ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа № 909/151/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Желік М.Б.

при секретарі Карпенко В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент", с. Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області, б/н від 07.04.2015 року

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2015 р.

у справі № 909/151/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Енергетично-Інвестиційна Компанія", м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент", с. Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області

про: стягнення заборгованості в сумі 240 132,39 грн., з яких: 178 710,00 грн. - основний борг, 10 281,95 гр. - пеня, 44 677,50 грн. - штраф, 5 361,30 грн. - інфляційні втрати, 1 101,64 грн. - 3 % річних

За участю представників сторін:

від позивача: Коваль В.А. - представник на підставі довіреності № 01/12 від 01.12.2014р.;

від відповідача: Петраш Ю.Л. - представник на підставі довіреності № 01/360-3-1 від 16.03.2015 р..

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2015 р. у справі №909/151/15 (суддя Кобецька С.М.), зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" та додані до неї документи повенуто без розгляду, продовжено строк вирішення спору у справі № 909/151/15 на п'ятнадцять днів до 25.04.2015 р. та відкладено розгляд справи на 21.04.2015р. о 11:00 год.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Львівської області від 06.04.2015р. у справі № 914/500/15, відповідач - Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківськцемент" - подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник мотивує свою апеляційну скаргу тим, що первісні позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням зобов'язання відповідачем, а саме, внаслідок прострочення ПАТ «Івано-Франківськцемент» оплати 259 тонн бурого вугілля утворилась заборгованість в розмірі 178000 грн.. ПАТ «Івано-Франківськцемент», не визнаючи заявлені ТОВ «Енергетично-інвестиційна компанія» вказані позовні вимоги, звернулось до позивача з зустрічним позовом про зобов'язання провести заміну поставленої продукції на якісну та сплатити завдані підприємству збитки. Апелянт зазначає про те, що поданий ним позов про зобов'язання ТОВ «Енергетично-інвестиційна компанія» провести заміну поставленого товару на якісний та відшкодування збитків взаємно пов'язаний з первісним позовом про стягнення заборгованості за поставлену продукцію, оскільки вимоги первісного та зустрічного позовів виникли з одних і тих самих правовідносин (укладеного сторонами договору поставки № 25/07/14-1), обґрунтовуються спільними для первісного та зустрічного позову доказами (договір поставки, залізничні, видаткові накладні, переписна сторін під час приймання продукції та ін.). Крім того, задоволення зустрічного позову виключатиме задоволення первісного позову, оскільки у замовника продукції виникає обов'язок стосовно оплати лише продукції, якість якої відповідає умовам договору. Крім того у випадку пред'явлення покупцем вимоги про заміну товару покупець має право відмовитися від його оплати, (ч. 4 ст. 538 ЦК України). Вказане підтверджується постановою ВГСУ від 04.03.2014 року № 904/1184/13-г. У постачальника виникає право вимоги оплати товару лише у разі виконання свого обов'язку з поставки товару, незважаючи на невиконання покупцем свого обов'язку з внесення передоплати від загальної суми виставленого постачальником рахунку-фактури.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2015 р. у справі № 909/151/15 в частині повернення зустрічного позову.

Довідкою про автоматичний розподіл справ між суддями від 22.04.2015 р. справу № 909/151/15 призначено судді-доповідачу Костів Т.С. та іншими суддями, які входять до складу колегії визначено суддів - Марка Р.І. та Желіка М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2015 р. подані матеріали апеляційної скарги визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 12.05.2015 р..

Ухвалою суду від 12.05.15 року за клопотанням сторони в порядку ст.69 ГПК України продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 19.05.15 року.

Представникам роз'яснено їх права та обов'язки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 19.05.15 року представник скаржника з'явився, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у ній, надав усні пояснення по суті спору.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановлено судом першої інстанції, ТзОВ "Енергетично - Інвестиційна Компанія", звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача - ПАТ "Івано-Франківськцемент" заборгованість з оплати 259 тонн бурого вугілля за договором поставки № 25/07/14-1.

17.03.2015 р. скаржник подав зустрічну позовну заяву б/н від 16.03.2015 р., в якій просить суд, зобов'язати позивача - ТОВ "Енергетично - Інвестиційна Компанія" здійснити заміну поставленого за Договором поставки №25/07/14-1 від 25.07.14р., неякісного товару - 1000 тон бурого вугілля на якісне та стягнути з позивача завдані збитки в сумі 42586,97грн..

Згідно із ст. 60 ГПК України, відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

При цьому, необхідно зазначити, що про пов'язаність первісного і зустрічного позовів можуть свідчити наступні обставини: - обидва позови взаємно пов'язані (пов'язаність первісного і зустрічного позову може вважатись у підставах цих позовів або поданих доказах) і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; - вимоги за первісним і зустрічним позовами можуть зараховуватись; - задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Відсутність однієї з перелічених підстав зустрічного позову тягне за собою повернення зустрічної позовної заяви на підставі ст.60 Господарського процесуального кодексу України.

Як зазначено у п. 3.15 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", частиною першою статті 60 ГПК передбачено, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Обставини, які свідчать про взаємну пов'язаність зустрічного позову з первісним (зокрема, за підставами цих позовів та/або поданими доказами; у зв'язку з тим, що задоволення зустрічного позову виключатиме частково чи повністю задоволення первісного позову тощо), а так само докази, що підтверджують саме ці обставини, повинні зазначатися у зустрічній позовній заяві (пункт 5 частини другої статті 54 ГПК). Якщо у ній не вказано відповідних обставин, на яких, зокрема, ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують ці обставини, то зустрічна позовна заява повертається без розгляду з посиланням на пункт 3 частини першої статті 63 та статтю 60 ГПК. Така заява не може повертатися судом з посиланням на пункт 5 частини першої статті 63 ГПК, оскільки подання зустрічного позову не означає об'єднання вимог в одній позовній заяві.

Вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом первісного позову є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 240132,39грн., з яких: 178710 грн. - основний борг, 10281,95 грн. - пеня, 44677,50 грн. - штраф, 5361,30 грн. - інфляційні втрати, 1101,64 грн. - 3% річних, нарахованих за неналежне виконання зобов'язань в частині здійснення розрахунків за поставлений товар - буре вугілля в кількості 259 тон, на підставі залізничної накладної №40462673 від 14.11.14р., видаткової накладної №РН-0000106 від 14.07.14р., рахунку-фактури №СФ-0000044 від 14.11.14р., обумовлених Договором поставки №25/07/14-1 від 25.07.14р.

Предметом зустрічного позову є вимога відповідача про зобов'язання позивача здійснити заміну поставленого за Договором поставки №25/07/14-1 від 25.07.14р., неякісного товару - 1000 тон бурого вугілля на якісне та стягнення з позивача завданих відповідачу збитків в сумі 42586,97грн. В обґрунтування підстав заявленого зустрічного позову скаржник посилається на те, що позивачем по залізничних накладних №40364655 від 10.11.14р., №40381550 від 11.11.14р., №40411019 від 12.11.14р., №40438640 від 13.11.14р., №40462673 від 14.11.14р., поставлено товар - буре вугілля, яке не відповідає якісним показникам, зазначеним у п.4 Специфікації №2 від 06.11.14р. до Договору поставки №25/07/14-1 від 25.07.14р..

З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги є різними, як і докази, якими вони обґрунтовуються, а тому констатував, що права та обов'язки сторін, в межах спірних правовідносин цих позовів, мають різні підстави виникнення, різну правову природу, обґрунтовані різними доказами та нормами матеріального права, що свідчить про відсутність взаємної пов'язаності первісного позову із зустрічним. Подання зустрічного позову не доводить відсутності у позивача матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову, з яких випливає суб'єктивне право позивача за первісним позовом.

Однак, такий висновок є помилковим та таким, що не ґрунтується на вимогах ст. 60 ГПК України та Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18.

Різне формулювання предмету позову не свідчить про відсутність взаємної пов'язаності позовних вимог, як і та обставина, що в силу різниці у правовому регулюванні відповідних відносин, відрізнятиметься і предмет доказування.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що спірні відносини сторін виникли з однієї правової підстави - договору поставки №25/07/14-1 від 25.07.14р. та обумовлені поставкою на підставі одних і тих же документів: Специфікації №2 від 06.11.14р. до Договору поставки №25/07/14-1 від 25.07.14р.; залізничної накладної №40462673 від 14.11.14р. тощо.

Статтею 673 ЦК України встановлено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до норм ч. ч. 1-4 ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Номери та індекси стандартів, технічних умов або іншої документації про якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не опубліковано у загальнодоступних виданнях, її копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця на його вимогу. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

Правові наслідки передання товару неналежної якості встановлено ст. 678 ЦК України. Зокрема, даною статтею встановлено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Пунктом 2 даної статті передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Таким чином, задоволення зустрічної позовної вимоги безпосередньо впливає на судове рішення щодо первісної позовної вимоги. Відповідно, підстави для відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви були відсутні, а суд першої інстанції самоусунувся від вирішення пов'язаного із первісним, зустрічного спору.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно п.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2015 р. у справі №909/151/15 у відповідності до ст. 106 ГПК України підлягає скасуванню, а відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент", с.Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області, б/н від 07.04.2015 року задовольнити.

2.Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2015 р. у справі № 909/151/15 скасувати в частині п. 1 резолютивної частини. В цій частині прийняти нове рішення, яким зустрічну позовну заяву б/н від 16.03.15р. (вх№2981/15 від 17.03.15р.) прийняти до розгляду спільно із первісною позовною заявою.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Енергетично-Інвестиційна Компанія" (04071, м.Київ, вул..Ярославська,28-б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" (77422, с.Ямниця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, )- 609 грн. судового збору.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

5.Матеріали справи скерувати до господарського суду Івано-Франківської області для подальшого розгляду.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 25.05.2015 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.