ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25.05.15 Справа № 904/6276/14

За заявою: Красногвардійського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції

про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2014 року

У справі:

за позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 982 860,73 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: Букоємський Р.В., довіреність № 14-138 від 13 травня 2014 року, головний юрисконсульт відділу правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності управління договірної роботи юридичного департаменту

Від відповідача: Біла О.М., довіреність № 2 від 05 січня 2015 року, провідний юрисконсульт

Від Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ (заявника): Мартиновська І.М., наказ № 1673-к від 04 липня 2014 року, заступник начальника Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ

С У Т Ь С П О Р У:

26 березня 2015 року Красногвардійський відділ Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду від 04.11.2014, якою просить вирішити питання про розстрочку виконання рішення по справі з виконання наказу по справі № 904/6276/14, виданого 23.01.2015 господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3% річних у сумі 199 394,45 гри., втрати від інфляції в сумі 547 690,95 гри. пеню 108 009 гри., витрати по сплаті судового збору 19 262,07 гри., разом 874 356,47 грн. на період 6 місяців, згідно графіка: березень 2015 - 25 731,07 грн.; квітень 2015 - 169 731,08 грн.; травень, червень, липень, серпень 2015 року по 169 731,08 грн. щомісячно.

Заява мотивована тим, що на даний момент своєчасне виконання рішення суду з боку КП ТПТЕ "Теплотранс" вкрай ускладнене, у зв'язку з соціально-економічною напругою в суспільстві та з важким положенням у сфері енергетики, пов'язаної з виробництвом теплової енергії. Крім того, підприємству необхідно проводити оплату за матеріали, необхідні для підтримання в робочому стані опалювальної системи, за спожиті електроенергію та природний газ; своєчасно виплачувати заробітну плату, відрахування до бюджету. Нездатність підприємства здійснювати такі платежі може призвести, до його зупинки, існує, загроза, що підприємством не буде закінчений опалювальний сезон, що може призвести до обґрунтованих скарг з боку населення міста, яке здійснює оплату послуг на р/рахунки КП "Теплотранс".

Ухвалою господарського суду від 27.03.2015 вирішення питання щодо розгляду заяви Красногвардійського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про розстрочку виконання рішення господарського суду від 04 листопада 2014 року було відкладено до повернення матеріалів справи №904/6276/14 із Вищого господарського суду України.

У березні 2015 року матеріали справи №904/6276/14 повернулись до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду від 14 травня 2015 року заяву про розстрочку виконання рішення прийнято до розгляду та призначено розгляд у судовому засіданні на 25 травня 2015 року.

У судовому засіданні Красногвардійський відділ Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в повному обсязі підтримав заявлені вимоги.

Комунальне підприємство "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради вимоги Красногвардійського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ підтримав в повному обсязі.

Позивач проти задоволення заяви заперечує, але відзиву на заяву про розстрочку виконання рішення до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Красногвардійського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, позивача та відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради:

- пеню у розмірі 218 984, 58 грн.,

- суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 563 888, 38 грн.,

- три відсотки річних у розмірі 199 987, 77 грн., загалом 982 860,73 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2014 року позов задоволено частково, стягнуто з комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3% річних у сумі 199 394,45грн., втрати від інфляції у сумі 547 690,95грн., пеню у сумі 108 009грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 19 262,07грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 січня 2015 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2014 у справі №904/6276/14 залишено без змін.

23 січня 2015 року на виконання рішення господарського суду від 04 листопада 2014 року було видано наказ №904/6276/14.

Постановою Вищого господарського суду від 19 березня 2015 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 січня 2015 року у справі №904/6276/14 залишено без змін.

26 березня 2015 року Красногвардійський відділ Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду від 04 листопада 2014 року по справі №904/6276/14 строком на 6 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР ). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

За змістом статті 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою, господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Із зазначеного вбачається, що ГПК України не містить конкретних підстав та застережень відстрочки чи розстрочки, а лише встановлює критерії, що ускладнюють виконання рішення суду.

Пунктом 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року № 9 (зі змінами та доповненнями) встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В зв'язку з тим, що розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

Позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах і розстрочка виконання судового рішення на строк до вересня 2015 року призведе до надання переваг відповідачу в порівнянні з позивачем, призведе до поглиблення порушення права позивача на користування грошовими коштами.

Крім того, частково період на який Красногвардійський відділ ДВС Дніпропетровського МУЮ просить розстрочити виконання судового рішення закінчився, а саме березень, квітень та травень 2015 року.

Суд відхиляє доводи заявника, що ненадання розстрочки на вказаний у заяві період унеможливить закінчення опалювального сезону та призведе до обґрунтованих скарг населення, оскільки станом на час розгляду заяви опалювальний сезон закінчився.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав задовольнити заяву Красногвардійського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Керуючись статтями 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Красногвардійського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про розстрочку виконання рішення господарського суду - відмовити.

Суддя Н.М. Євстигнеєва