ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Справа № 915/586/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" /вул. Ю.Олеші, 6, м. Одеса, 65014/

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 /АДРЕСА_1; АДРЕСА_2/

про стягнення 4659,40 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

Представники:

від позивача: Золотоверх М.С., довіреність від 24.10.2014 № 02-36/3054

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього 4044,54 грн. основного боргу, 563,42 грн. пені та 51,45 грн. 3% річних.

Заявлений позов позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати орендної плати за договором оренди від 03.09.2014 НОМЕР_2, укладеним між сторонами.

Ухвалою суду від 08.04.2015 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 27.04.2015 о 15 год. 40 хв.

Ухвалою суду від 27.04.2015 розгляд справи був відкладений на 21.05.2015 о 10 год. 30 хв. за клопотанням позивача, а також у зв'язку з неподанням сторонами витребуваних судом доказів по справі.

У позовній заяві позивач просив суд накласти арешт на грошові кошти відповідача, що знаходяться на всіх банківських рахунках останнього.

У судовому засіданні 21.05.2015 позивач подав суду заяву, в якій відкликав свою заяву про забезпечення позову.

Суд ухвалив вважати дану заяву позивача відкликаною.

Відповідач свого представника у судове засідання 21.05.2015 знову не направив, вимоги ухвал суду від 08.04.2015 та від 27.04.2015 не виконав, відзиву на позов не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, згідно з ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2014 між сторонами був укладений договір оренди НОМЕР_2 (далі - договір), за яким позивач зобов'язався передати, а відповідач, в свою чергу, прийняти в строкове платне користування нерухоме майно (далі за текстом - "об'єкт оренди"), а саме: 232,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 для ведення господарської діяльності.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору:

- передача об'єкта оренди у користування відповідача здійснюється та оформлюється актом приймання-передачі об'єкта оренди, який вступає в силу з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін (у випадку їх наявності) та є невід'ємною частиною цього договору. В акті приймання-передачі об'єкта оренди вказується технічний стан приміщення, перелік, найменування та характеристика об'єкта оренди на момент передачі його відповідачу;

- повернення об'єкта оренди позивачу здійснюється не пізніше дня припинення дії цього договору (в інших випадках, передбачених цим договором), та оформлюється актом здачі-приймання об'єкта оренди, який з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін (у випадку їх наявності) є невід'ємною частиною цього договору. В акті здачі-приймання об'єкта оренди зазначається технічний стан приміщень, перелік, найменування та характеристика об'єкта оренди на момент передачі його позивачу.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.4. договору:

- за користування об'єктом оренди відповідач сплачує позивачу щомісячно орендну плату у розмірі 2500,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 466,67 грн. за 1 місяць оренди. В разі, якщо відповідач в результаті виконання умов цього договору буде використовувати об'єкт оренди неповний календарний місяць, то розмір оренди за такі періоди використання визначається за наступною формулою: Р = А/В*С, де Р - розмір оренди за використання об'єкту оренди неповний календарний місяць, А - розмір орендної плати, встановлений в п. 3.1 цього договору, В - кількість днів (28, або 30, або 31) в календарному місяці, в якому відповідач користувався об'єктом оренди неповний місяць, С - кількість днів фактичного користування відповідачем об'єктом оренди;

- орендна плата за кожний місяць визначається на підставі п.п. 3.1. цього договору з урахуванням накопиченого індексу інфляції. Якщо індекс інфляції у будь-якому місяці становить менше 1, вважати його таким, що дорівнює 1;

- з метою коригування орендної плати, визначеної в п. 3.1. цього договору, накопичений індекс інфляції розраховується як добуток щомісячних індексів інфляції, опублікованих за кожний місяць дії цього договору, починаючи з місяця укладення цього договору по місяць, що передує звітному. Накопичений індекс інфляції для визначення орендної плати за перший місяць дії цього договору дорівнює 1;

- внесення орендних платежів проводиться щомісячно до 25 числа поточного місяця за кожен місяць оренди, шляхом перерахування суми коштів на поточний рахунок позивача, що вказаний у ст. 13 цього договору.

Відповідно до п. 7.6. договору у випадку несплати відповідачем орендної плати у строки, встановлені цим договором, відповідач зобов'язаний сплачувати позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми, що підлягає сплаті, за кожен день прострочення, а у разі прострочення сплати орендної плати на 1 календарний місяць та більше, відповідач, окрім пені, зобов'язаний сплачувати позивачу штраф у розмірі 20% від суми щомісячної орендної плати, за кожен місяць прострочки.

Згідно з п. 8.1. договору цей договір діє з 03.09.2014 по 02.09.2015 року включно.

Відповідно до п/п. 10.1.1. п. 10.1. договору цей договір може бути розірвано на вимогу позивача у випадку несплати відповідачем орендної плати та інших платежів більше ніж 1 календарний місяць.

На виконання умов договору, 03.09.2014 позивач передав відповідачу в оренду обумовлений договором об'єкт оренди, що підтверджується актом приймання-передачі від 03.09.2014, поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

17.12.2014 відповідач повернув, а позивач прийняв з оренди вказане майно, що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 19.12.2014, поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

Листом від 18.12.2014 № 12-86/67-19750 позивач повідомив відповідача про прийняте позивачем рішення про розірвання (припинення) договору з 18.12.2014 з відповідною вимогою повернення нежитлових приміщень.

За період дії договору з жовтня 2014 року до 17 грудня 2014 року відповідач мав сплатити позивачу орендну плату у загальному розмірі 6678,79 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками та іншими доказами.

Проте, відповідач свої зобов'язання за договором в частині сплати позивачу вказаних платежів виконав частково, сплативши позивачу орендну плату лише за листопад 2014 року у розмірі 2634,25 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 16.12.2014 № @2PL287110, поданими розрахунками та поясненнями позивача.

Таким чином, станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором за період жовтень 2014 року до 17 грудня 2014 року становить 4044,54 грн., що підтверджується позивачем та жодним чином не спростовується відповідачем.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором за період жовтень 2014 року до 17 грудня 2014 року становить 4044,54 грн., а тому позов позивача в цій частині підлягає задоволенню господарським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі встановлених обставин справи господарським судом, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов'язання, на підставі наданого позивачем розрахунку самостійно виконано розрахунки розмірів пені (з 25.10.2014 по 20.03.2015) та 3% річних (з 25.10.2014 по 20.03.2015), відповідно до яких розмір пені склав 514,86 грн., 3 % річних - 46,24 грн.

Таким чином, позов позивача в частині стягнення з відповідача пені та 3 % річних підлягає частковому задоволенню судом, відповідно: пені в сумі - 514,86 грн., 3 % річних - 46,24 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач жодним чином не спростував обставини, доведені суду позивачем.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (вул. Ковпака, 29, м. Київ, 03150, код 00039019) 4044 (чотири тисячі сорок чотири) грн. 54 коп. основного боргу, 514 (п'ятсот чотирнадцять) грн. 86 коп. пені, 46 (сорок шість) грн. 24 коп. 3% річних та 1805 (одна тисяча вісімсот п'ять) грн. 92 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 26.05.2015.

Суддя Д.О.Бездоля