КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р. Справа№ 910/17941/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Шкарупа Є.М. - дов. від 06.05.2015 року б/н

від відповідача: Варданян А.А. - дов. від 05.01.2015 року № 03

від третьої особи: Притула Г.Ю. - дов. від 19.02.2015 року № 01/17-0397

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Державне акціонерне товариство „Чорноморнафтогаз" на рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2014 року

у справі № 910/17941/14 (головуючий суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Промснабресурс ХХІ" (м. Запоріжжя)

до Публічного акціонерного товариства „Державне акціонерне товариство „Чорноморнафтогаз" (м. Київ)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (м. Київ)

про стягнення 175 454 грн. 26 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „Промснабресурс ХХІ" з позовом до Публічного акціонерного товариства „Державне акціонерне товариство „Чорноморнафтогаз" про стягнення з відповідача грошової заборгованості в загальній сумі 175 454 грн. 26 коп., з яких: 171 924 грн. 12 коп. - основний борг, 2 413 грн. 81 коп. втрати від інфляції, 1 116 грн. 33 коп. 3% річних.

Рішенням від 29.09.2014 року господарський суд міста Києва позов задовольнив повністю. Стягнув з ПАТ „Державне акціонерне товариство „Чорноморнафтогаз" на користь ТОВ „Промснабресурс ХХІ" 171 924 грн. 42 коп. - основного боргу, 2 413грн. 81 коп. - інфляційних втрат, 1 116 грн. 33 коп. - 3 % річних та 3 509 грн. 10 коп. - судового збору за подання позовної заяви.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду ПАТ „Державне акціонерне товариство „Чорноморнафтогаз" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2014 року по справі № 910/17941/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2015 року апеляційна скарга ПАТ „Державне акціонерне товариство „Чорноморнафтогаз" була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/17941/14 у судовому засіданні за участю представників сторін.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року склад судової колегії змінювався.

Ухвалою від 23.0.2015 року Київський апеляційний господарський суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

В зв'язку з перебуванням судді Мартюк А.І. на лікарняному 30.03.2015 року було призначено повторний розподіл справи між суддями автоматизованою системою документообігу, якою було визначено колегію суддів у складі: Гаврилюка О.М. (головуючого), Суліма В.В., Коротун О.М.

В судовому засіданні 12.05.2015 року представники відповідача та третьої особи підтримали вимоги апеляційної скарги. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у запереченні на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 11.10.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Промснабресурс ХХІ" (позикодавець) та Публічне акціонерне товариство „Державне акціонерне товариство „Чорноморнафтогаз" (позичальник) уклали договір позики № 924, відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальнику продукцію відповідної кількості, якості і вартості, згідно специфікації № 1 (додаток № 1) до даного договору, а позичальник зобов'язується повернути по закінченню строку позики позикодавцю таку ж кількість продукції відповідної якості.

Відповідно до п. 2.1 договору від 11.10.2013 року № 924 на підставі акту приймання-передачі товару від 17.10.2013 року, видаткової накладної від 17.10.2013 року № ПС-0000200 та довіреності від 15.10.2013 року № 275/634 товар був переданий відповідачу на суму 423 955 грн. 76 коп.

Згідно з п. 2.2 договору від 11.10.2013 року № 924 строк повернення позики складає 40 календарних днів з моменту підписання сторонам акту приймання-передачі товару.

26.11.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1/1024/1 до договору позики від 11.10.2013 року № 924, відповідно до умов якої сторони знизили вартість товару, що була передана відповідачу і визначили її у розмірі 411 292 грн. 80 коп. (змінено п. 1.4) та визначили строк повернення товару у строк до 09.12.2013 року (змінено п. 2.2).

03.12.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Промснабресурс ХХІ" (постачальник) та Публічне акціонерне товариство „Державне акціонерне товариство „Чорноморнафтогаз" (покупець) уклали договір поставки № 1041, відповідно до умов якого постачальник зобов'язаний передати (поставити) у визначений строк у власність покупця товар згідно специфікації № 1 (додаток № 1), яка являється невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується прийняти цей товар і оплатити його на умовах, визначених чинним договором.

На підставі акту приймання-передачі товару від 04.02.2014 року, видаткової накладної від 04.02.2014 року № ПС-0000004 та довіреності від 03.02.2014 року № 30/634 товар був переданий відповідачу на суму 171 924 грн. 42 коп.

Згідно з п. 4.2 договору від 03.12.2013 року № 1041 оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок платника з відстрочкою платежу протягом 120 днів з моменту поставки товару і підписання акту приймання-передачі.

19.12.2013 року у відповідача настав строк повернення товару позивачу згідно договору позики від 11.10.2013 року № 924 (п. 2.2, 3.1 договору), а 29.12.2013 року настав строк виплати повної вартості переданої згідно специфікації продукції (п. 3.1.1 договору).

04.06.2014 року у позивача виникли зобов'язання по оплаті товару відповідачу згідно договору поставки від 03.12.2013 року № 1041 (п. 4.2 договору).

Статтею 601 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Втім не дочекавшись настання строку оплати сторони уклали угоду від 19.12.2013 року № 1102 про залік зустрічних однорідних вимог, згідно якої ними було узгоджено, що товар на суму 407 782 грн. 14 коп. в тому числі ПДВ, переданий позивачем відповідачу по договору позики від 11.10.2013 року № 924 вважати товаром, поставленим по договору поставки від 03.12.2013 року № 1041. З моменту підписання даної угоди зобов'язання сторін по договору поставки від 03.12.2013 року № 1041 вважаються погашеними в повному обсязі.

21.01.2014 року відповідач перерахував кошти на рахунок виставлений позивачем в розмірі 407 782 грн. 14 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, свій обов'язок щодо здійснення оплати за поставлений товар відповідач виконав частково, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 171 924 грн. 42 коп.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір 03.12.2013 року № 1041 є договором поставки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Cт. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

01.04.2014 року на адресу відповідача була направлена вимога № 28 щодо погашення суми боргу в розмірі 171 924 грн. 42 коп., але відповіді та оплати відповідач на момент подачі позову не здійснив.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

З цих же підстав колегія суддів апеляційного господарського суду не бере до уваги посилання відповідача на сертифікат про форс-мажорні обставини від 03.10.2014 року № 3522/05-4, оскільки відповідно до п. 9.2 договору від 03.12.2013 року № 1041 сторона, яка не може виконати свої зобов'язання внаслідок дії обставин непереборної сили має не пізніше трьох робочих днів, з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону в письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доказів погашення заборгованості в добровільному порядку відповідачем не надано.

За таких обстави місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки від 03.12.2013 року № 1041 у розмірі 171 924 грн. 42 коп. є обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до п. 1.10 Постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року № 14 за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (ст. 607 ЦК України) або на відсутність вини (ст.ст. 614, 617 ЦК України чи ст. 218 ГК України).

Позивач просив суд стягнути на свою користь інфляційні втрати в розмірі 2 413 грн. 81 коп. за період з червня 2014 року до серпня 2014 року та 3% річних в розмірі 1 116 грн. 33 коп. за період з 05.06.2014 року по 22.08.2014 року.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зробила перерахунок розміру інфляційних втрат та 3% річних та дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно стягнув інфляційні втрати в розмірі 2 413 грн. 81 коп. та 3% річних в розмірі 1 116 грн. 33 коп.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Державне акціонерне товариство „Чорноморнафтогаз" на рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2014 року у справі № 910/17941/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського міста Києва від 29.09.2014 року у справі № 910/17941/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/17941/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун