КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа№ 910/388/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

участю представників сторін:

від позивача: Зошій Ю.Й.- представник

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал"

на рішення

Господарського суду м.Києва

від 03.10.2014р.

у справі № 910/388/14 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Приватного туристично-спортивного виробничо-комерційного підприємства "Вагінтур"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртехпромлізинг"

про стягнення 2 077 900, 59 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал"

до Приватного туристично-спортивного виробничо-комерційного підприємства "Вагінтур"

про зобов'язання вчинити дії та передати технічну документацію за договором підряду

ВСТАНОВИВ:

Приватне туристично-спортивне виробничо - комерційне підприємство "Вагінтур" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал" про стягнення 2 077 900, 59 грн. заборгованості за договором підряду.

14.03.2014 від представника відповідача до Господарського суд м. Києва надійшов зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал" до Приватного туристично-спортивного виробничо-комерційного підприємства "Вагінтур", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртехпромлізинг" про зобов'язання вчинити дії та передати технічну документацію за договором підряду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2014 року у справі № 910/388/14 первісний позов Приватного туристично-спортивного виробничо-комерційного підприємства "Вагінтур" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал" про стягнення 2 077 900,59 грн. задоволено в повному обсязі. На підставі рішення суду з Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал" стягнуто з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення, на користь Приватного туристично-спортивного виробничо-комерційного підприємства "Вагінтур" 1 988 829 грн. 93 коп. основного боргу, 72 369 грн. 85 коп. пені, 16 700 грн. 81 коп. 3 % річних та 41 558 грн. 02 коп. сума судового збору.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал" до Приватного туристично-спортивного виробничо-комерційного підприємства "Вагінтур" про зобов'язання вчинити дії та передати технічну документацію за договором підряду відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал" звернулось до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та прийняти в цій частині нове рішення, посилаючись на те, що місцевим судом не досліджено та не надано належної оцінки доказам, що були надані в обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що під час розгляду справи місцевий суд визнав встановленими обставини, що не були доведені під час розгляду справи і які мають істотне значення для винесення законного та обгрунтованого рішення.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилаєтсья на те, що місцевий господарський суд взагалі не досліджував докази, надані скаржником, а саме копію листа звірки технічної документації з додатком на 12 арк., який підтверджує наявність спору між сторонами щодо ненадання технічної документиації та підтверджує факт прострочення кредитора - ПТСВКП "Вагінтур".

Скаржник зазначає, що введення в експлуатацію об'єкту договору підряду №Л.02/01 не спростовує порушення відповідачем положень вказаного договору, а саме п.4.4 згідно якого завершенням робіт по будівництву є завершення відповідачем виконання всіх будівельно-монтажних робіт, передачі первісному боржнику усієї необхідної виконавчої документації відповідно до погодженого переліку, який є невід"ємним додатком №5 до договору.

Апелянтом в апеляційній скарзі зазначено, що надані скаржником документи, а саме: копії листа акту звірки технічної: документації з додатком на 12 арк, який підтверджує наявність спору між сторонами, щодо ненадання технічної документації та підтверджує факт прострочення кредитора - ПТСВКП «Вагінтур».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2014 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал" прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін на 16.12.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року апеляційне провадження у справі № 910/388/14 зупинено до розгляду по суті Господарським судом справи № 910/16515/14 за позовом Компанії "Прідж Холдінг С.А." до ТОВ "Локо Діджітал", Співвідповідачі ПТСВКП "Вагінтур", ТОВ "Укртехпромлізинг" про визнання недійсним договору переведення боргу № 02-ПБ-2013 від 18.04.2013 р. та додаткову угоду № 1 від 31.07.2013 до договору переведення боргу № 02-ПБ-2013.

10.04.2014 року через відділ документального забезпечення суду від представника Приватного туристично-спортивного виробничо-комерційного підприємства "Вагінтур" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв"язку з винесенням Господарським судом м. Києва рішення у справі № 910/16515/14, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

18.05.2015 року через відділ документального забезпечення суду від ТОВ «Локо Діджітал» надійшло клопотанння про відкладення розгляду справи у зв"язку з пребуванням у службовому відрядженні повноважного представника та у зв"язку з відсутністю іншого представника.

Вислухавши думку представника позивача,який категорично заперечує проти відкладення розгляду справи у зв"язку з тривалим розглядом справи, порадившись на місці, колегія оголосила ухвалу, якою відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати необхідних заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача та третьої особи.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне:

18.04.2013 між Приватним туристично-спортивним виробничо-комерційним підприємством „Вагінтур", Товариством з обмеженою відповідальністю" Укртехпромлізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Локо Діджітал" був кладений договір № 02-ПБ-2013 про переведення боргу.

Відповідно до умов договору ТОВ „Укртехпромлізинг", по договору первісний боржник переводив на ТОВ „Локо Діджітал", по договору новий боржник, грошове зобов'язання у розмірі 3 723 244, 88 грн., що виникло на підставі договору підряду № Л.02/01 від 07.02.2012, укладеного між первісним боржником та кредитором, Приватним туристично-спортивним виробничо-комерційним підприємством „Вагінтур", що підтверджувалось Актом звіряння взаєморозрахунків між кредитором та первісним боржником, який був невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2 договору переведення боргу новий боржник, тобто відповідач за первісним позовом, зобов'язаний сплатити зазначену суму кредитору - позивачу за первісним позовом, в наступному порядку: до 30.04.2013 - 370 000,00 грн.; до 17.05.2013 - 370 000,00 грн.; до 25.06.2013 - 331 471,68 грн.; до 25.07.2013 - 331 471,65 грн.; до 26.08.2013 - 331 471,65 грн.; до 25.09.2013 - 331 471,65 грн.; до 25.10.2013 - 331 471,65 грн.; до 25.11.2013 - 331 471,65 грн.; до 25.12.2013 - 331 471,65 грн.; до 27.01.2014 - 331 471,65 грн.; до 25.02.2014 - 331 471,65 грн.

31.07.2013 додатковою угодою № 2 до договору переведення боргу сторони погодили зменшити ціну договору на 331 471,68 грн., чим зменшили суму боргу до 3 391 773,23 грн, та внесли до порядку сплати грошового зобов'язання зміни, де передбачили, що за серпень 2013 року до сплати є 0,00 грн.

Додатковою угодою до договору про переведення боргу сторони зазначили, що при кожному платежі останнім днем сплати є передостанній банківський день відповідного місяця.

Станом на день подання позовної заяви до суду відповідач за первісним договором, частково здійснив оплату на користь позивача за первісним договором.

Заборгованість відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом становить 1 988 829,93 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь - яких доказів оплати заборгованості за договором, суд дійшов висновку, що обґрунтованими є позовні вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача боргу за договором в сумі 1 988 829,93 грн.

Таким чином, позовні вимоги за первісним позовом в частині стягнення основного боргу в сумі 1 988 829, 93 грн. є необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем за первісним позовом також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 72 369,85 грн. пені в розмірі подвійної ставки НБУ, належної до сплати суми за кожен день прострочення, відповідно до п. 6.2 договору підряду.

Відповідно до п. 10 договору переведення боргу усі претензії, що можуть виникнути у кредитора до первісного боржника щодо оплати штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних втрат, пред'являються кредитором до нового боржника.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений ст. 231 Господарського кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню сума пені в розмірі 72 369,85 грн.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 16 700,81 грн. трьох відсотків річних нарахованих на суму боргу за весь час прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного Кодексу України за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції, нарахованого на суму боргу, та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції, нарахованих на суму боргу, підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним невірно визначено розрахунок 3 відсотків річних, який складає 169,09 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають частковому задоволенню.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал" подав зустрічну позовну заяву, яка обґрунтована тим, що 07.02.2012 між відповідачем за зустрічним позовом та ТОВ "Укртехпромлізинг" було укладено договір підряду №Л.02/01, згідно умов якого відповідач за зустрічним позовом зобов'язувався за завданням первісного боржника виконати комплекс робіт, з улаштування бездротової мережі передачі даних на ділянці Львів - Коростень.

Відповідно до п. 2.3.3 відповідач за зустрічним позовом після закінчення виконання робіт по будівництву базових станцій зобов"язаний надати первісному боржнику належним чином оформлену всю проектно-кошторисну та технічну .документацію, яка стосується відповідної базової станції.

Пунктом. 4.4. договору передбачено, що завершенням робіт по будівництву є завершення відповідачем за зустрічним позовом виконання всіх будівельно-монтажних робіт, передача первісному боржнику усієї необхідної виконавчої документації відповідно до переліку, який є невід'ємним додатком №5 до договору.

Представник позивача за зустрічним позовом зазначає, що відповідач за зустрічним позовом не виконав взятих на себе зобов"язань та не передав технічну документацію за договором підряду № Л.02/01 від 01.02.2012.

Судом встановлено, що до матеріалів справи № 910/388/14 долучено копії робочих актів виконання проектних робіт по базових станціях 54 шт.

Згідно вказаних актів з-поміж іншого для вводу в експлуатацію базових станцій отримано декларацію на ввід в експлуатацію, яка не надається без відповідних документів.

Окрім того, під час підписання договору переведення боргу № 02-ПБ-2013 сторони підтвердили, що послуги надані якісно та у строк. Слід зазначити, що сторони претензій не заявляли.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов"язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і вразі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно п. 8 договору №02-ПБ-2013 про переведення боргу між ТОВ „Укртехпромлізинг", ТОВ „Локо Діджітал" та ПТСВКП „Вагінтур" новий боржник ТОВ „Локо Діджітал" підтвердив, що йому була передана вся необхідна інформація, пов'язана з договором № Л.02/01 від 07.02.2012, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за Основним договором між ТОВ „Укртехпромлізинг" та ПТСВКП „Вагінтур".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015р. апеляційне провадження у справі № 910/388/14 зупинялось до розгляду Господарським судом м.Києва по суті спору справи № 910/16515/14 за позовом Компанії "Прідж Холдінг С.А." до ТОВ "Локо Діджітал", співвідоповідачі ПТСВКП "Вагінур", ТОВ "Укрпромтехлізинг" про визнання недійсним договору переведення боргу № 02-ПБ-2013 від 18.04.2013 та додаткової угоди № 1 від 31.07.2013 до договору переведення боргу № 02-ПБ-2013.

Рішенням Господарського суду м.Києва № 910/16515 від 05.02.2015 у задоволенні позову відмовлено повністю.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ту обставину, що договір переведення боргу № 02-ПБ-2013 від 18.04.2013 та додаткової угоди № 1 від 31.07.2013 до договору переведення боргу № 02-ПБ-2013 є дійсним, колегія приходить до висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, не підтверджені відповідними доказами та не спростовують правильності висновків місцевого суду та не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал" на рішення Господарського суду м.Києва від 03.10.2014р. у справі № 910/388/14 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м.Києва від 03.10.2014р. у справі № 910/388/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/388/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх