КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р. Справа№ 910/28942/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Мартюк А.І.

при секретарі Філімоновій І.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРІУС" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.15року.

у справі №910/28942/14 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРІУС"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна організація "Автобаза Державного управління справами"

про стягнення 1 025 050,00 грн.

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРІУС" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" про стягнення 1 025 050,00 грн. страхового відшкодування по договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту № 1303554 від 08.10.2013р. у зв'язку із незаконним заволодінням транспортного засобу страхувальника відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик, безпідставно ухиляється від договірних зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування за настання страхового випадку.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.02.2015р. залучено до участі у справі Державну організацію "Автобаза Державного управління справами" (04071, м.Київ, вул.Петрівська, 12, ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 у справі № 910/28942/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Вищезазначене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на значний пропуск позивачем строку на звернення до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОРІУС" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи.

На підставі апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРІУС" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року, згідно ст. 98 ГПК України, Київським апеляційним господарським судом ухвалою від 20.03.2015р. порушено апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 07.04.15р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2015 розгляд справи було відкладено на 13.05.2015 року.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2015р. враховуючи перебування судді Іоннікової І.А. на лікарняному склад колегії суддів, замість судді Іоннікової І.А. введено суддю Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження для розгляду у наступному складі суду: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Тарасенко К.В., Мартюк І.А.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 24.02.2015 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду.

Представник третьої особи в судове засідання 13.05.2015 року не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника третьої особи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вірно встановлено судом першої інстанції 08 жовтня 2013 р. між позивачем - ТОВ "ДОРІУС" (страхувальник) та відповідачем - ПрАТ "СК "Здорово" (страховик) було укладено договір № 1303554 добровільного комплексного страхування наземного транспорту, щодо транспортного засобу марки Mercedes-Benz GL 500 4Matic, реєстраційний номер АА8341СН, відповідно до якого страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату) в порядку і на умова, визначених договором, Правилами та чинним законодавством України, а страхувальник зобов'язується сплатити страховий платіж у визначений договором строк та виконувати умови договору.

Згідно з положеннями п. 13.1 договору, за секцією А "Добровільне страхування наземного транспорту (КАСКО)" страховим випадком за договором є пошкодження, знищення або втрата застрахованого ТЗ, внаслідок настання страхових ризиків, визначених п. 6.2 договору, що відбулися під час строку дії договору, у зв'язку з чим виникає зобов'язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 6 договору, страховим випадком є, зокрема, незаконне заволодіння ТЗ - вчинене умисно, з будь-якою метою, будь-яким способом протиправне вилучення застрахованого ТЗ, а також пошкодження або знищення ТЗ при незаконному заволодінні у будь-якому місці знаходження, у власника чи користувача в супереч їх волі (п. 13.2.1 договору).

Пунктом 15.1.5 договору передбачено, що при настанні події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник або водій застрахованого ТЗ зобов'язаний, зокрема, надати оригінал письмової заяви-повідомлення за формою, встановленою страховиком, із визначенням всіх обставин події, страховику не пізніше 3 робочих днів із дня настання події, що може бути визначена страховим випадком. Якщо з поважних причин страхувальник (його довірена особа), водій застрахованого ТЗ не могли повідомити страховика про настання страхового випадку у встановлений строк, вони повинні підтвердити це документально.

Відповідно до п. 9.3, строк дії договору - з 00 год. 00 хв. 09.10.2013 р. по 24 год. 00 хв. 08.10.2014 р.

На виконання умов договору позивач сплатив страхові платежі на суму 25 896,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 195 від 25.10.2013 р. та № 239 від 10.01.2014 р.

01.01.2014 р. між позивачем - ТОВ "ДОРІУС" (позичкодавець) та третьої особою - ДО "Автобаза Державного управління справами" (користувач) було укладено договір позички № 13/5/14, відповідно до якого позичкодавець передає користувачу у безоплатне користування на строк, що обумовлений договором, транспортний засіб: Mercedes-Benz GL 500 4Matic, держ. номер АА8341СН, номер кузоваWDC1648861А696707 (автомобіль), 2011 рік випуску, колір чорний, який користувач зобов'язується повернути позичкодавцеві після закінчення строку, встановленого договором. Строк дії позички з 01.01.2014р. по 31.12.2014р.

Факт передачі автомобіля підтверджується актом прийому-передачі від 01.01.2014 р., який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

01.03.2014 р. близько 21 год. 00 хв. група невстановлених слідством осіб незаконно проникла на ДО "Автобаза ДУС" (м. Київ, вул. Петрівська, 12/28) та незаконно заволоділа автомобілями, серед яких, зокрема, Mercedes-Benz, д.н.з АА8341СН. Даний факт зафіксований працівника органів внутрішніх справ та підтверджується довідкою слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 12.03.2014 р.

25.11.2014 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування.

04.12.2014 р. відповідач листом № 1019-001/14 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на порушення п. п. 19.1.5 розділу 19 договору.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 1 025 050,00 грн., оскільки мав місце страховий випадок, передбачений умовами договору, а відповідач відмовляється виплатити зазначену суму.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Згідно зі ст. 193 ГК України, приписи якої кореспондуються з приписами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України, ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується виплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 990 ЦК України та статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування передбачено ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України "Про страхування". Так, однією з таких підстав є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону (ч. 2 ст. 991 ЦК України, ч. 2 ст. 26 Закону України "Про страхування").

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору страхування, п. 14.3.10 страховику надано право відмовити у виплаті страхового відшкодування відповідно до умов розділу 19 та 20 Договору та у разі порушення Страхувальником або особою, яка користувалася застрахованим ТЗ умов Договору.

В той же час, п. 19.1.6 Договору страхування визначено, що несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку без поважних причин або створення Страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків надає страховику право відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку заявою про виплату страхового відшкодування від 25.11.2014 р., яка отримана відповідачем 03.12.2014 р.

При цьому, страховий випадок стався 01.03.2014 р., а договором передбачено, що при настанні події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник або водій застрахованого ТЗ зобов'язаний, зокрема, надати оригінал письмової заяви-повідомлення за формою, встановленою страховиком, із визначенням всіх обставин події, страховику не пізніше 3 робочих днів із дня настання події, що може бути визначена страховим випадком.

Позивачем жодного доказу щодо неможливості виконання умов договору в частині своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку суду не надано.

Крім того, застосовувати приписи ст. 991 ЦК України, слід враховувати, що у системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

Важливо зазначити, що після спливу восьми місяців страховик був позбавлений можливості провести свої власне розслідування по справі та переконатися у настанні страхового випадку за звичайних умов. Своєю бездіяльністю щодо виконання договірних зобов'язань ТОВ «Доріус» було створено безпідставно перешкоди у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у заявленому обсязі.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні суду повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, отже рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, підстав для його скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Доріус" залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 24.02.2015 року по справі № 910/28942/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/28942/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді К.В. Тарасенко

А.І. Мартюк