ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"26" травня 2015 р.Справа № 17/Б-1196
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М. розглянувши клопотання № 03/77 від 19 березня 2015 року ліквідатора банкрута Гутнікевича Л.М. про визначення порядку продажу майна у справі за заявою

кредитора: Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області, вул. Грушевського,48, смт. Козова Тернопільської області;

до боржника: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лапшин", с. Лапшин, Бережанського району Тернопільської області;

про визнання банкрутом

За участю представників сторін:

кредитора: не з"явився;

банкрута: не з"явився.

Суть справи: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Лапшин", с. Лапшин, Бережанського району Тернопільської області 15 вересня 2009 року звернулося до господарського суду Тернопільської області з заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", стверджуючи, що неспроможне погасити заборгованість перед кредитором на загальну суму 815 749,00 грн., в тому числі 487 337,26 грн. заборгованості за товари, роботи, послуги, 225 000,00 грн. боргу по податках та інших обов"язкових платежах, 3200,00 грн. боргу по страхових внесках та 100211,74 грн. боргу по оплаті праці.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 18 березня 2009 року порушено провадження у справі про банкрутство сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лапшин".

Постановою господарського суду Тернопільської області від 01 жовтня 2009 року /суддя Андрусик Н.О./ боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру банкрута сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лапшин". Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Шимечка А. Я.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 22 вересня 2011 року достроково припинено повноваження ліквідатора Шимечка А. Я. та ліквідатором сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лапшин", с. Лапшин, Бережанського району Тернопільської області призначено арбітражного керуючого Гутнікевича Л. М.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 06 квітня 2012 року справу № 17/Б-1196 за заявою боржника сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лапшин", с. Лапшин Бережанського району Тернопільської області про визнання його банкрутом прийнято суддею Сидорук А.М. до свого провадження.

Ухвалами господарського суду строк здійснення ліквідаційної процедури у даній справі неодноразово продовжувався, зокрема, востаннє до 18 вересня 2015 року.

20 березня 2015 року на адресу господарського суду Тернопільської області від ліквідатора банкрута Гутнікевича Л. М. надійшло клопотання № 03/77 від 19 березня 2015 року про визначення порядку продажу майна.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 24 березня 2015 року призначено судове засідання по справі № 17/Б-1196 для розгляду клопотання ліквідатора банкрута Гутнікевича Л. М. № 03/77 від 19 березня 20105 року про визначення порядку продажу майна на 14 квітня 2015 року. В порядку ст. 77 ГПК України розгляд даного клопотання відкладено на 05 травня 2015 року та 26 травня 2015 року відповідно. Зобов"язано ліквідатора банкрута Гутнікевичу Л.М. до дня розгляду справи надати суду докази проведення другого повторного аукціону та докази вчинення дій передбачених розділом IV Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Представники сторін в судове засідання 26 травня 2015 року не з"явились, причин неявки суду не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, клопотання ліквідатора банкрута Гутнікевича Л.М. про визначення порядку продажу майна боржника судом встановлено наступне.

19 січня 2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 № 4212-VI, яким викладено в новій редакції Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 3 п. п. 1.1 п. 1 розділу Х Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції, чинній з 19.01.2013р., визначено, що положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури".

Постанова господарського суду Тернопільської області від 01 жовтня 2009 року про визнання боржника сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лапшин" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у справі № 17/Б-1196 прийнята судом до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 № 4212-VI, тому до ліквідаційної процедури у даній справі слід застосовувати положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону, чинній з 19.01.2013р. (надалі - Закон, в редакції, чинній з 19.01.2013 р.).

Відповідно до п. 3 розділу Х прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону, чинній з 19.01.2013р. (надалі - Закон, в редакції з 19.01.2013р.) передбачено, що положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Аналогічну правову позицію викладено в Інформаційному листі Вищого господарського суду від 28.03.2013 № 01-06/606/2013, зокрема, у п.33 якого зазначено, що приписи розділу ІV Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону, чинній з 19.01.2013р., щодо продажу майна боржника в провадженні у справі про банкрутство поширюються на всі судові процедури, що застосовуються у такому провадженні.

Згідно ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" /в редакції, чинній до 19.01.2013 р./ визначено повноваження ліквідатора банкрута, при реалізації яких він зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Зазначені норми кореспондуються із ст. 41 Закону, в редакції, чинній з 19.01.2013р.

Як зазначалось вище, 20 березня 2015 року ліквідатор банкрута Гутнікевич Л .М. звернувся до суду із клопотанням № 03/77 від 19.03.2015 р. про визначення порядку продажу майна боржника у справі № 17/Б-1196. Зокрема, враховуючи неможливість реалізації наявного у банкрута майна на повторному аукціоні (аукціон не відбувся у зв'язку із відсутністю заявок на участь в електронних торгах потенційних покупців), який проводився його організатором - ТБ "Електронні торги України", ліквідатором банкрута в порядку ст. 44 Закону може здійснювати безпосередній продаж таких активів: основних засобів, балансова залишкова вартість яких не перевищує одну тисячу гривень, а також інших необоротних матеріальних активів, господарських матеріалів, малоцінних та швидкозношуваних предметів, обсяги або вартість яких є недостатніми для проведення аукціону. Ці матеріальні активи реалізуються безпосередньо ліквідатором або на комісійних умовах через організацію роздрібної торгівлі; не проданих на аукціоні. У цьому випадку безпосередній продаж може здійснюватися за ціною останніх торгів на аукціоні; не проданих на біржових торгах через товарну біржу; стосовно яких після опублікування оголошення про проведення повторного аукціону є лише одна пропозиція від покупця. Безпосередній продаж може здійснюватися за ціною, що була визначена як ціна продажу на аукціоні, покупцеві, який подав пропозицію про участь в аукціоні; акцій приватного акціонерного товариства або часток товариства з обмеженою відповідальністю, які належать боржнику і викуповуються цим товариством або учасниками (акціонерами) цього товариства.

Враховуючи зазначене, ліквідатор банкрута просить суд задовольнити визначений п. 6 ст. 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" порядок продажу майна банкрута у даній справі - безпосередній продаж майна банкрута.

Відповідно до положень абз. 7 п. 1 ст. 38 Закону, в редакції, чинній з 19.01.2013р., продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону, в редакції, чинній з 19.01.2013 р., після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.

Поряд з цим, п. 6 ст. 44 Закону, в редакції, чинній з 19.01.2013р., визначено, що ліквідатор може здійснювати безпосередній продаж таких активів:

основних засобів, балансова залишкова вартість яких не перевищує одну тисячу гривень, а також інших необоротних матеріальних активів, господарських матеріалів, малоцінних та швидкозношуваних предметів, обсяги або вартість яких є недостатніми для проведення аукціону. Ці матеріальні активи реалізуються безпосередньо ліквідатором або на комісійних умовах через організацію роздрібної торгівлі;

не проданих на аукціоні. У цьому випадку безпосередній продаж може здійснюватися за ціною останніх торгів на аукціоні;

не проданих на біржових торгах через товарну біржу;

стосовно яких після опублікування оголошення про проведення повторного аукціону є лише одна пропозиція від покупця. Безпосередній продаж може здійснюватися за ціною, що була визначена як ціна продажу на аукціоні, покупцеві, який подав пропозицію про участь в аукціоні;

акцій приватного акціонерного товариства або часток товариства з обмеженою відповідальністю, які належать боржнику і викуповуються цим товариством або учасниками (акціонерами) цього товариства.

Правові засади проведення аукціонів визначено ст. ст. 64-66 Закону, в редакції, чинній з 19.01.2013р., зокрема, проведення аукціону, повторного та другого повторного аукціону, в т.ч. з можливістю зниження початкової вартості майна. Передбачена також можливість проведення електронних торгів (ст. 67 Закону, в редакції, чинній з 19.01.2013 р.).

Таким чином, виходячи із системного аналізу положень ст. ст. 44, 64-67 Закону, в редакції, чинній з 19.01.2013р., безпосередній продаж майна банкрута, яке не продане на аукціоні ліквідатором, може здійснюватися безпосередньо юридичній або фізичній особі лише у тому разі, коли дане майно, за визначених чинним законодавством підстав, не було реалізоване його організатором під час проведення другого повторного аукціону.

Як вбачається із поданого ліквідатором банкрута рішення № 12 від 13.06.2014 р. та рішення № 14 від 23.07.2014 р. про визначення аукціону (відкритих електронних торгів) такими що не відбулися, де зазначено, що у зв"язку із відсутністю заявок на участь у електронних торгах (аукціоні) організатор електронних торгів вирішив - аукціон з продажу майна боржника - сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лапшин" вважати таким що не відбувся.

З наведеного вбачається, що з реалізації майна банкрута у відповідності до положень Закону, в редакції, чинній з 19.01.2013 р., за період із грудня місяця 2013 р. по серпень місяць 2014 р. було проведено лише два аукціони: аукціон та повторний аукціон; другий повторний аукціон ТБ "Електронні торги України" не проводився.

Таким чином, клопотання ліквідатора щодо права продажу майна банкрута в порядку, передбаченому п. 6 ст. 44 Закону, в редакції, чинній з 19.01.2013р., з врахуванням приписів ст. ст. 64-66 Закону, в редакції, чинній з 19.01.2013р., є передчасним та таким, що не підлягає до задоволення.

Поряд з цим, суд вважає за доцільне зазначити, що норми Закону № 2343-ХІІ є спеціальними з питань регулювання правовідносин щодо відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом та з відповідно визначених питань імперативними. В будь-якому випадку, враховуючи повноваження та правову місію господарського суду під час здійснення провадження у справі про банкрутство, згідно положень Закону № 2343-ХІІ та ГПК України, порядок продажу майна боржника в межах ліквідаційної процедури не може визначатися/встановлюватися господарським судом, а здійснюється безпосередньо ліквідатором в порядку, визначеному цим Законом. При цьому, господарський суд не вправі зобов'язувати ліквідатора банкрута до вчинення тих дій, які чітко передбачені Законом і відповідно до останнього покладені на нього.

В силу приписів ст. 4-1 ГПК України, справи про банкрутство розглядаються господарським судом у передбаченому ГПК України порядку, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 5 Закону № 2343-ХІІ встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень статті 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3-1, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції чинній до 19.01.2013р. та ст. 44, 64-67, ч. 1 розділу Х Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції чинній з 19.01.2013р., ст. ст. 32-34, 86, 87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання № 03/77 від 19.03.2015 р. ліквідатор банкрута Гутнікевич Л. М. про визначення порядку продажу майна боржника у справі № 17/Б-1196 відмовити.

2. Ухвалу направити банкруту; кредитору Козівській об"єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області, вул. Грушевського, 48, смт. Козова, Тернопільська область; Бережанському районному центру зайнятості, м. Бережани, вул. Лесі Українки, 16; ВАТ КБ "Надра", м. Київ в особі філії ВАТ КБ "Надра" Тернопільське регіональне управління, м. Тернопіль, вул. Замкова, 6; ДП "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу", м. Київ, вул. Саксаганського, 1 та ліквідатору банкрута Гутнікевичу Л. М., м. Бережани Тернопільської області, а/с 32 та Головному управлінню юстиції в Тернопільській області, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль.

Суддя А.М. Сидорук