КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа№ 927/32/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Шипка В.В.

Верховця А.А.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Хлєбніков С.Г. - довіреність б/н від 16.06.2014р.

Ластовін О.С. - довіреність б/н від 29.09.2014р.

від відповідача: Потапова С.М. - довіреність б/н від 29.01.2015р.

розглянувши апеляційну скаргу Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» на рішення господарського суду Чернігівської області від 25.03.2015 року

у справі № 927/32/15 (суддя - Федоренко Ю.В.)

за позовом Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Май Смак»

про стягнення 25 964,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Приватна організація «Українська ліга авторських і суміжних прав» звернулась до господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Май Смак» про стягнення з відповідача 25 964,94 грн. заборгованості, в тому числі: 22 000 грн. боргу, 1 188,34 грн. витрат від інфляції, 1 193,31 грн. - 3% річних, 1 583,29 пені.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами 17.03.2011 року договору № КБР-К-17/03/2/11 щодо строків сплати винагороди.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 25.03.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ПО „Українська ліга авторських і суміжних прав" звернулася до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 25.03.2015 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 року колегією суддів у складі головуючого-судді Остапенка О.М., суддів: Шипка В.В., Верховця А.А. апеляційну скаргу ПО «Українська ліга авторських і суміжних прав» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.05.2015 року за участю повноважних представників сторін.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін.

Представники позивача в судовому засіданні 26.05.2015 року вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, рішення господарського суду Чернігівської області від 25.03.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позивача, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Чернігівської області від 25.03.2015 року - без змін.

26.05.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ПО «Українська ліга авторських і суміжних прав» слід відмовити, а рішення господарського суду Чернігівської області від 25.03.2015 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 17.03.2011 року між сторонами укладено договір № КБР-К-17/03/2/11 з додатками № 1 та № 2 (далі-Договір) за умовами якого користувач (ТОВ «Май Смак») здійснює публічне виконання оприлюднених музичних творів, фонограм, а також зафіксованих у фонограмах виконань, публічну демонстрацію відеограм, а також зафіксованих у відеограмах виконань (далі разом Твори) у ресторанчику «Велюров», м. Чернігів, пр.-кт Миру, 17, а УЛАСП надає користувачу на умовах, визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на таке виконання.

Відповідно до п.2.3 договору Користувач зобов'язується перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (роялті) узгоджену сторонами у відповідних додатках до цього договору не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця за який здійснюється платіж.

Згідно з п.1.2 додатку № 2 до договору загальна сума щомісячної винагороди з дня набуття чинності договору становить 500,00 грн.

Як узгоджено сторонами у п. 3.4 договору, користувач зобов'язується протягом 5 днів письмово повідомити УЛАСП про припинення публічного виконання фонограм в закладах користувача, зазначених у відповідних додатках до цього договору. В разі несвоєчасного повідомлення про настання таких обставин Користувач зобов'язується сплатити винагороду, узгоджену сторонами у відповідних додатках, у повному обсязі і за весь період.

У п.п. 4.1, 4.2 договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 17.03.2012 року, а в частині невиконаних фінансових зобов'язань, фінансових санкцій, та будь - яких інших зобов'язань до їх повного виконання.

У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в п. 4.1 дати припинення дії договору, він вважається пролонгованим ще на один календарний рік і так кожного разу. Таке повідомлення має бути надіслане засобами поштового зв'язку (рекомендованим листом), при цьому належним доказом повідомлення є квитанція відділу поштового зв'язку із зазначенням вказаних в цьому договорі поштових реквізитів сторони, на адресу якої направлено листа.

Зазначений договір підписаний 17.03.2011 року відповідно директором ПО «Українська ліга авторських і суміжних прав» Кононенком К.В. і директором ТОВ «Май Смак» Гальперіним В.Я. та скріплений печатками, а отже вступив в силу.

На виконання умов договору відповідачем було сплачено 500,00 грн. щомісячної винагороди (роялті) за публічне виконання творів за період з 17.03.2011 року по 17.04.2011 року та 500,00 грн. за період 17.04.2011 року по 17.05.2011 року

Листом від 16.05.2011 року № 15 відповідач, згідно з п. 3.4 договору, повідомив позивача про припинення ним з 17.05.2011 року здійснення підприємницької діяльності, в процесі якої відбувалося публічне використання музичних творів, фонограм та виконань і передачу приміщення ресторанчику «Велюров», в якому відбувалось таке використання, в оренду іншим юридичним особам. Крім того, зобов'язався у випадку відновлення здійснення підприємницької діяльності у вказаному ресторанчику повідомити про це позивача та виконувати взятий на себе обов'язок щодо виплати винагороди за укладеним договором.

Факт направлення цього листа позивачу підтверджується наявною в матеріалах справи копією фіскального чека Укрпошти від 18.05.2011 року. Отримання цього листа позивачем не заперечується.

Позивачем направлено відповідачу претензію №22/12/13/1 від 22.12.2013 року з вимогою сплатити заборгованість за договором, яка станом на 22.12.2013 року за даними позивача складала 16 000 грн.

У відповіді на претензію № 01 від 08.01.2014 року відповідач її не визнав та повідомив про направлення позивачу листа про припинення використання музичних творів, фонограм та виконань відповідно до п.3.4 договору.

На лист від 08.01.2014 року № 01 позивач повідомив, що у закладі «Велюров» господарська діяльність здійснюється ТОВ «Май Смак», обов'язок щодо сплати винагороди покладається на останнього. Крім того, у листі зазначено, що ТОВ «Май Смак» продовжує використовувати надане договором право (невиключну ліцензію), а тому грошове зобов'язання за зазначеним договором має виконуватись у повному обсязі.

Листом за № 02 від 28.02.2014 року відповідач в черговий раз повідомив позивача, що починаючи з 17.05.2011 року він не використовує об'єкти авторських та суміжних прав, припинив здійснення підприємницької діяльності з надання послуг кафе. Про припинення використання музичних творів позивача повідомлено письмово відповідно до п. 3.4 договору.

За таких обставин, у зв'язку з відсутністю письмових заперечень щодо припинення дії договору (п. 4.2.), вважаючи його пролонгованим до 17.03.2015 року, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача несплаченої винагороди по грудень 2014 року, включаючи інфляційні втрати, 3% річних та пеню.

Заперечуючи проти даного позову, відповідач зазначив, що обов'язки за даним договором у відповідності до п.3.4 договору виконав належним чином та заявив про наслідки застосування пропуску строку позовної давності.

За результатами розгляду вказаних вимог, рішенням господарського суду Чернігівської області від 25.03.2015 року у задоволенні позову у зв'язку з його необґрунтованістю та спливом позовної давності.

Переглядаючи законність прийняття оскаржуваного рішення, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Так, згідно положень статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передане відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом); розмір і порядок виплати авторської винагороди за створення і використання твору встановлюється в авторському договорі або у договорах, що укладаються за дорученням суб'єктів авторського права організаціями колективного управління з особами, які використовують твори.

Згідно з ч.1 ст.49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень такі функції:

а) погоджувати з особами, які використовують об'єкти авторського права і (або) суміжних прав, розмір винагороди під час укладання договору;

б) укладати договори про використання прав, переданих в управління. Умови цих договорів повинні відповідати положенням статей 31-33 цього Закону;

в) збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону.

Отже, договір між сторонами є укладеним, в установленому порядку він недійсним не визнавався. Також і відповідач не висловив заперечень щодо правомірності укладення договору позивачем.

Як встановлено ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як було встановлено вище, п.4.3 договору сторонами було узгоджено, що відповідач зобов'язується протягом п'яти днів письмово повідомити позивача про припинення публічного виконання фонограм в своїх закладах. В разі несвоєчасного повідомлення про настання таких обставин відповідач зобов'язується сплатити винагороду у повному обсязі і за весь період.

Про припинення публічного виконання фонограм у своєму закладі відповідач повідомив позивача письмово листом від 16.05.2011 року, що підтверджується фіскальним чеком, та в свою чергу не заперечується позивачем про його отримання.

Крім того, на підтвердження припинення господарської діяльності в ресторанчику «Велюров» відповідачем надано:

- копію свідоцтва платника єдиного податку за яким внесено зміни видів діяльності відповідача від 17.05.2012 р. - 47.99 - інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01.06.2011 року, укладений між орендодавцем - ТОВ «Май Смак» та орендарем - ТОВ «Ресторатор Чернігів», яким діє з моменту прийняття приміщення за актом приймання передачі і до 31.12.2013 року, відповідно до умов якого орендодавець зобов'язався передати орендареві у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 38,8 кв.м. та інженерні комунікації, що знаходяться за адресою: м. Чернігів, пр. Миру, 17;

- акт приймання-передачі до договору оренди нежитлового приміщення від 01.06.2011 року, за яким ТОВ «Май Смак» передав, а ТОВ «Ресторатор Чернігів» прийняв у належному для експлуатації стані приміщення загальною площею 38,8 кв.м., розташованого за адресою: м. Чернігів, пр. Миру, 17.

Відповідно до п. 4.2. вказаного договору оренди, від є продовженим до 31.12.2015 року.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що ресторанчик «Велюров», м. Чернігів, пр-кт Миру,17, який внесено згідно з додатком № 1 до Договору від 17.03.2011 року № КБР-К-17/03/2/11 у перелік закладів, в яких відповідач здійснює публічне виконання творів, з 01.06.2011 року станом на момент звернення до суду із позовом та розгляду справи в суді першої інстанції знаходиться в оренді іншої юридичної особи.

За таких обставин, оскільки відповідачем на виконання умов п.3.4 договору, заздалегідь було повідомлено позивача про припинення виконання фонограм у закладі, у якому відповідачем здійснювалось таке виконання та враховуючи відсутність господарської діяльності відповідача і фактичну передачу приміщення в оренду іншій особі 01.06.2011 року, то підстави для стягнення винагороди за період з 01.06.2011 року по грудень 2014 року у сумі 21 500 грн. відсутні, з огляду на що, судом першої інстанції правомірно відмовлено в цій частині.

Крім того, згідно з п. 2.6 договору у разі затримки платежів відповідач зобов'язався сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На суму боргу у 21 500 грн. позивачем нараховано: пеню за період з 26.06.2011 року по 31.12.2014 року у сумі 1 544,22 грн.; відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати за період з червня 2011 року по грудень 2014 року у сумі 1 155,30 грн. та 3% у сумі 1 139,27 грн.

Однак, у зв'язку з відмовою у стягненні основної суми боргу, стягнення вказаних сум також не підлягають задоволенню.

Як було зазначено вище, розмір щомісячної винагороди сторонами визначено у 500,00 грн. Договір набув чинності з моменту його підписання - з 17.03.2011 року.

Отже, за період дії договору з 17.03.2011 року по дату фактичної передачі приміщення у оренду - 01.06.2011 року відповідач зобов'язаний був сплатити 1241,94 грн. винагороди, а фактично було сплачено лише 1000,00 грн. за перші два місяці дії договору, що не заперечується сторонами.

Доказів про сплату 241,94 грн. за травень 2011 року відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

В силу п. 2.3 договору, відповідач у строк до 25.04.2011 року зобов'язаний був сплатити наперед винагороду за травень 2011 року.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п. 1) частини 2 ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України ).

Як встановлено ст.266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вказані приписи закону та умови договору, перебіг позовної давності по стягненню 241,94 грн. боргу почався 25.04.2011 року і сплив 26.04.2014 року

Таким чином, у зв'язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у позові про стягнення 241,94 грн. боргу та нарахованих на цю суму пені, процентів річних, інфляційних втрат.

Як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, позивач вказує на те, що оскільки договір між сторонами є діючим, а заклад громадського харчування працюючим, то відповідач має виконувати грошові зобов'язання за зазначеним договором у повному обсязі.

Проте, дані твердження скаржника, колегією суддів відхиляються, як безпідставні, оскільки позивачем всупереч ст. 33 ГПК України, не надано суду беззаперечних доказів, що незважаючи на письмове повідомлення про припинення публічного виконання фонограм, відповідачем здійснюється господарська діяльність з публічним виконанням творів у закладі громадського харчування, який наведений у додатку №1 до договору.

Натомість, відповідачем, в свою чергу, надано докази про те, що вказаний заклад громадського харчування орендується іншою юридичною особою - ТОВ «Ресторатор Чернігів», яким 01.06.2011 року укладено договір № КБР 48/14 про виплату винагороди за використання творів та їх виконань, виражених у звуковій формі, незалежно від країни їх походження з Всеукраїнською громадською організацією «Автор», метою якого є договірне врегулювання умов дотримання прав авторів і виконавців творів, що виражені у звуковій формі, які використовуються користувачем (ТОВ «Ресторатор Чернігів») при здійснені будь-яких господарських операцій, пов'язаних з наданням послуг у приміщенні, зокрема і ресторану «Велюров», м. Чернігів, пр. Миру,17.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Чернігівської області від 25.03.2015 року прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та правильності висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись статтями 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» на рішення господарського суду Чернігівської області від 25.03.2015 року у справі № 927/32/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 25.03.2015 року у справі № 927/32/15 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати сторонам.

4. Справу № 927/32/15 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 29.05.2015 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.В. Шипко

А.А. Верховець