РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015Справа №910/6070/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування»

до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»

про відшкодування збитків 17 500,00 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Крашененнікова М.І. - довіреність б/н від 24.12.2014 року;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування збитків 17 500,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну Яремчук Г.Н., яка є страхувальником позивача, було завдано матеріальної шкоди, яка була відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 17 500,00 грн. - затрат по виплаті страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2015 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 14.04.2015 року.

02.04.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

03.04.2015 року через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро надійшли документи по справі.

В судове засідання, призначене на 14.04.2015 року представник відповідача з'явився.

В судове засідання, призначене на 14.04.2015 року представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Враховуючи те, що нез'явлення представника позивача у судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті, суд вважав за доцільне відкласти розгляд справи на 13.05.2015 року.

В судове засідання 13.05.2015 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 13.05.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 13.05.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2008 року між Яремчук Г.Я. (далі по тексту - страхувальник) та Акціонерним товариством «Просто-страхування» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування», далі по тексту - страховик, позивач) укладено Договір страхування №АТК167644 (далі за текстом - Договір), за умовами якого був застрахований транспортний засіб марки «Honda», державний номер ВС1077ВС (далі по тексту - застрахований транспортний засіб).

Відповідно до Договору страхування страховик повинен відшкодовувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу.

З матеріалів справи слідує, що 24.02.2009 року в м. Львові по вул. Залізняка, 9, сталося ДТП, в результаті якого зіткнулися застрахований транспортний засіб, та транспортний засіб марки «ВАЗ 21013», державний номер 2288 ДРГ, яким керував Київський Ю.С., у результаті чого застрахованому транспортному засобу було завдано пошкодження (АКТ №40 огляду транспортного засобу від 03.03.2009 року; Висновок спеціаліста №40 від 16.03.2008 року; наявні в матеріалах справи).

Відповідно до Страхового акту від 22.04.2009 року вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу склала 17 500,00 грн. (копія страхового акту в матеріалах справи).

У зв'язку зі зверненням страхувальника до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (копія заяви в матеріалах справи), позивачем було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що складено відповідний страховий акт, видано наказ на здійснення виплати страхового відшкодування страхувальникові (зазначені документи містяться в матеріалах справи) у розмірі 17 500,00 грн.

Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Договір укладений між позивачем та страхувальником за своєю правовою природою є договором страхування. Правовідносини щодо страхування регулюються нормами Цивільного кодексу України, зокрема, главою 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Майнова шкода, завдана страхувальникові позивача була відшкодована позивачем відповідно до умов Договору, однак постановою Франківського районного суду м. Львова (суддя Ільчишин Н.В.) від 26.03.2009 року справа №3-988, винним у ДТП визнано водія транспортного засобу марки «ВАЗ 21013», державний номер 2288 ДРГ, - Київського Ю.С.

Відповідно до єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність Балащук О.В. (власник транспортного засобу марки «ВАЗ 21013», державний номер 2288 ДРГ) на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі по тексту - відповідач), відповідно до Полісу серія ВС №7590248, що в свою чергу є підставою для відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем.

Згідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Судом встановлено, що страховик виконав своє грошове зобов'язання 06.05.2009 року на підтвердження чого позивач надав суду видатковий касовий ордер №435 від 06.05.2009 року на суму 15 030,00 грн., іншу частину страхового відшкодування 2 470,00 грн. зараховано у сплату недоплаченої частини страхової премії на підставі розпорядження №005151 від 06.05.2009 року.

Відповідно до Полісу ВС №7590248 ліміт відповідальності відповідача: за шкоду по життю та здоров'ю 51 000,00 грн., за шкоду по майну 25 500,00 грн., франшиза 0,00 грн. (копія Полісу міститься в матеріалах справи).

02.04.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1, 5 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до норми ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Оскільки строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, сплив (06.05.2009 року момент виплати страхового відшкодування, позивач згідно вимог ст. 257 ЦК України мав право звертатися до суд з вимогою про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування до 06.05.2012 року), а судом не встановлено обставин, передбачених ст. 268 ЦК України або іншими законами, то за таких обставин у задоволенні позовних вимог про відшкодування збитків в розмірі 17 500,00 грн. слід відмовити.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 19.05.2015 року.