ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р.Справа № 922/1525/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумське автотранспортне підприємство-15955", м.Суми
до Публічного акціонерного товариства "Харківське автотранспортне підприємство №16363", м.Харків
про стягнення 42419,28 гривень
за участю представників:

позивача - Баб'яка Д.А. (довіреність №2 від 01 березня 2015 року);

відповідача - Колісник Ю.О. (довіреність №1/2 від 05 січня 2015 року).

ВСТАНОВИВ:

Позивач, публічне акціонерне товариство "Сумське автотранспортне підприємство-15955", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з публічного акціонерного товариства "Харківське автотранспортне підприємство №16363" (відповідача) суми заборгованості у розмірі 42419,28 гривень, у тому числі, 40080,00 гривень суми основної заборгованості та 2339,28 гривень суми нарахованої пені. Заявлену вимогу обґрунтував неналежним виконанням відповідачем умов договору перевезення вантажів №01/03, укладеного між сторонами 01 березня 2011 року. Крім того, позивач просив суд покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 березня 2015 року було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 09 квітня 2015 року.

02 квітня 2015 року позивач звернувся до суду із клопотанням (вх.№13164) про здійснення судового засідання в режимі відеоконференції, в якому просив суд здійснювати судове провадження по справі №922/1525/15 у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення господарського суду Сумської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 квітня 2015 року вищевказане клопотання позивача було задоволено та доручено господарському суду Сумської області забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду.

06 квітня 2015 року представник відповідача надав через канцелярію суду відзив на позов (вх.№13521), в якому викладена правова позиція останнього полягає у тому, що він дійсно укладав спірний договір з позивачем, але відповідний договір було пролонговано укладеним між сторонами договором №01/07 від 01 липня 2011 року. Однак, у зв'язку з тим, що умовами договору №01/07 від 01 липня 2011 року не передбачено нарахування пені, відповідач вважає відсутність правових підстав для її нарахування. Крім того, зазначив про часткове погашення основної заборгованості на суму 15320,00 гривень. З урахуванням викладеного, просив суд відмовити у позові частково, враховуючи суму часткової оплати. Судом було досліджено наданий відзив та долучено до матеріалів справи.

08 квітня 2015 року представник позивача надав через канцелярію суду супровідним листом (вх.№14040) витребувані судом документи на підтвердження заявлених позовних вимог. Судом було досліджено надані документи та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 квітня 2015 року було відкладено розгляд справи на 28 квітня 2015 року.

В судовому засіданні 28 квітня 2015 року було оголошено перерву до 14 травня 2015 року.

05 травня 2015 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх.№17750), в якій позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 22160,00 гривень боргу, 163,92 гривень 3% річних, 2637,04 гривень інфляційних.

Також, 05 травня 2015 року позивач надав до суду заяву про відмову від частини позовних вимог (вх.№17751), в якій просив суд прийняти його відмову від вимоги щодо стягнення 2339,28 гривень пені.

Крім того, 05 травня 2015 року позивач надав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх.№17752), в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь 22160,00 гривень боргу, 163,92 гривень 3% річних, 2637,04 гривень інфляційних та 1827,00 гривень судового збору.

14 травня 2015 року позивач також надав до суду заяву про збільшення позовних вимог (вх.№19567), в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь 22160,00 гривень боргу, 411,14 гривень 3% річних, 6614,02 гривень інфляційних, та 1827,00 гривень судового збору.

Крім того, 14 травня 2015 року позивач надав до суду пояснення (вх.№19568), в яких зазначив, що 01.03.2011 року між сторонами був укладений договір про перевезення вантажів №01/03, а у зв'язку зі зміною назви з ВАТ на ПАТ "Харківське АТП-15955" був укладений договір №01/07 від 01.07.2011, який і є підставою позову.

Судом було досліджено всі надані документи та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 травня 2015 року було відкладено розгляд справи на 18 травня 2015 року.

18 травня 2015 року відповідач надав до суду доповнення до відзиву (вх.№20054), в якому просив суд відмовити у позові в частині задоволення річних та інфляційних, посилаючись на добровільну сплату 18160,00 гривень боргу, а в задоволенні 4000,00 гривень боргу просив суд відмовити повністю, посилаючись на ненадання позивачем послуг за актом здачі-приймання №825 від 03.09.2014. Судові витрати просив покласти на обидві сторони у рівних частинах. Додатком до відзиву відповідач надав докази оплати боргу.

Судом було досліджено надані документи та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 18 травня 2015 року в режимі відеоконференції заяви про зменшення, збільшення позовних вимог та заяву про відмову від частини позову підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні 18 травня 2015 року проти позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві.

Відповідно до ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Суд, розглянувши заяви позивача про відмову від частини позову, про збільшення та про зменшення позовних вимог, а також пояснення про зміну підстави позову, визнав їх такими, що не суперечать чинному законодавству та не порушують чиї - небудь права та охоронювані законом інтереси, відповідають вимогам ст. 22 ГПК України та підлягають прийняттю до розгляду.

За таких обставин, суд розглядає справу з урахуванням прийнятих заяв.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

01 березня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №01-03 перевезення вантажів (далі -договір). Так, на виконання договору, відповідачу надано послуги перевезення вантажу за період з 18.07.2014р. по 22.09.2014р.

Згідно з п.4.3. розділу 4 Договору, оплата за послуги здійснюється Замовником протягом 30 календарних днів з моменту отримання належним чином оформлених оригіналів документів (рахунку Перевізника, ТТН з відміткою вантажоотримувача про отримання вантажу, акту виконаних робіт та податкової накладної).

Згідно з вимогами Договору, ПАТ "Сумське АТП - 15955" направило на адресу ПАТ Харківське АТП - 16363" всі необхідні документи для виконання оплати за надані послуги.

Позивач зазначає, що ПАТ "Харківське АТП №16363" до сьогоднішнього дня без будь-яких обґрунтувань не повернуло на адресу ПАТ "Сумське АТП - 15955" підписані акти приймання -передачі виконаних робіт на суму 55580,00 грн. та не виконало повну оплату за надані послуги, розрахувавшись частково, а саме, 23.02.2015р. в сумі 4200,00 гривень та 27.02.2015р. в сумі 11300,00 гривень. Відповідно, сума фактичної заборгованості станом на 11.03.2015р. складає 40080,00 гривень.

12 грудня 2014 року позивач направив на адресу відповідача претензію про стягнення боргу в сумі 57919,28 гривень та до претензії повторно були додані акти приймання-передачі виконаних робіт на суму 55580,00 гривень.

Станом на 27 лютого 2015 року відповідач надав відповідь на претензію, в якій визнає тільки фактичну заборгованість в сумі 55580,00 гривень.

В підтвердження надання послуг позивачем відповідачу по перевезенню вантажу позивач надав до суду копії наступних документів:

1. заявка 16/4/07, ТТН №25011 від 17.07.2014р., рахунок №711 від 18.07.2014р. на суму 4200,00 грн., податкова накладна №159 від 18.07.2014р., акт здачі-прийняття робіт №711 від 18.07.2014р.;

2. заявка 22/07, ТТН № від 21.07.2014р., рахунок №713 від 22.07.2014р. на суму 2500,00 грн., податкова накладна №161 від 22.07.2014р., акт здачі-прийняття робіт № 713 від 22.07.2014р.;

3. ТТН №1407100 від 22.07.2014р., рахунок №716 від 23.07.2014р. на суму 3100,00 грн., податкова накладна №164 від 23.07.2014р., акт здачі-прийняття робіт №716 від 23.07.2014р.;

4. ТТН № від 24.07.2014р., рахунок №715 від 24.07.2014р. на суму 2500,00 грн., податкова накладна №163 від 24.07.2014р., акт здачі-прийняття робіт №715 від 24.07.2014р.;

5. заявка №30/7, ТТН №25094 від 30.07.2014р., рахунок №740 від 31.07.2014р. на суму 3200,00 грн., податкова накладна №203 від 31.07.2014р., акт здачі-прийняття робіт №740 від 31.07.2014р.;

6. заявка №06/08, ТТН №№1408061, 1408062 від 07.08.2014р., рахунок №762 від 08.08.2014р. на суму 5200,00 грн., податкова накладна №21 від 08.08.2014р., акт здачі- прийняття робіт №762 від 08.08.2014р.;

7. заявка №15/08 від 15.08.2014р., рахунок №777 від 16.08.2014р. на суму 2600,00 грн., податкова накладна № 60 від 16.08.2014р., акт здачі-прийняття робіт №777 від 16.08.2014р.;

8. заявка №16/08, ТТН №25193 від 17.08.2014р., рахунок №780 від 18.08.2014р. на суму 3760.0 грн., податкова накладна № 73 від 18.08.2014р., акт здачі-прийняття робіт № 780 від 18.08.2014р.;

9. заявка №16/08, ТТН №25194 від 17.08.2014р., рахунок №788 від 18.08.2014р. на суму 3760,00 грн., податкова накладна №83 від 18.08.2014р., акт здачі-прийняття робіт №788 від 18.08.2014р.;

10. ТТН № від 28.08.2014р., рахунок №810 від 28.08.2014р. на суму 2600,00 грн., податкова накладна №172 від 28.08.2014р., акт здачі-прийняття робіт №810 від 28.08.2014р.;

11. заявка №02/09, ТТН №1409001 від 02.09.2014р., рахунок №825 від 03.09.2014р. на суму 4000,00 грн., податкова накладна №20 від 03.09.2014р., акт здачі-прийняття робіт №825 від 03.09.2014р.;

12. заявка №02/09, ТТН №103485 від 02.09.2014р., рахунок №820 від 03.09.2014р. на суму 4000,00 грн., податкова накладна №29 від 03.09.2014р., акт здачі-прийняття робіт № 820 від 03.09.2014р.;

13. заявка №3/09, ТТН №103502 від 03.09.2014р., рахунок №834 від 04.09.2014р на суму 3760,00 грн., податкова накладна №41 від 04.09..07.2014р., акт здачі-прийняття робіт №834 від 04.09.2014р.;

14. заявка №12/09, ТТН № б/н від 13.09.2014р., рахунок №854 від 13.09.2014р. на суму 2700,00 грн., податкова накладна №73 від 13.09.2014р., акт здачі-прийняття робіт №854 від 13.09.2014р.;

15. заявка № б/н, ТТН №25573 від 18.09.2014р., рaxунок №878 від 18.09.2014р. на суму 3200,00 грн., податкова накладна №112 від 18.09.2014р., акт здачі-прийняття робіт №878 від 18.09.2014р.;

16. заявка №18/09, ТТН №25619 від 20.09.2014р., рахунок №880 від 22.09.2014р на суму 4500,00 грн., податкова накладна №116 від 22.09.2014р., акт здачі-прийняття робіт № 880 від 22.09.2014р., всього на суму 55580,00 грн.

Відповідно до податкових накладних, позивач надавав відповідачу послуги перевезення вантажу за договором №01/07 від 01 липня 2011 року, а не за договором 01/03 від 01 березня 2011 року.

Відповідачем станом на 31.03.2015 року вже сплачено наступні рахунки, виставлені позивачем:

- Рахунок №762 від 08.08.2014 року - Платіжне доручення №33078 від 24.03.2015 року - на суму 5200,00 гривень;

- Рахунок №777 від 16.08.2014 року - Платіжне доручення №33079 від 25.03.2015 року - на суму 2600,00 гривень;

- Рахунок №780 від 18.08.2014 року - Платіжне доручення №33287 від 27.03.2015 року - на суму 3760,00 гривень;

- Рахунок №788 від 18.08.2014 року - Платіжне доручення №33288 від 31.03.2015 року - на суму 3760,00 гривень.

Позивач зазначає, що загальна сума сплаченої заборгованості за договором станом на 31.03.2015 складає 15320,00 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час розгляду справи було повністю сплачено суму заборгованості у розмірі 18160,00 гривень за спірним договором №01/07, що підтверджується платіжними дорученнями від 14.05.2015 за номерами: №33291 , №33293, №33294, №33295, №33296.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, суд припиняє провадження у даній справі щодо стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 18160,00 гривень, на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач в підтвердження виконання умов договору надав до суду копії актів здачі-приймання робіт, які не підписані з боку відповідача, проте відповідач сплатив їх частково у сумі 18160,00 гривень, чим визнав факт виконання договору позивачем у цій сумі.

Відповідач у своєму відзиві та доповненнях до нього зазначає, що за актом здачі-приймання №825 від 03.09.2014 на суму 4000,00 гривень, в т.ч. 40,00 гривень НДС, позивач не виконав своїх обов'язків та не доставив товар до пункту призначення, посилаючись на крадіжку товару, що сталась у дорозі.

Судом встановлено, що відповідно до заявки відповідача №02/09 та товаро-транспортної накладної №1409001 від 02.09.2014 позивачем у м.Суми був завантажений товар, який він мав доставити до с.Петропавлівська Борщагівка Київської області, згідно маршруту, вказаного в заявці.

В підтвердження виконання цієї заявки позивач надав не підписаний відповідачем акт здачі-приймання виконаних робіт (а.с.70) та заповнену позивачем податкову накладну (а.с.73).

З наданих документів не вбачається, чи доставив позивач товар до пункту призначення, інших доказів до суду не надано.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з наведених норм та обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем щодо стягнення 4000,00 гривень та наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо стягнення 411,14 гривень 3% річних та 6614,02 гривень інфляційних суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розрахунку річних та інфляційних суд враховує те, що перевезення здійснювались по окремим заявкам та те, що відповідач здійснював часткову оплату боргу до подачі позову, у зв'язку з чим, змінювалась сума прострочених платежів, а в задоволенні стягнення 4000,00 гривень боргу судом відмовлено, у зв'язку з недоведеністю.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних, що становить суму у розмірі 382,51 гривень та інфляційні у сумі 887,02 гривень, підтверджуються матеріалами справи та відповідають діючому законодавству, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, в іншій частині слід відмовити у зв'язку з недоведеністю.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, в іншій частині - на позивача.

За таких обставин, суд, керуючись ст.526, 530, 612, 625 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, п.4 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Харківське автотранспортне підприємство №16363" (код 01332106, 61001, м.Харків, вул.Роганська, б.160, р/р №2100 в АТ "Укрсиббанк" м.Харків, МФО 351005) на користь публічного акціонерного товариства "Сумське автотранспортне підприємство-15955" (код 05495934, 40009, м.Суми, Білопільський шлях, б.11, р/р 291 в Сумській філії ПАТ КБ "Хрещатик", МФО 337966) 382,51 гривень суми 3% річних, 887,02 гривень інфляційних, 1631,09 гривень судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 4000,00 гривень боргу, 5727,10 гривень інфляційних, 28,63 гривень 3% річних відмовити.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 18160,00 гривень боргу, на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.05.2015 р.

Суддя К.В. Аріт