РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015Справа №910/5801/15-г

За позовом: державного підприємства "БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ";

до: державного підприємства водних шляхів "УКРВОДШЛЯХ";

про: стягнення 44.939,93 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Байчан О.М. - за довіреністю від 20.01.2015 № 04;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Державне підприємство "БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ" звернулося до господарського суду із позовом до державного підприємства водних шляхів "УКРВОДШЛЯХ" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 44.939,93 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем за договором від 11.12.2013 № 217-ХД, оскільки не здійснив розрахунок за надані послуги. Вказана обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 44.939,93 грн.

На підставі викладеного вище, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 44.939,93 грн. з яких основна заборгованість - 33.824,90 грн, пеня - 3.321,79 грн, 3 % річних - 554,19 грн та інфляційних втрат - 7.239,05 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.03.2015 прийнято позовну заяву державного підприємства "БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ" до розгляду та порушено провадження у справі № 910/5801/15-г. Розгляд справи призначений на 27.04.2015.

Ухвалою від 27.04.2015 господарським судом міста Києва продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 20.05.2015.

Винесені судом ухвали у даній справі надсилалися відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Більш того, в матеріалах даної справи містяться повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштових відправлень суду. Враховуючи наведене, відповідач повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позов до суду не подав у зв'язку із чим, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 20.05.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між державним підприємством "БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ" (далі - позивач) та державним підприємством водних шляхів "УКРВОДШЛЯХ" (далі - відповідач) укладено договір від 11.12.2013 № 217-ХД про надання послуг (далі - Договір).

Як вбачається з предмету Договору, позивач взяв на себе зобов'язання за письмовими заявками відповідача протягом визначеного в Договорі строку надавати останньому буксирні послуги (виконання маневрування судна, швартовні операції та ін.) з/с "Дніпровський-5" відповідача (далі - послуги) а відповідач - прийняти та оплатити послуги відповідно до умов Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що здавання послуг позивачем та приймання їх результатів відповідачем оформлюється актом здавання-приймання послуг, який підписується повноважними представниками сторін протягом трьох робочих днів після фактичного надання послуг.

Розрахунки за надані послуги здійснюються відповідачем в безготівковій формі на розрахунковий рахунок позивача протягом десяти банківських днів після підписання сторонами акту здавання-приймання наданих послуг на підставі рахунку позивача (п. 3.1.1 Договору).

У відповідності до п. 4.2 Договору відповідач несе відповідальність за несвоєчасну оплату наданих позивачем послуг у терміни, передбачені Договором і оплачує пеню за порушення термінів оплати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивачем, на виконання своїх зобов'язань за Договором на підставі заявок відповідача надані останньому послуги та виставлені наступні рахунки: від 02.03.2014 № 346 на суму 14.586,31 грн, від 11.08.2014 № 779 на суму 7.362,54 грн, від 10.08.2014 № 778 на суму 4.417,52 грн, від 05.01.2014 № 30 на суму 2.010,53 грн, від 31.10.2014 № 1058 на суму 5.448,00 грн, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Спір між сторонами судового процесу, як стверджує позивач, виник внаслідок порушення з боку відповідача його зобов'язання за Договором, відповідач оплату замовлених робіт на користь позивача не здійснив. Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 33.824,90 грн.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 3.321,79 грн, 3 % річних в сумі 554,19 грн та інфляційних втрат в сумі 7.239,05 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Умовами укладеного між сторонами спору Договору, а саме пунктом 3.2 встановлений порядок оформлення здавання-приймання наданих послуг, зокрема, здавання послуг позивачем та приймання їх результатів відповідачем оформлюється актом здавання-приймання послуг, який підписується повноважними представниками сторін протягом трьох робочих днів після фактичного надання послуг.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами спору підписаний акт здавання робіт до рахунку № 346, від 02.03.2014 на суму 14.586,31 грн, який скріплений відбитками печаток останніх (засвідчена копія наявна в матеріалах справи).

Відтак, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем документально підтверджений на суму 14.586,31 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості підлягає задоволенню в сумі 14.586,31 грн.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов'язання за Договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, визнав його арифметично невірним.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню в сумі 1.456,23 грн, за таким розрахунком суду, здійсненого за період, на який позивачем нараховувалася пеня:

Акт виконаних робітСума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір подвійної облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
від 02.03.2014 14.586,3117.03.2014 - 14.04.20142913 %150,66
від 02.03.2014 14.586,3115.04.2014 - 16.07.20149319 %706,13
від 02.03.2014 14.586,3117.07.2014 - 14.09.20146025 %599,44
Загальна сума пені складає 1.456,23

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, визнав його арифметично невірним.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних підлягає задоволенню в сумі 378,84 грн, за таким розрахунком суду, здійсненого за період, на який позивачем нараховувалися 3% річних:

Акт виконаних робітСума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір відсотків річнихСума відсотків річних
від 02.03.2014 14.586,3117.03.2014 - 26.01.20153163 %378,84

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат суд зазначає, що вказана вимога задовольняється судом частково, оскільки розрахунок позивача, викладений у позові, є арифметично невірним. Наведена позовна вимога підлягає задоволенню в сумі 3.642.20 грн, за таким розрахунком суду:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
17.03.2014 - 26.01.201545.454,61124,973.642.20

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, тому суд, керуючись ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на державне підприємство водних шляхів "УКРВОДШЛЯХ".

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства водних шляхів "УКРВОДШЛЯХ" (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, будинок 12; ідентифікаційний код 03150102, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь державного підприємства "БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ" (67700, Одеська область м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81; ідентифікаційний код 01125689, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) основну заборгованість в сумі 14.586 (чотирнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят шість) грн 31 коп.; пеню в сумі 1.456 (одна тисяча чотириста п'ятдесят шість) грн 23 коп.; 3 % річних в сумі 378 (триста сімдесят вісім) грн 84 коп.; інфляційні втрати в сумі 3.642 (три тисячі шістсот сорок дві) грн. 20 коп; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27 травня 2015 року

Суддя С.В. Балац