ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Справа № 914/249/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Бойко С.М.,

суддів Бонк Т. Б.,

Якімець Г. Г.

при секретарі Фіна Н.,

за участю представників:

від позивача з'явився

від відповідача не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Львівської області від 19.03.2015 року

у справі № 914/249/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія - Новий Розділ", м. Новий Розділ Львівської області

про стягнення 159 661 грн. 35 коп.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 19.03.2015 року в справі №914/249/15 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія - Новий Розділ" на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" 3 767 грн. 22 коп.- інфляційних втрат, 90 920 грн. 59 коп. - пені, 26 007 грн. 58 коп. - 3 % річних, а також 3 193 грн. 23 коп. - судового збору.

Підставою стягнення суми є те, що на виконання укладеного 28.12.2012 року між позивачем (продавцем) та відповідачем (покупцем) договору № 13/2841-БО-21, продавець поставив покупцеві природний газ, за який покупець розрахувався з порушенням встановлених договором строків. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України та п.7.2 Договору судом було стягнуто 3% річних, пеню та інфляційні втрати.

Судом відмовлено в стягненні 38 965,96 грн., оскільки задоволено клопотання відповідача про зменшення заявленої до стягнення суми неустойки, а саме штрафних санкцій на 30%.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення господарського суду Львівської області від 19.03.2015 року скасувати та прийняти рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному об'ємі.

Відповідно до п. 3 ст.83 ГПК України та вимог п. 3.17.4 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Оскільки вказана норма не містить переліку таких випадків, позивач вважає, що це випадки невиконання або неналежного виконання зобов'язання з вини обох сторін, або якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідачем, на думку позивача, не було надано жодного доказу, який би вказував на наявність таких виняткових обставин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Місцевий господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. На думку апелянта, суд не врахував також ризиків комерційної діяльності позивача, а лише відповідача взяв до уваги.

Відзивів на дану апеляційну скаргу не надходило.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, при цьому направив клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки не має змоги забезпечити явку уповноваженого представника. Разом з тим, відповідно до п.3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р., у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Відтак, судова колегія прийшла до висновку, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки наведені в ньому підстави для відкладення розгляду справи не впливають на прийняття рішення по справі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в справі документами.

Представник позивача, в судовому засіданні, підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення надав аналогічні викладеним.

Апеляційний суд, розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, дійшов висновку, що рішення господарського суду Львівської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи сторонами укладено договір №13/2905-ТЕ-21 від 28.12.2012, згідно з умовами якого (п.1) Позивачем, у січні-квітні місяцях 2013року, здійснено постачання Відповідачу природного газу загальною вартістю 194 442,39грн.

28.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"(Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергія - Новий Розділ" (Покупець) був укладений договір № 13/2841-БО-21 купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п.1.1. договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю природний газ, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити цей природний газ.

Згідно п.2.1. договору Продавець передає Покупцю в період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року природний газ в обсязі до 175 тис. куб.м.

Згідно до п.3.3. договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Пунктом 9.3. договору сторони визначили строк, у межах якого можуть звернутися до суду з вимогою про захист свої прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, тривалістю у 5 (п'ять) років.

Факт приймання відповідачем природного газу на загальну суму 31 011 534 грн. 53 коп. підтверджується актами приймання-передачі газу за січень 2013 року на суму 5 106 512 грн. 23 коп., за лютий 2013 року на суму 5 004 219 грн. 76 коп., за березень 2013 року на суму 4 968 613 грн. 42 коп., за квітень 2013 року на суму 3 837 876 грн. 72 коп., за травень 2013 року на суму 3 333 784 грн. 56 коп., за червень 2013 року на суму 3 818 353 грн. 36 коп., за липень 2013 року на суму 3 773 474 грн. 35 коп., за серпень 2013 року на суму 14 178 грн. 58 коп., за вересень 2013 на суму 18 950 грн. 66 коп., за жовтень 2013 на суму 291 280 грн. 27 коп., за листопад 2013 на суму 337 808 грн. 01 коп., за грудень 2013 на суму 506 482 грн. 61 коп.

Відповідно до п.6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається із матеріалів справи(і не заперечується сторонами), станом на 12.08.2013 р. відповідачем було повністю сплачено основний борг за спожитий природний газ на загальну суму 31 011 534 грн. 53 коп., про що зазначено в позовній заяві, а також підтверджується довідкою про операції та довідкою про сальдо (довідки наявні у справі). Однак, платежі здійснювалися не завжди своєчасно, з порушенням умов договору.

Як встановив суд першої інстанції, причиною виникнення спору є те, що відповідач несвоєчасно виконував свої зобов'язання, порушив умови п.1.1. та п.6.1. договору по своєчасній оплаті за поставлений газ, про що не заперечується відповідачем, відтак позивач звернувся до господарського суду Львівської області із вимогою стягнути з відповідача заборгованість в сумі 159 661 грн. 35коп., з яких: 3 767 грн. 22 коп. - інфляційних втрат, 129 886 грн. 55 коп. - пені, 26 007 грн. 58 коп. - 3 % річних.

Відповідно до положень ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Згідно поданого позивачем розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних за договором від 28.12.2012 р. № 13/2841-БО-21, відповідачу нараховано за період з січня по червень 2013 року 3 767 грн. 22 коп. - інфляційних втрат та 26 007 грн. 58 коп. - 3 % річних. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення даних сум, оскільки такі розраховані вірно та відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно п.7.2. договору передбачено, що у разі порушення покупцем умов п.6.1. договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно поданого позивачем розрахунку, розмір пені складає 129 886 грн. 55 коп. Даний розрахунок був перевірений судами, та є вірним.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З фактів встановлених матеріалами справи вбачається, що відповідач закуповував природний газ для постачання теплової енергії, яка споживалася не тільки населенням, а й релігійними громадами, закладами культури та охорони здоров'я, дитячими садками та іншими бюджетними підприємствами й установами.

Відтак, останній подав клопотання до суду першої інстанції про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки(пені) на 30 % (тобто до 70 %).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 1 статті 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до підпункту 3.17.4. п. 3.17 п. 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені. При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем не обґрунтовано завдання йому збитків порушенням зобов'язання відповідачем.

На підставі викладених обставин, а також враховуючи, що відповідач постачав теплову енергію не тільки населенню, а й релігійним громадам, закладам культури та охорони здоров'я, дитячим садкам та іншим бюджетним підприємствам й установам, що підтверджується відповідачем укладеними договорами з відповідними організаціями, та враховуючи факт повного виконання зобов'язань боржником по оплаті за газ, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язання на 30% (тобто до 70 %), що становить 90 920 грн. 59 коп.

Щодо заперечень позивача проти клопотання відповідача про зменшення неустойки на 30%, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що зменшення розміру пені на 30 % (до 70 %) відповідатиме інтересам обох сторін з врахуванням їх майнового стану і соціальної значущості.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте, з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" - відмовити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 19.03.2015 року в справі №914/249/15 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського

суду.

Повний текст постанови виготовлений 25.05.2015 р.

Головуючий суддя Бойко С. М.

Суддя Бонк Т. Б.

Суддя Якімець Г. Г.