ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 травня 2015 р. Справа № 903/443/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: підприємства теплових мереж "Ковельтепло"

про стягнення 1 974,58 грн.

Суддя Кравчук В.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Конопліцький І.В., довіреність №14-10 від 14.01.2015р.

від відповідача: Ткачук А.А., довіреність №2540 від 27.06.2014р.

Права та обов'язки представникам сторін роз'яснені відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Суть спору: публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з позовом до господарського суду Волинської області про стягнення з підприємства теплових мереж "Ковельтепло" 1 974,58 грн. заборгованості, з яких: 1 112,74 грн. - пені, 256,79 грн.- 3% річних, 605,05 грн. - інфляційні та судові витрати по справі.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем не виконані умови договору на постачання природного газу в частині своєчасної оплати за отриманий природній газ.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 21.04.2015р. порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 20.05.2015р. та зобов'язано сторін надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

В судовому засіданні 20.05.2015р. та в додатковій заяві від 15.05.2015рю за №1608 представник відповідача позовні вимоги визнав частково, саме в частині стягнення 605,05 грн. - інфляційних, в частині стягнення 1 112,74 грн. - пені, та 256,79 грн.- 3% річних просив суд задоволити частково, так як вважає, що позивачем було проведено невірно нарахування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

встановив:

31.10.2013р. між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія» Нафтогаз Україна» (далі - Позивач, Постачальник) та підприємства теплових мереж "Ковельтепло" (далі - Відповідач, Споживач) було укладено договір №13/3110-ПР на купівлю - продаж природного газу (далі - Договір) (а.с. 10-15) .

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Між сторонами виникли зобов'язання на підставі вищезазначеного договору.

Відповідно до умов договору Постачальник зобов'язався передати у власність Споживачу протягом листопада - грудня 2013р. імпортований природний газ на загальну суму 160 529,93 грн., а Споживач зобов'язався прийняти та оплатити даний природний газ на умовах укладеного договору.

Факт поставки товару Постачальником підтверджується актами приймання - передачі товару: Акт приймання - передачі природного газу у обсязі 20,630 тис. куб.м. за листопад 2013р. на суму 94 661,50 грн.та Акт приймання - передачі природного газу у обсязі 14,355 тис.куб. м. за грудень 2013р. на суму 65 868,43 грн (а.с. 16-17).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач, в свою чергу, свої зобов'язання за договором про закупівлю природного газу не виконав належним чином, за поставлений природний газ розрахувався невчасно, чим порушив умови п. 4.1 договору.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Згідно з п. 9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК України).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

В силу статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого позивачем природного газу за договором про закупівлю природного газу №13/3110-ПР від 31.10.2013р.

Однак, судом встановлено, що позивачем помилково у кожний період прострочення заборгованості включався останній день, у який відбувалася проплата. Зокрема, враховуючи положення пункту 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", день у який відбувається оплата заборгованості не вважається днем прострочення заборгованості.

Тому, при перевірці розрахунку пені згідно розрахунку позивача за період з 14.12.2013р. по 30.12.2013р. за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3 судом встановлено, що пеня за даний період становить 1 055,56 грн., а тому у стягненні пені в сумі 57 грн. 18 коп. слід відмовити як нарахованої безпідставно (внаслідок неправильного визначення позивачем періоду прострочення, а саме врахування дня зарахування коштів).

Щодо нарахування позивачем 3% річних, то суд зазначає, що при перевірці розрахунку 3% річних згідно розрахунку позивача за період з 14.01.2014р. по 05.02.2014р. за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3 судом встановлено, що 3% річних за даний період становить 243,59грн., а тому у стягненні 3% річних в сумі 13 грн.20 коп. слід відмовити як нарахованих безпідставно (внаслідок неправильного визначення позивачем періоду прострочення, а саме врахування дня зарахування коштів).

Водночас, суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат згідно розрахунку позивача за період з грудень 2013р. - січень 2014 р. (включно), проведений позивачем, погоджується з його вірністю та обгрунтованістю, у відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, задовільняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 605 грн. 05 коп.

В силу ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, а також те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача в розмірі 1 974,58 грн. грн. підлягають до частково задоволення в сумі - 1 904,20 грн. , з яких: 1 055,56 грн. - пені, 243,59 грн. - 3% річних та 605,05 грн. - інфляційних втрат.

Беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, витрати, пов'язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), що поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 49 ГПК України за рахунок підприємства теплових мереж "Ковельтепло" (пропорційно розміру підставних та задоволених судом позовних вимог).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з підприємства теплових мереж "Ковельтепло" (45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. Володимирська, 97 А, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 1 904,20 грн. заборгованості, з них 1 055,56 грн. - пені, 243,59 грн. - 3% річних, 605,05 грн. - інфляційних втрат та 1 761,88 грн. сплаченого позивачем судового збору.

3. В частині стягнення - 57 грн.18 коп. пені та 13 грн. 20коп. - 3% річних - відмовити

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

25.05.2015

Суддя В. О. Кравчук