ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Справа № 916/1812/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Добролюбової Т.В.
суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Швеця В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін: позивача: Мойса Є.В. - дов. від 21.11.14, відповідача: Волянська О.Ю., Спєров Д.К. - дов. від 12.08.14, Климюк А.Т. - дов. від 09.01.15,
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Чайна китайська компанія"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду
від06.04.15
у справі№916/1812/14 Господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Чайна китайська компанія"
доТовариства з додатковою відповідальністю "Альянс Україна" в особі філії "Південна дирекція товариства з додатковою відповідальністю "Альянс Україна"
простягнення 7 268 400 грн. страхового відшкодування
У судовому засіданні 21.05.15 оголошувалася перерва до 28.05.15.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чайна китайська компанія" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом (з урахуванням змін) до Товариства з додатковою відповідальністю "Альянс Україна" в особі філії "Південна дирекція Товариства з додатковою відповідальністю "Альянс Україна" про стягнення 7 286 400,00 грн. страхового відшкодування за договором добровільного страхування майна від 21.01.14 №CPR1074 у зв'язку з настанням страхового випадку, а також 38 927,37 грн. - 3 % річних та 276 883,20 грн. інфляційних втрат. Позивач посилався на те, що внаслідок пожежі були знищені його товарні запаси - чай "Пуер", котрий був предметом вказаного договору добровільного страхування майна. Проте відповідач безпідставно відмовляє у виплаті страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.14 (суддя Грєхова О.А.) у позові відмовлено. Місцевий господарський суд установив, що позивач надав відповідачеві свідомо неправдиві відомості про факт настання страхового випадку і предмет договору, а тому останній правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування на підставі статті 26 Закону України "Про страхування", статті 991 Цивільного кодексу України та пункту 15.1.3 Умов добровільного страхування майна. Водночас суд визнав недоведеним факт отримання позивачем і оплати ним вартості 1277,51 кг чаю "Пуер", який був предметом страхування за договором добровільного страхування майна від 21.01.14 №CPR1074.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.15 (судді: Мальченко А.О., Суховий В.Г., Жук Г.А.) перевірене рішення місцевого господарського суду залишено без змін з тих же підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чайна китайська компанія" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою (з урахуванням пояснень), в якій просить скасувати рішення і постанову у справі та прийняти нове рішення, котрим позов задовольнити повністю. Скаржник посилається на порушення судами приписів статей 203, 204, 627, 629, 979, 983 Цивільного кодексу України, статей 32, 33, 34 43 Господарського процесуального кодексу України. Товариство не погоджується з висновками судів про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування. Скаржник зазначає, що внаслідок пожежі був знищений його товар - чай "Пуер", котрий був предметом спірного договору добровільного страхування майна. Проте, відповідач за обставин настання страхового випадку безпідставно відмовляє у виплаті страхового відшкодування. На думку, скаржника судами невірно встановлені обставини справи та невірно оцінені докази у справі, зокрема, висновок Головного управління ДНС України в Одеській області №05/10/26.01.2014.

Від відповідача судом отримано відзив (з урахуванням додаткових пояснень) на касаційну скаргу, в якому він просить залишити без змін судові акти у справі, а касаційну скаргу - без задоволення.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення представників сторін, переглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів законодавства відзначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій установлено та підтверджено матеріалами справи, що 21.01.14 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чайна китайська компанія" - страхувальником та Товариством з додатковою відповідальністю "Альянс Україна" - страховиком був укладений договір добровільного страхування майна №CPR1074. Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням та/або користуванням та/або розпорядженням застрахованим майном, визначеним у розділі 6 договору (пункт 6 договору). Застрахованим майном є товарні запаси (чай), вартістю 7360000 грн. Пунктами 7.1, 7.2 договору страхування передбачено, що страхова сума за договором складає 7 360 000 грн.; підставою для визначення страхової суми є дійсна вартість майна. Період страхування з 00 год. 00 хв. 22.01.14 до 24 год. 00 хв. 21.01.15; територією дії договору є а адреса: м. Одеса, вул. Адмірала Лазарєва, буд. 34 (пункти 4, 5 договору). Перелік страхових випадків передбачений пунктом 8 договору страхування, серед яких, зокрема, визначено пожежу. Пунктом 14.1 договору страхування сторони обумовили, окрім іншого, що умови здійснення виплати страхового відшкодування, причини відмови у виплаті страхового відшкодування, права та обов'язки сторін зазначаються в додатку 1 до договору - Умови добровільного страхування майна. Згідно з пунктом 12.1 Умов добровільного страхування майна у разі настання, передбаченої договором події, яка призвела до збитків і може бути визнана страховим випадком, страхувальник зобов'язаний негайно, як тільки про це стане відомо, але в будь-якому випадку не пізніше, ніж протягом 48 годин з моменту, коли він дізнався або повинен був дізнатися про настання такої події, повідомити про це страховика. Причини відмови у виплаті страхового відшкодування сторонами визначені у пункті 15 Умов добровільного страхування майна. Згідно з пунктом 15.1.3 вказаних Умов підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору (як при укладанні договору, так і під час його дії) або про факт настання страхового випадку (включаючи, але не обмежуючись здійсненням страхувальником підлогу, обману чи шахрайства при визначенні причин та розміру збитку у результаті настання страхового випадку). Позивач посилався на те, що 26.01.14 у орендованому ним приміщенні у м. Одеса, на вул. Адмірала Лазарєва, 34, сталася пожежа, внаслідок якої було знищено застраховане майно - товарні запаси (чай "Пуер"), загальною масою 1 277,51 кг. У зв'язку з цим позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, яка була останнім залишена без задоволення. В процесі розгляду спору господарські суди установили, з підтвердженням матеріалами справи, що в приміщенні у м. Одеса, на вул. Адмірала Лазарева, 34, під час пожежі не знаходився застрахований товар - чай "Пуер" у кількості 1277 кг. При цьому, судами була надана оцінка висновку від 11.02.14 №05/10/26.01.2014, складеному Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області за результатами дослідження причин виникнення пожежі та інших обставин пожежі, в якому відбито, окрім іншого, відсутність в складському приміщенні позивача на момент виникнення пожежі чаю "Пуер", вагою 1277 кг; неможливість вигорання чаю зазначеної ваги за період часу між виникненням пожежі до її ліквідації. Отже, як установили суди та це підтверджено матеріалами справи, позивач надав відповідачеві свідомо неправдиві відомості про факт настання страхового випадку (наявність на момент виникнення пожежі чаю в об'ємі заявленому позивачем та знищення останнього). Крім того, суди визнали недоведеним і факт наявності у позивача чаю "Пуер", вагою 1277,51 кг, на час укладання договору страхування. Як убачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Чайна китайська компанія" до Товариства з додатковою відповідальністю "Альянс Україна" в особі філії "Південна дирекція Товариства з додатковою відповідальністю "Альянс Україна" про стягнення 7 286 400 грн. страхового відшкодування, 38 927,37 грн. - 3 % річних та 276 883,20 грн. інфляційних втрат. Ухвалюючи судові акти у справі, господарські суди дійшли висновку про необґрунтованість цих вимог та відмовили у їх задоволенні. Відносини у сфері страхування регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування" та іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 979 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховим випадком, у відповідності до частини 2 статті 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Разом з тим, статтею 26 Закону України "Про страхування" визначені підстави для відмови у страхових виплатах або страховому відшкодуванні. Зокрема, пунктом 3 цієї статті передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Наведене кореспондується з приписами статті 991 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам, суди попередніх інстанцій установили наявність підстав, з якими закон та спірний договір пов'язує відмову у виплаті страхового відшкодування, а саме: подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку. Господарські суди установили, з підтвердженням матеріалами справи, що під час пожежі в приміщенні позивача був відсутній застрахований товар - чай "Пуер" у кількості 1277 кг; що вказаний товар у зазначеній кількості не було знищено пожежею. При цьому суди врахували висновок від 11.02.14 №05/10/26.01.2014, складений Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області за результатами дослідження причин виникнення пожежі та інших обставин пожежі. Отже, як установили суди, відповідач у зв'язку із поданням позивачем свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхової події правомірно відмовив останньому у виплаті страхового відшкодування на підставі приписів статті 26 Закону України "Про страхування", статті 991 Цивільного кодексу України та пункту 15.1.3 Умов добровільного страхування майна. Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з обставин, встановлених у даній справі господарськими судами. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази, додатково перевіряти їх. Враховуючи викладене та наявність обставин, котрі, як установили суди, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, колегія суддів вважає обґрунтованою відмову судів у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування судових актів у справі, оскільки не спростовують встановленого судами; їм надавалася оцінка судом апеляційної інстанції та вони стосуються переоцінки доказів, яка за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для скасування постанови у справі та задоволення касаційної скарги.

Враховуючи зазначене, керуючись статтями 108, 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.04.15 у справі №916/1812/14 залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чайна китайська компанія" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т.Добролюбова

Судді Т.Гоголь

В.Швець