РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015Справа №910/28243/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Ваше здоров'я»

до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України»

про стягнення 74552,88 грн.

Головуючий суддя - Сташків Р.Б.,

судді: Отрош І.М.,

Паламар П.І.

Представники сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - Мазур С.А. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Ваше здоров'я» (далі - Позивач) до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» про стягнення 74552,88 грн. заборгованості та санкцій за договором на 2014 рік про надання послуг з розміщення матеріалів у газеті. Підставами позову є невизнання Відповідачем укладення з Позивачем договору про надання послуг на 2014 рік, і також невизнання себе замовником опублікованого Позивачем у 2014 році спірного матеріалу.

Відповідач проти позову заперечує, укладення договору у 2014 році та надання Позивачу у 2014 році замовлень на публікацію спірних матеріалів не визнає, та вказує, що спірні матеріали були опубліковані Позивачем за його ініціативою та були його власним господарським рішенням для підтримання інтересу читачів до видання.

На підстави ухвали від 23.02.2015 та розпорядження заступника голови Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 розгляд справи № 910/28243/14 здійснювався колегіально у наступному складі: головуючий суддя Сташків Р.Б., судді Отрош І.М. та Паламар П.І.

У судових засіданнях 02.02.2015, 18.03.2015 та 06.04.2015 судом оголошувались перерви.

У судове засідання 13.05.2015 Позивач з невідомих суду причин своїх представників не направив, хоча його повноважного представника про призначення судового засідання на 13.05.2015 було повідомлено під розписку у минулому судовому засіданні, тому будь-які несприятливі наслідки неявки повноважних представників у судове засідання покладаються відповідно на Позивача.

Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представників сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась. Позивач також не був позбавлений права та можливості (в матеріалах справи відсутні докази протилежного) надати, якщо вважав за потрібне, будь-які додаткові пояснення та/або докази заздалегідь до судового засідання в письмовому вигляді через канцелярію суду, направити поштою, кур'єром тощо.

Клопотань про відкладення розгляду справи до початку та під час судового засідання 13.05.2015 не надходило, та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні. Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які брали участь у судових засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі договорів від 17.02.2012 та від 01.03.2013 (далі - Договори) між Позивачем, як Виконавцем, та Відповідачем, як Замовником, виникли правовідносини з надання послуг, за завданням Замовника, по публікації на сторінках газети «Ваше здоров'я» інформаційних матеріалів Замовника, матеріалів про його діяльність, публікації нормативно-правових актів, а також публікації інформації щодо державної реєстрації лікарських препаратів, а Замовник натомість зобов'язувався оплачувати вказані послуги.

Строки дії Договорів були встановлені по 31.12.2012 та 31.12.2013 відповідно. Можливість автоматичної пролонгації Договорів їх умовами передбачена не була, натомість обидва договори передбачали можливість подовження дії тільки за взаємною згодою сторін.

У додаток до Договорів між сторонами укладалися: тематичний план, який містив погоджений сторонами перелік тематик публікацій у газеті; план публікацій, який містив погоджену сторонами помісячну розбивку публікацій та окремі інформаційні розділи, що належить висвітлити в газеті, з указанням назви публікацій, авторів, кількості задіяних полос у газеті та вартості публікацій (до договору від 01.03.2013 заплановані публікації викладені також у додаткових угодах та тематичному плані); вартість газетної площі, яка містила погоджену сторонами вартість як однієї газетної полоси та її частини. Також до Договору від 01.03.2013 сторонами підписано ряд актів приймання-передачі наданих послуг, які підтверджують виконання публікації у газеті належним чином та в повному обсязі.

Отже, при укладенні договорів від 17.02.2012 та від 01.03.2013 сторонами було досягнуто згоди з усіх їх істотних умов відповідно до ч. 3 ст. 180 ГПК України.

Позивач вважає, що і на 2014 рік сторони досягли домовленості продовжити співробітництво на умовах, аналогічних зафіксованим у Договорі від 01.03.2013, зокрема залишити незмінною вартість послуг, зафіксовану в Додатку № 1 до Договору від 01.03.2013.

З огляду на наявний між сторонами звичаю ділового обороту - електронного листування, Позивач надав Відповідачу пропозицію укласти договір про надання послуг з публікації інформаційних матеріалів Відповідача у виданні шляхом направлення засобами електронного зв'язку відповідної пропозиції та проекту Договору на 2014 рік, який містить усі істотні умови за ст. 180 ГК України та ст. 638 ЦК України, з Додатком №1 до нього, на електронну адресу Відповідача.

Позивач вважає, що Відповідач прийняв пропозицію на укладення цього Договору на 2014 рік та Додатку №1 до нього на умовах, що в них викладені, шляхом вчинення фактичних дій на виконання договору: надання замовлень на публікацію інформаційних матеріалів у виданні, надання текстів матеріалів, їх узгодження, ствердження тощо.

На думку Позивача ці дії засвідчують бажання Відповідача укласти Договір на 2014 рік на викладених у ньому Позивачем умовах, тому внаслідок вчинення таких дій між сторонами було укладено даний договір та виникли зобов'язання за ним, зокрема оплатити обсяг послуг, наданих Позивачем на підставі Договору на 2014 рік (публікація 4х статей Відповідача (перелік наведено в позові) загальною площею 6ть шпальт Видання), разом у розмірі 57210,66 грн.

Не підписання Відповідачем актів виконаних робіт за 2014 рік та несплата 57210,66 грн. заборгованості стали підставою для звернення Позивача до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у примусовому порядку та нарахованих на заборгованість 10114,87 грн. інфляційних, 1194,37 грн. 3% річних та 6032,98 грн. пені.

Однак до доводів Позивача щодо укладення між ним на Відповідачем Договору на 2014 рік та про отримання від Відповідача замовлень на здійснення у 2014 році спірних публікації суд ставиться критично, з огляду на наступне.

Відповідач не заперечує та матеріалами справи підтверджується існування між сторонами звичаю ділового обороту щодо використання їх працівниками електронного документообігу у господарській діяльності між підприємствами, і також Відповідачем не заперечується надходження на електронну адресу його працівника вищеописаного Договору на 2014 рік з додатком.

Разом з цим, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Щодо ціни, то суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 632 ЦК України, якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Але предмет і строк дії договору сторонами повинні бути визначені обов'язково та вони повинні дійти щодо цього згоди. Умови про предмет у господарському договорі, зокрема, повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору, та договір набирає чинності з моменту його укладення.

Суд погоджується з доводами Позивача, що ст. 181 ГК України допускає укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Однак Позивачем не доведено надання Відповідачем згоди на укладення запропонованого йому у 2014 році спірного Договору на викладених у ньому умовах, та не доведено, що сторони погодили предмет договору в розумінні ст. 181 ГК України, та строк договірних правовідносин між сторонами (строк дії договору), і Позивачем не доведено подання Відповідачем замовлень на надання обумовлених Договором у 2014 році послуг.

Так, письмових заявок на розміщення на платній основі інформаційних матеріалів Відповідача в газеті «Ваше здоров'я», підписаних уповноваженими на це представниками Відповідача, у 2014 році Позивачу не подавалось, а умови публікацій вищевказаних матеріалів між Позивачем та Відповідачем не узгоджувались, та матеріали справи не містять доказів протилежного.

Щодо електронного листування між працівниками сторін, а також між виконавцями та/або авторами матеріалів, які Позивач у 2014 році за його твердженнями на замовлення Відповідача розміщував у газеті «Ваше здоров'я», то таке листування не є підтвердженням ані згоди Відповідача на укладення Договору у 2014 році, ані надання Відповідачем заявок на розміщення публікацій в газеті «Ваше здоров'я», з огляду на наступне.

Надані Позивачем роздруківки листування засобами електронного зв'язку між Позивачем та фізичною особою Матвєєвою О.В., а також Євтушенко Н.М. не є належними доказами згоди Відповідача на укладення Договору у 2014 році та надання Відповідачем заявок на розміщення публікацій в газеті «Ваше здоров'я», оскільки Позивачем не доведено перед судом належними засобами доказування, в розумінні Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис», що наведені в цих документах автори є їх дійсними авторами, зокрема з огляду на відсутність електронного підпису, який використовується для ідентифікації автора.

Листування за офіційними електронними адресами також не доводить авторство підписантів цих листів, а лише доводить, що лист направлявся на, та відсилався з певної адреси, яку юридична особа вказала для можливості листування з одним з працівників.

Та обставина, що у минулому листування за даною адресою здійснювалося з уповноваженою особою на контроль виконання Договору у 2013 році стосується саме правовідносин між сторонами у 2013 році, та не доводить надання відповідній особі повноважень вступати у взаємовідносини з Позивачем у 2014 році та надавати йому заявки на надання послуг.

Позивачем не доведено, що вищевказані особи були наділені відповідними повноваженнями з боку Відповідача на укладання угод від імені Відповідача, та/або на подання від імені Відповідача, за відсутності вже укладеного договору, заявок Позивачу на надання для Відповідача певних послуг, а повноваження у посадовій інструкції Матвєєвої О.В. щодо підписання в межах компетенції та візування документів, а також щодо прийняття участі у підготовці інформаційних матеріалів, не доводить уповноваження її з боку Відповідача на укладення договорів та/або права на вчинення від імені Відповідача дій на виконання ще не укладених договорів, зокрема без наявності відповідного на це доручення, довіреності тощо.

Відповідно до Положення про Департамент післяреєстраційного нагляду (далі - Положення), директор (Матвєєва О.В.), яка здійснює керівництво роботою Департаменту, несе персональну відповідальність за виконання покладених на Департамент завдань та здійснення ним своїх функцій і лише за дорученням керівництва здійснює представництво в державних установах, підприємствах, організаціях, а також інших структурних підрозділах Центру з питань, що належать до компетенції Департаменту.

Доказів того, що Матвєєва О.В. у 2014 році була уповноважена Відповідачем на підписання від його імені договорів з юридичними особами (з позивачем зокрема) та їх виконання (надання і підписання заявок, актів виконаних робіт, тощо) матеріали справи не містять, і окрім того з наданих Позивачем роздруківок убачається прохання самого Позивача надати йому певний матеріал на розміщення на шпальтах власної газети

Щодо того, що зміст опублікованих у 2014 році Позивачем матеріалів відповідає предмету укладених з Відповідачем у 2012-2013 роках договорів, та посилання на ці статті розміщувалися Відповідачем на своєму сайті та в них Позивачем зроблено примітку про друк на замовлення Відповідача, то на думку суду це не доводить, з урахуванням всього вищенаведеного, замовлення саме Відповідачем цих статей на підтвердження укладення Договору у 2014 році на заявленій Позивачем платній основі.

Посилання на веб-сайті на будь-які матеріали також не доводить створення цих матеріалів саме на оплатне замовлення особи, якій належить цей сайт. Натомість посилання Відповідача на власному веб-сайті на друковані матеріли, пов'язані з його діяльністю, законом, за відсутності договірного застереження, не заборонено. Будь-яке можливе порушення Відповідачем авторських і суміжних прав на публікації (матеріал), а так само питання сплати Позивачем гонорарів авторам спірних матеріалів не є предмет даного спору.

Обґрунтування Позивача, що Відповідач, розміщенням посилань на власному веб-сайті на статті, розумів платну основу їх надання, судом відхиляється, оскільки матеріали справи не містять доказів згоди Відповідача на такі оплатні правовідносини у 2014 році, надання Відповідачем замовлень на ці статті та погодження між сторонами їх розміру, тематики, тощо.

Надсилання матеріалів з електронної адреси Відповідача, у тому числі з адреси директору Департаменту післяреєстраційного нагляду не доводить оплатне замовлення Відповідачем опублікування цих статей у газеті Позивача, та директор Департаменту післяреєстраційного нагляду у 2014 році на надання Позивачу таких замовлень Відповідачем не уповноважувалась (матеріали справи не містять доказів протилежного).

Співпадіння тематик надрукованих Позивачем у 2014 році статей з предметом запропонованого Відповідачу договору на 2014 рік не доводить згоду останнього на укладення такого договору, та натомість є вірогідним наслідком попередньої співпраці з Відповідачем та призвичаювання читачів Позивача до певних тематик видання.

Саме по собі отримання оферти від Позивача не покладає на Відповідача обов'язку прийняти цю оферту або обов'язково надіслати на неї письмову відповідь у разі відмови. Натомість сама по собі відсутність відповіді з боку Відповідача щодо прийняття оферти свідчить про фактичну відсутність її акцепту, а отже небажання вступати з Позивачем у договірні відносини.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що всупереч твердженням Позивача між сторонами склався звичай ділового обороту перед укладенням договорів про надання послуг з розміщення матеріалів у виданні чітко погоджувати зміст та обсяг цих матеріалів, які становлять предмет договору, що підтверджується укладенням в додаток до попередніх договорів у 2012 та 2013 роках тематичного плану з переліком публікацій у газеті та плану публікацій з розбивкою публікацій за їх назвами, авторами, кількістю полос та вартістю. Натоміть доказів погодження предмету договору в 2014 році матеріали справи не містять.

Окрім того, підписантом двох попередніх договорів, а також підписантом спірного договору від 2014 року зазначена не Матвєєва О.В., а інша уповноважена Відповідачем особа, тому необґрунтованими є посилання Позивача про направлення проекту договору на 2014 рік саме Матвєєвій О.В., оскільки такого звичаю ділового обороту щодо розгляду даною особою та укладення нею догорів, між сторонами не існувало.

Укладених Матвєєвою О.В. за дорученням Відповідача договорів з Позивачем у 2012-2014 роках матеріали справи не містять.

Отже, оскільки судом встановлено відсутність схвалення в порядку ст. 241 ЦК України Відповідачем, як юридичної особи, дій Матвєєвої О.В., то будь-які її погодження або дії спрямовані на укладення з Позивачем спірного договору в 2014 році є перевищенням повноважень, тому наслідків для Відповідача у вигляді відповідальності за взятими Матвєєвою О.В. цивільними зобов'язаннями не несуть.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 ЦК України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

З огляду на все вищенаведене, Позивачем не доведено укладення між ним та Відповідачем договору у 2014 році, подання Відповідачем заявок і надання Позивачем за ними послуг Відповідачу за цим договором на суму 57210,66 грн., тому позовній вимоги про стягнення цієї суми визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позаяк перед судом не доведено існування у Відповідача перед Позивачем спірної суми заборгованості в розмірі 57210,66 грн., то суд відмовляє в нарахованих Позивачем за її прострочення санкціях у вигляді інфляційних, 3% річних та пені.

Судовий збір за ст. 49 ГПК України покладається на Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.05.2015

Головуючий суддя Сташків Р.Б.

Суддя Отрош І.М.

Суддя Паламар П.І.