ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.05.15р. Справа № 904/4439/15

Суддя Колісник І.І. , розглянувши матеріали

за позовом Державного підприємства "Аграрний цех "Жовторічанський", м. Жовті Води

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробнича фірма "Ремтехгаз", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості 266,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Аграрний цех "Жовторічанський" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробнича фірма "Ремтехгаз" заборгованості у сумі 266,00 грн.

Позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду, оскільки позивачем не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Так, сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Вирішуючи питання щодо сплати судового збору, господарський суд повинен виходити, зокрема, з такого.

За змістом статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень, з 1 грудня - 1378 гривень, у погодинному розмірі: з 1 січня - 7,29 гривні, з 1 грудня - 8,25 гривні.

З урахуванням заявлених позивачем позовних вимог майнового характеру у сумі 266,00 грн. судовий збір має бути сплачений у сумі 1 827,00 грн. (1 218,00 х 1,5 = 1 827,00).

Доказом сплати судового збору є оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення (Інформаційний лист Державної судової адміністрації України № 12-6621/11 від 10.11.2011 року).

Пунктом 2.21. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

При цьому подана позивачем письмова заява від 20.05.2015 року про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення у справі задоволенню не підлягає.

Так, вказана заява обґрунтована перебуванням позивача у тяжкому фінансовому становищі та цілковитою відсутністю коштів внаслідок проведення процедури банкрутства підприємства. У якості доказів надано копії ухвал господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2012 року та від 06.02.2014 року у справі № 38/5005/6563/2011 про банкрутство.

Статтею 8 Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до вказаних положень Вищий господарський суд України п. 3.1. Постанови Пленуму №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вказав, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Щодо зазначених позивачем ухвал у справі № 38/5005/6563/2011, то самі по собі вони ще не свідчать про відсутність коштів і майна підприємства, а відтак і про неможливість сплати ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Заявляючи позов про стягнення 266,00 грн. заборгованості за договором про постачання газу, позивач на порушення вимог пункту 5 частини першої статті 54 Господарського процесуального кодексу України не навів докладних обставин, на яких грунтуються позовні вимоги та зовсім не назначив доказів, що підтверджують позов в обгрунтування обставин виникнення спору: дату та номер укладення договору, дату та номер платіжного документу про сплату спірних грошових коштів тощо.

Натомість позивач звернувся до суду з клопотанням про витребування від відповідача первинних документів щодо взаємовідносин з ним під час виконання договору щодо постачання газу (договір, акти прийому-передачі, платіжні доручення тощо), яке не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

За змістом пункту 2 частини першої статті 38 Господарського процесуального кодексу України сторона у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. При цьому у клопотанні повинно бути зазначено, окрім іншого, обставини, що перешкоджають його наданню.

Звертаючись до суду із вказаним клопотанням, позивач жодного доказу на підтвердження неможливості надати їх самостійно суду не надав. Так, у своєму позові позивач навіть не вказує про його спроби звернутися чи про звернення до відповідача з цього питання, наприклад, у порядку звірки розрахунків, чи до банківської установи про отримання копій платіжних документів, які б дозволили встановити дату сплати позивачем спірних грошових коштів, призначення платежу, номер та дату договору між сторонами, посилання на які є обов'язковим у силу нормативних вимог пункту 5 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України.

Викладене свідчить про те, що позивач не використав усіх доступних для нього можливостей щодо підготовки позовних матеріалів під час звернення до суду.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 3.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставою для повернення позовної заяви є також відсутність викладу обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викликані в заяві обставини.

При цьому суд зазначає, що за змістом статті 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви без розгляду у даному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, суд звертає увагу, що долучені до позовної заяви документи належним чином не засвідчені.

Відповідно до пункту 5.27. Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Керуючись п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Відмовити у задоволені заяви Державного підприємства "Аграрний цех "Жовторічанський" про відстрочку сплати судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 25.05.2015 року та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня, наступного за днем її прийняття.

Додатки: позовна заява № 02-01/19-05 від 20.05.2015 року з додатками на 49-ти аркушах.

Суддя І.І. Колісник