ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Справа № 922/5509/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенка Г.П. - головуючого (доповідач),
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" м. Київ
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015
у справігосподарського суду Харківської області
за позовомпублічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" м. Київ
допублічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій", м. Лисичанськ Луганської області
простягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача: Станішевський І.С. (представник за дов. від 13.05.2014 № 14-125),

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до ПАТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій" про стягнення 3% річних в сумі 414561,86 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 436 484,23 грн., пеню у сумі 682 021,12 грн., 759 287,13 грн. 7% штрафу, 65 847,10 грн. судового збору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.01.2015 по справі №922/5509/14 позов задоволено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015, рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2015 по справі №922/5509/14 в частині стягнення пені в сумі 341010,56 грн. та 379643,56 грн. штрафу скасовано та в позові в цій частині відмовлено; в інший частині рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить її скасувати в частині, якою відмовлено у стягненні пені у розмірі - 341 010, 56 грн. та 7% штрафу у розмірі - 379 643, 57 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю в частині стягнення пені та 7% штрафу, мотивуючи скаргу тим, що постанова в оскаржуваній частині прийнята з порушенням норм матеріального (ст.233 Господарського кодексу України, ст. 549-552 Цивільного кодексу України) та процесуального (ст. 4-2, 43, 83, 105 Господарського процесуального кодексу України) права, без дослідження усіх істотних обставин справи, з посиланням на доводи зазначені в касаційній скарзі.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2013 Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та ПАТ "Писичанський склозавод "Пролетарій" (Покупець) уклали Договір № 1220385/ОГЕ-ПР(Р) на купівлю-продаж природного газу (далі - Договір).

На виконання Договору Продавець у травні 2013 року передав, а Покупець отримав природний газ на суму 10 846 958,94 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2013.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу

Судом встановлено, що відповідач своєчасно не перераховував на рахунок позивача грошові кошти в якості оплати поставленого природного газу, що підтверджується довідкою про операції та довідкою про сальдо (довідки додані до матеріалів справи).

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним з наслідків порушення зобов'язання, передбачених ст.611 Цивільного кодексу України є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення заборгованості та штрафних санкцій за природний газ, поставлений у травні 2013 року, а також 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період до 14.06.2013 року вже було предметом розгляду господарським судом Луганської області по справі №913/1828/13 (копія рішення господарського суду Луганської області у справі 113/1828/13 додана до матеріалів даної справи). Проте, рішення в частині стягнення основного боргу за природний газ, поставлений у травні 2013 року відповідачем не виконано.

Згідно ч.2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Позивачем заявлено до стягнення пеня у розмірі 682021,12 грн. (з урахуванням встановленого законодавством 6-ти місячного строку), 7% штрафу у розмірі 759287,13 грн., 3% річних у розмірі 414561,86 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1436484,23 грн., нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у травні 2013 року, за період з 15.06.2013 по 22.09.2014, період та розмір їх нарахування, як встановлено судами відповідають вимогам чинного законодавства України.

20.01.2015 відповідачем до суду подано письмову заяву про зменшення розміру неустойки (пені та штрафу).

Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, до того ж повинно бути взято до уваги ступень виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пеню), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Задовольняючи заяву відповідача та скасовуючи в частині рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з квітня 2014року до теперішнього часу відповідач знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, в зв'язку з чим суд апеляційної інстанції визнав можливим зменшення розміру пені та штрафу до 50% від розміру заявлених позивачем пені та штрафу, тобто до 341010,56 грн. пені та 379643,56 грн. штрафу, що колегією визнається правомірним, оскільки таке право суду закріплено, як нормами матеріального, так і процесуального права.

За таких обставин колегія вважає, що апеляційним господарським судом дана належна юридична оцінка обставинам справи, порушень норм матеріального та процесуального права не вбачається, постанова відповідає чинному законодавству України та обставинам справи, отже і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 у справі №922/5509/14 залишити без змін.

Головуючий суддя: Г.П. Коробенко

Судді: Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало