ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року Справа № 904/1568/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Герасименко І.М., Кузнецової І.Л.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Привроцька А.А. представник, довіреність № б/н від 02.03.2015р.;

від відповідача: Бердишева О.П. представник, довіреність № б/н від 17.03.2015р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "ТОН-СЕРВІС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2015р. по справі №904/1568/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛКОЛОР УКРАЇНА", м. Київ

до приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "ТОН-СЕРВІС", м.Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості в розмірі 46 786, 40 грн.

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "ІТАЛКОЛОР УКРАЇНА" (далі ТОВ "ІТАЛКОЛОР УКРАЇНА") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "ТОН-СЕРВІС" (далі ПП "Науково-виробнича фірма "ТОН-СЕРВІС") про стягнення заборгованості у розмірі 46 786, 40 грн. та 1 827, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2015р. по справі №904/1568/15 (суддя Новікова Р.Г.) позов задоволено повністю.

Рішення господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов дистриб'юторського договору №1 від 03.01.2008р. в частині розрахунків за отриманий товар.

Не погодившись з рішенням суду, ПП "Науково-виробнича фірма "ТОН-СЕРВІС" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2015р. по справі №904/1568/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "ІТАЛКОЛОР УКРАЇНА" до ПП "Науково-виробнича фірма "ТОН-СЕРВІС" про стягнення основної суми боргу відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник заперечує факт поставки позивачем товару за накладними №00000448 від 29.02.2012р. на суму 27 771, 96 грн., №00000496 від 06.03.2012р. на суму 18 146, 26 грн., №00000637 від 27.03.2012р. на суму 868, 18 грн., оскільки на цих документах відсутній підпис уповноваженої особи та печатка ПП "Науково-виробнича фірма "ТОН-СЕРВІС", та зауважує на неправомірність посилання господарського суду на податкову звітність, як на доказ здійснення господарської операції з поставки товару, оскільки лише первинні документи можуть підтвердити факт господарської операції, до того ж ПП "Науково-виробнича фірма "ТОН-СЕРВІС" подано розрахунок коригування до податкових декларацій за лютий та березень 2012 року, яким суми ПДВ 4 628, 66 грн. та 3 169, 07 грн. виключені з податкового кредиту відповідача.

В відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ІТАЛКОЛОР УКРАЇНА" просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2015р. по справі №904/1568/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

03.01.2008р. між ТОВ "ІТАЛКОЛОР УКРАЇНА" (продавець) та ПП "Науково-виробнича фірма "ТОН-СЕРВІС" (покупець) укладений дистриб'юторський договір №1, предметом якого є діяльність у сфері продажу виробів, що пропонуються продавцем (параграф 1 договору).

Відповідно параграфу 2 договору, покупець купує товар виключно у продавця та зобов'язується не торгувати товарами, що складають конкуренцію для даних товарів.

Згідно параграфу 4 договору, підставою для оплати є рахунок-фактура. Покупець оплачує товар шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок продавця.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2008р.; якщо після закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, договір вважається продовженим на невизначений строк (параграф 10 договору).

Докази розірвання договору сторонами не надано, отже, з огляду на положення параграфа 10 договору, на момент виникнення спірних відносин між сторонами договір був чинним.

Сторонами було підписано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2012р. по 31.01.2012р., в якому відповідач визнав заборгованість в розмірі 142 985, 16 грн., що була сплачена.

В подальшому, на виконання умов дистриб'юторського договору №1 від 03.01.2008р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 46 786, 40 грн. за видатковими накладними: №00000448 від 29.02.2012р. на суму 27 771, 96 грн., №00000496 від 06.03.2012р. на суму 18 146, 26 грн., №00000637 від 27.03.2012р. на суму 868, 18 грн.

Позивачем направлено відповідачу листи-вимоги від 30.07.2014р. за вих. №140730/2 та №140730/1 з рахунками-фактурами на оплату отриманого товару та актом звірки взаємних розрахунків, в яких викладена вимога до відповідача про погашення заборгованості за отриманий товар в розмірі 46 786, 40 грн. в т.ч. ПДВ протягом семи днів з дня отримання вимоги.

Відправка відповідних листів підтверджується наявними в матеріалах справи фіскальними чеками №5086 та №5087 від 08.08.2014р., описами вкладення у цінний лист з відміткою підприємства зв'язку (а.с.65-66).

Позивач 24.10.2014р. направив відповідачу претензії з вимогою оплатити заборгованість за отриманий товар в розмірі 46 786, 40 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи фіскальними чеками №9027 та №9028 від 24.10.2014р., описами вкладення у цінний лист з відміткою підприємства зв'язку (а.с.65- 66).

Вказані листи-вимоги та претензії були отримані відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи роздруківками з офіційного сайту Українського державного підприємства зв'язку "Укрпошта" (а.с.73-76).

Докази оплати ПП "Науково-виробнича фірма "ТОН-СЕРВІС" заборгованості в сумі 46 786, 40 грн. суду не надані.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем не були виконані грошові зобов'язання, доказів припинення відповідних зобов'язань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб відповідачем не надано.

Відповідачем заперечується отримання товару по видатковим накладним №00000448 від 29.02.2012р. на суму 27 771, 96грн., №00000496 від 06.03.2012р. на суму 18 146, 26грн., №00000637 від 27.03.2012р. на суму 868, 18грн., оскільки накладні не містять печатки підприємства та підпису особи, що отримала товар.

Відповідно п. 198.1., п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Пунктом 3 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1379 від 01.11.2011р. (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011р. за №1333/20071 та чинного протягом спірного періоду), встановлено, що податкова накладна виписується у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно п. 5 та п. 7 Порядку заповнення податкової накладної, сплачена (нарахована) сума податку на додану вартість у податковій накладній повинна відповідати сумі податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг продавця у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних; податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу їх отримувача.

Пунктом 6.2. Порядку заповнення податкової накладної передбачено, що податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку.

Отже, факт отримання товару підтверджується податковими накладними, що надаються покупцю і які підтверджують факт проведення господарських операцій між сторонами у справі.

Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області надано податкові декларації з податку на додану вартість ПП "Науково-виробнича фірма "ТОН-СЕРВІС" за лютий та березень 2012р., з яких вбачається, що в податковій декларації за лютий 2012р. відображені операції з придбання товарів від позивача на суму ПДВ в розмірі 4 628, 66 грн., а за березень 2012р. відображені операції з придбання товарів від позивача на суму ПДВ в розмірі 3 169, 07 грн.

При цьому відповідач в податкових деклараціях з податку на додану вартість за лютий та березень 2012р., що підписані директором та бухгалтером підприємства, вірно зазначає індивідуальний податковий номер постачальника, період виписки податкової накладної, обсяг постачання без податку на додану вартість та суму податку на додану вартість.

Таким чином, відповідачем відображено господарські операції з поставки позивачем товару в обліку податкової звітності.

Щодо посилання відповідача на подання до податкової інспекції розрахунку коригування по податкових деклараціях за лютий та березень 2012р., якими суми податку на додану вартість 4 628, 66 грн. та 3 169, 07 грн. виключені з податкового кредиту, то слід зазначити, що розрахунок коригування за лютий та березень 2012р. подано лише під час судового провадження в квітні 2015р., тобто, через 3 роки після здійснення господарських операцій у лютому та березні 2012р. Відповідно ст. 50 та ст. 102 Податкового кодексу України, уточнюючий розрахунок може бути поданий за податкові періоди, щодо яких не минуло 1095 днів з дня, наступного за днем подання податкової декларації за такий період. До того ж, відповідачем не наведено будь-якого обґрунтування чи причин, з яких уточнюючий розрахунок по податку на додану вартість не було подано до звернення позивача з позовом до господарського суду, враховуючи, що ще 30.07.2014р. та 24.10.2014р. позивачем було направлено відповідачу листи-вимоги та претензії про погашення заборгованості за отриманий товар в розмірі 46 786, 40 грн.

Відповідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З огляду на викладене, господарським судом цілком вірно задоволено позовні вимоги та не прийняті до уваги твердження відповідача про недоведеність факту поставки товару за видатковими накладними №00000448 від 29.02.2012р., №00000496 від 06.03.2012р. та №00000637 від 27.03.2012р.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "ТОН-СЕРВІС", м. Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2015р. по справі №904/1568/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А. Сизько

Суддя І.М. Герасименко

Суддя І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складений 28.05.2015р.)