ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2015 р. Справа № 6/156-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.,

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю представників сторін:

апелянт - не з*явився,

ліквідатор боржника - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі, м.Шостка (вх.2836С/2), на ухвалу господарського суду Сумської області від 28.10.2014р. у справі №6/156-06

за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі

до боржника - Відкритого акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут магнітних носіїв інформації", м. Шостка,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 28.10.2014р. (суддя Соп'яненко О.Ю.) у задоволенні заяви кредитора Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі до боржника - Відкритого акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут магнітних носіїв інформації" № 3/06-14 від 26.06.2014р. про визнання поточних кредиторських вимог у розмірі 74269 грн. 90 коп. з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за списком № № 1, 2 та відшкодування наукових пенсій по справі № 6/156-06 - відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 28.10.2014р. у справі №6/156-06 та прийняти нове рішення у справі №6/156-06, яким задовольнити заяву кредитора, Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі, до боржника - Відкритого акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут магнітних носіїв інформації" про визнання поточних кредиторських вимог у розмірі 74269 грн. 90 коп. з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за списком № 1, №2 та відшкодування наукових пенсій за червень 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-ХІІ допускається виникнення (збільшення) у ліквідаційній процедурі у боржника поточної заборгованості, яка повинна бути пред*явлена до моменту затвердження звіту ліквідатора та ліквідації боржника як юридичної особи. Відповідно до абз. 4 п.1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених п.п.1 та 2 статті 1 цього Закону, об*єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пп. "а", "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах не є податком чи збором (обов'язковим платежем) у розумінні Податкового кодексу України та не включається до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, на які поширюється податкове законодавство. Отже, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкцією не передбачено припинення нарахування заборгованості на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в період, коли щодо боржника відкрита ліквідаційна процедура. Відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій працівникам підприємства здійснюється до внесення запису до ЄДРПОУ про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

21.05.2015р. від апелянта факсограмою надійшла заява ( вх. 291), в якій останній просить розглянути справу без участі його уповноваженого представника у зв'язку з неможливістю прибуття в судове засідання по причині відсутності коштів на службове відрядження.

Від ліквідатора 21.05.2015р. надійшов відзив на апеляційну скаргу ( вх. 8020), в якому останній просить залишити ухвалу господарського суду Сумської області по справі № 6/156-06 від 28.10.2014р. про відмову у задоволенні заяви УПФУ в м.Шостці та Шосткінському районі про визнання поточних кредиторських вимог в розмірі 74269,90 грн. без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Також, у зв'язку із тим ,що ліквідатор не може бути присутнім під час розгляду справи апеляційної скарги, просить справу розглянути без участі ліквідатора.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія с

Ухвалою господарського суду Сумської області від 06.12.2006р. порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Науково-дослідний інститут магнітних носіїв інформації" на підставі ст.ст. 6, 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

29.04.2013р. постановою господарського суду Сумської області ВАТ "Науково-дослідний інститут магнітних носіїв інформації" припинено процедуру санації по справі №6/156-06 про банкрутство ВАТ "Науково-дослідний інститут магнітних носіїв інформації". Визнано ВАТ "Науково-дослідний інститут магнітних носіїв інформації" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого Ховріна Ю.А.

Згідно з приписами статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В силу п. 1-1 прикінцевих положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) в редакції Закону від 22.12.2011 р. №4212-VІ, який набрав чинності 19.01.2013 р., положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, враховуючи, що провадження у справі порушено 06.12.2006р. (тобто до набрання чинності новою редакцією Закону), постанову про визнання боржника банкрутом прийнято 29.04.2013р., колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин мають бути застосовані положення Закону в редакції, чинній від 19.01.2013 р.

У липні 2014р. до суду від Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткінському районі Сумської області надійшла заява (№3/06-14 від 26.06.2014р.) про визнання поточних кредиторських вимог у розмірі 34700,16 грн. з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за списком № 1 , 2 за червень 2014р.

Відповідно до правової позиції Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткінському районі Сумської області, викладеної в апеляційній скарзі, вимоги з відшкодування пільгових пенсій у вищевказаному розмірі, що виникли під час провадження процедур банкрутства, є поточними, а тому мають бути відшкодовані в порядку, встановленому відповідними нормами Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", а також Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1, далі - Інструкція).

Крім того, апелянтом зазначено, що Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкцією не передбачено припинення нарахування заборгованості на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в період, коли щодо боржника відкрита ліквідаційна процедура.

Стосовно вищевказаних аргументів колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як убачається зі змісту даної норми, при здійсненні провадженні у справах про банкрутство Закон (яким врегульовано, зокрема, порядок здійснення ліквідаційної процедури) має пріоритет перед іншими законодавчими актами України.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено поняття кредитора - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до абз. 3 п. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4112-УІ) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відповідно до абз. 8 п. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4112-УІ) вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 4112-УІ - ліквідатор повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю, тому після звільнення працівників підприємства - банкрута фонд оплати праці не формується і не сплачуються витрати на виплату і доставку пенсій.

Зі змісту даної норми вбачається, що поточні кредитори можуть звернутися в ліквідаційну процедуру з грошовими вимогами до банкрута, які виникли за період після порушення провадження у справі і до дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України (постанова від 18.09.2013р. у справі №6/108-09) та Верховного Суду України (постанови від 18.03.2014р. та від 18.04.2014 р. у справі №6/108-09).

Щодо Законів України, на які посилається апелянт, колегія суддів зазначає, що ними врегульовано порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій шляхом введення окремого виду збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

А саме, відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" встановлена ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Отже, суми витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є окремим видом збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, в зв'язку з чим на них також розповсюджується дія норм, встановлених у ч. 1 ст. 38 Закону.

Таким чином, на думку колегії суддів, вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткінському районі Сумської області до боржника у сумі 74269,90 грн. заборгованості по відшкодуванню пільгових пенсій за списком №1, 2 за червень 2014 р. не мають характеру поточних, оскільки виникли після прийняття постанови господарського суду про визнання боржника банкрутом.

Здійснивши апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі твердження зроблені при довільному трактуванні обставин справи та норм чинного законодавства, аргументи заявника скарги ґрунтуються на припущеннях, на їх підтвердження не надано відповідно до статей 33, 36 Господарського процесуального кодексу України доказів з посиланням на конкретні норми матеріального та процесуального права, які б спростовували висновки місцевого господарського суду.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу кредитора Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткінському районі Сумської області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 28.10.2014р. у справі № 6/156-06, якою відмовлено в задоволенні заяви кредитора Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі до боржника - №3/06-14 від 26.06.2014р. про визнання поточних вимог в розмірі 74269,90 грн. з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за списком № № 1, 2 та відшкодування наукових пенсій за червень 2014р., залишити без змін.

Повний текст постанови складено 25.05.2015 року

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.О. Фоміна