ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р.Справа № 916/5237/14

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Никифорчука М. І.

при секретареві судового засідання: Ніколаєві П.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Яцук Є.В. за довіреністю від 20.04.2015р.;

від відповідача: Орєшкова Н.В. за довіреністю від 23.09.2014р..

від третьої особи: Шаброва О.Ю. за довіреністю від 15.09.2014 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/5237/14:

За позовом: Державного підприємства „Одеська залізниця" в особі відокремленого підрозділу „Одеська дирекція залізничних перевезень";

до відповідача: Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України";

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новотех-Термінал";

про стягнення 2 754 929,85 грн.., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Одеська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Одеська дирекція залізничних перевезень» звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" про стягнення заборгованості у сумі 2754929,85 грн., посилаючись на те, що у червні-липні 2014р. з вини відповідача, а саме через зайнятість фронтів вивантаження ОФ ДП «АМПУ» та відсутності технічної можливості накопичення вагонів на станції Одеса-Порт, вантаж який надходив на адресу відповідача простоював на коліях станції Одеса-Порт.

На підставі наведеного позивач вимагає стягнути з відповідача заборгованість у сумі 2 754 929,85 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29 грудня 2014р. суддя Власова С.Г. порушила провадження по справі № 916/5237/14.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24 лютого 2015р. до участі у справі № 916/5237/14 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Новотех-Термінал" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Строк розгляду справи продовжений до 13 березня 2015р.

Згідно довідки про повторний автоматичний розподіл справ між суддями від 05.03.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Власової С.Г. на лікарняному, з метою дотримання процесуальних строків, за розпорядженням в.о. керівника аппарату господарського суду Одеської області № 286 від 05.03.2015р., справу № 916/5237/14 передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Никифорчуку М.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.03.2015р. суддею Никифорчуком М.І. прийнято справу № 916/5237/14 до свого провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.04.2015р. за клопотанням позивача та у зв'язку з особливістю розгляду справи, необхідністю у отриманні витребуваних судом доказів, строк розгляду справи № 916/5237/14 продовжений на 15 днів до 20 травня 2015р.

Відповідач позовні вимоги не визнає з підстав, зазначених у відзиві на позов з доповненнями, посилаючись на те, що відносини між сторонами з приводу затримки вантажу на коліях станції Одеса-Порт у червні-липні 2014р. були врегульовані належним чином.

За фактом оброблення вагонів з вантажем, який прибував для ВПК-4 (ТОВ "Новотех-Термінал") станцією Одеса-Порт були складені відомості, які були розглянути та частково визнані відповідачем про що зроблені відповідні відмітки з зауваженнями на відомостях.

Розрахунки за послуги з обробки вагонів з вантажами, а саме за користування вагонами та зберігання вантажу проведені шляхом списання грошових коштів з рахунку відповідача.

В частині не визнаних сум, відповідачем було зауважено про звільнення від їх сплати.

Зокрема, станція подавала вагони на фронти вивантаження у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність, станцією не були своєчасно забрані порожні вагони, оброблені після розвантаження, що відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами, затв.наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999р. звільняє відповідача від сплати таких сум. А також, станція штучно створювала заборгованість шляхом безпідставного затримання вагонів що надійшли у першу чергу та подавала вагони що знов прибували на адресу відповідача.

В інший частині позовних вимог стосовно стягнення заборгованості у сумі 1 675 027,9грн. за затримку стрілків ВОХР, відповідач зазначає про відсутність законних підстав для їх нарахування та стягнення, оскільки фактично така послуга не надавалася станцією та позивач не надав жодних належних доказів.

18.05.2015 р. в засіданні суду відповідач надав заяву про застосування позовної давності в частині заявлених вимог у період з 11.06.2014р. по 29.06.2014р.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Новотех-Термінал" надала пояснення у яких позовні вимоги не визнає, у зв'язку з чим просить суд у задоволенні позову відмовити.

18.05.2015р. у судовому засіданні представник відповідача надав доповнення до заперечень. Представник третьої особи надав заперечення на докази та супровідний лист з додатками (журнал телефонограм).

В засіданні суду 18.05.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частин рішення за правилами ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представниківі сторін, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

Відповідно до ст.307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зіст.908 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що нормативні документи, які визначають, зокрема, порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до ч.1 ст.17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах.

Судом встановлено, що згідно умов договору №1/59 який діє з 01 липня 2012 року, укладеного між Одеської залізницею і Адміністрацією Одеського морського порту про обробку вагонів з вантажами, залізниця здає/приймає, а Адміністрація приймає/здає експортні, транзитні, імпортні вантажі, що перевозяться за участю морського, залізничного транспорту, а також господарські вантажі для Адміністрації або для його контрагентів. На станції від імені Залізниці виступає Станція Одеса-Порт. Обов'язки сторін перелічені у розділі 3 даного Договору та встановлюють єдину технологію робіт з приймання і видачі всіх вантажів на території Одеського морського порту.

Відповідно до розділу 4 Договору «Планування», норма вивантаження на кожну добу встановлюється змінно-добовим планом, який складається на підставі узгоджених обсягів завозу вантажів на місяць, виходячи з наявності вагонів у Адміністрації, на Станції та на підходах до неї рівномірно протягом доби в розмірі не менше переробної спроможності вантажних фронтів з урахуванням роду вантажу відповідно до ЄТП роботи Станції і Адміністрації.

Згідно п.7.4 зазначеного Договору за користування вагонами і контейнерами Адміністрація сплачує Залізниці плату згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.

За подачу і забирання вагонів з фронтів навантаження (вивантаження), за маневрову роботу, зберігання вантажу у вагонах, послуги і роботи, замовлені Адміністрацією, Адміністрація сплачує збір згідно з Тарифним керівництвом №1 з відповідними оголошеними Укрзалізницією коефіцієнтами підвищення.

Відповідно до п.7.7. зазначеного Договору за додаткові роботи та послуги, які не передбачені Привалами і Тарифним керівництвом №1, розрахунки провадяться за договірними тарифами.

За п.7.8. розрахунки між Залізницеєю і Адміністрацією за усіма видами платежів проводяться через розрахунковий підрозділ Залізниці на умовах попередньої оплати у розмірі 100%, виходячи з плати нарахованої за попередній місяць. Сума передоплати та остаточних розрахунків за звітний місяць вносяться протягом семи банківських діб після пред'явлення Станцією актів виконаних робіт та рахунків.

Списання грошей з особистого рахунку Адміністрації проводиться, в акцептному порядку, на підставі накопичувальних карток підписаних представником Адміністрації через розрахунковий підрозділ Залізниці.

Так, на території Одеського морського порту здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Новотех-Термінал», яке надає комплекс послуг пов'язаних із здійсненням ватажно-розвантажувальних робіт (транспортне оброблення вантажів). ТОВ «Новотех-Термінал» є контрагентом Адміністрації Одеського морського порту та згідно укладеного договору №КД-6357 від 14.10.2004р. ТОВ «Новотех-Термінал» доручає, а державне підприємство „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" приймає на себе зобов'язання по виконанню комплексу робіт та послуг, пов'язаних з обробкою залізничних вагонів. Перелік зобов'язань Адміністрації наведений у розділі 2 Договору (з усіма змінами, що оформлені у вигляді додаткових угод до договору).

Як встановлено, у період 11.06.2014р. по 12.07.2014р. з вини відповідача через зайнятість фронтів вивантаження та відсутності технічної можливості відбулося накопичування вагонів на станції Одеса Порт, вантаж який надходив на адресу ВПК-4 (ТОВ "Новотех-Термінал") простоював на коліях станції Одеса-Порт, за затримку яких станцією нараховані платежі, а саме: - плата за користування вагонами 802 441,70грн.; - збір за зберігання вантажу 1 402548,88грн.; - збір за охорону вантажу стрільцями ВОХР 1 675 027,90 грн.

Стаття 46 Статуту залізниць України встановлює, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюється Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата.

Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення від зазначеної плати у разі затримки вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженого наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999р. облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/ приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі "Примітки" відомості плати за користування вагонами(контейнерами).

Згідно Правил зберігання вантажів затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000р. за №866/5087 збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: при затримці - з моменту затримки.

За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Так, відповідно до Правил складення актів загальної форми, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р. акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не

потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Отже, передумовою для нарахування та здійснення плати за користування вагонами та інших платежів, що підлягають нарахуванню залізницею, є складення відповідних первинних документів.

За зберігання вантажу на станції понад встановлений добовий термін, станцією Одеса-Порт були складені відомості про плату за користування вагонами, накопичувальні картки, акти загальної форми тощо, які були направлені для подальшого розгляду відповідачу.

Представлені станцією первинні документи були розглянуті та частково визнані відповідачем в частині плати за користування вагонами на суму 313 910,95грн. та за зберігання вантажу на суму 554 266, 85грн., загалом на суму 868 177,80грн, разом з ПДВ на суму 1 041 813,36грн., про що наявні відповідні відмітки з зауваженнями у графі "Примітки" відомостей плати за користування вагонами.

Розрахунки за послуги з обробки вагонів з вантажами, а саме за користування вагонами та зберігання вантажу проведені шляхом списання грошових коштів з рахунку відповідача.

В частині не визнаних сум, відповідачем було зауважено про звільнення від їх сплати. Зокрема, станція подавала вагони на фронти вивантаження у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність, станцією не були своєчасно забрані оброблені вагони після розвантаження, що відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами, звільняє відповідача від сплати таких сум.

А також, станція подавала вагони на обробку з порушенням порядку черговості їх прибуття, що підтверджується даними пам'яток про подавання/забирання вагонів, повідомлень про закінчення вантажних операцій з вагонами, іншими документами наявними в матеріалах справи, що привело до безпідставного збільшення суми заборгованості.

Отже, згідно Правил перевезень вантажів ставка плати за користування вантажними вагонами залізниць становить: понад одну добу до 45 годин - 317,55грн. без ПДВ (у середньому 7,06грн. за годину), а понад 45 год. - за кожну годину - 24,64грн. без ПДВ.

Водночас, коли відповідач мав змогу прийняти і вивантажити вантаж, Станція подавала вагони які що недавно прибули, а вагони, що простоювали на коліях станції понад встановлений час, які необхідно було подати в першу чергу, залишалися не вивантаженими та по ним нараховувалася оплата за високим тарифом. Це привело до штучного суттєвого збільшення суми заборгованості.

Такі обставини свідчать про те, станція не подавала вагони під вивантаження з причин залежних від неї, тобто з її вини. Отже суд приходить до висновків про відсутність законних підстав для нарахування та стягнення таких сум.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості у сумі 1 675 027,9грн. за затримку стрілків ВОХР, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що серед несвоєчасно оброблених вагонів з вантажами на коліях станції Одеса-Порт, що прибули у період 11.06.2014р. по 12.07.2014р. на адресу ВПК-4 (ТОВ "Новотех-Термінал") прибув металевий вантаж «Катанка стальна», «Прокат чорних металів», які є номенклатурними вантажами і підлягають обов'язковій охороні відповідно до Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку від 14.05.2008р. № 540.

Порядок забезпечення на залізницях та підприємствах залізничного транспорту загального користування збереженості вантажів з часу їх прийняття до перевезення і до видачі їх одержувачам, якщо інше не передбачено договором, під час перевезення та на залізничних станціях та порядок здавання вагонів і контейнерів з вантажами, що підлягають охороні нарядами відомчої воєнізованої охорони, визначений у Положенні «Про порядок охорони вантажів і об'єктів на залізницях України» ЦУО-0034 затверджений наказом Укрзалізниці від 29.12.2008р. №570-Ц (надалі Положення ЦУО-0034).

За затримку стрільця відомчої охорони з вини вантажовідправника (вантажоодержувача), експедитора понад строки, встановлені технологією роботи станції з вантажовласником на станціях де передбачена така передача, стягується збір за охорону у розмірах, визначених Тарифним керівництвом № 1.

Порядок оформлення приймання та здавання вантажів під охорону, а також порядок і місце приймання вагонів на станціях (в т.ч. на прикордонних та припортових) визначається, в залежності від місцевих умов, начальником залізниці (дирекції) і відображається в технологічному процесі роботи станції, дирекції, або місцевій інструкції.

При цьому має враховуватися наявність (чи відсутність) у підрозділах воєнізованої охорони технічних засобів прямого зв'язку з черговим по станції чи іншим відповідальним працівником, оглядових веж, естакад, промислового телебачення, вагонних ваг та іншого облаштування у місцях приймання (здавання) вантажів, а також місць розташування постів і підрозділів відомчої охорони.

На станції повинна вестись книга обліку прийому-здачі вагонів (контейнерів) під охорону (форма ХУ-3) за формою: дата, час, номер вагона (контейнера), найменування і код вантажу, а також, у разі необхідності - додаткова інформація про характеристики вантажу (вид металобрухту, характеристики окремих одиниць металопродукції, тощо), станція і залізниця призначення, посади та прізвища осіб, які здали та прийняли вагон (контейнер) під охорону, та їх підписи. Дана книга повинна бути пронумерована, прошнурована та скріплена печаткою начальника станції.

Як вбачається з матеріалів справи, Технологічний процес роботи станції Одеса-Порт, затверджений наказом начальника Одеської залізниці від 09.07.2012р. №283/н та Місцева інструкція про спільну роботу підрозділу воєнізованої охорони залізниці та станції Одеса-Порт (п.2.8) передбачає що вантажі, що прибули у супроводжені стрільців ВОХР змінних пунктів, здаються вантажоодержувачу безпосередньо на фронті вивантаження вагонів або передаточних пунктів у присутності працівників станції. Приймання вантажу одержувачем підтверджується підписанням Пам'ятки користування вагонами ф.ГУ-45. Після приймання вантажу одержувачем, працівник станції (прийомоздавач) робить відмітку в маршрутному листі форми ХУ-2 стрільцю супроводжуючому вантаж.

Якщо вантажі, що прибули у супроводжені стрільців ВОХР змінних пунктів, багатий час простоюють у очікуванні подачі на фронти вивантаження або передаточні шляхи, вони здаються під охорону стрільцям підрозділу ВОХР на станції Одеса-Порт. Приймання вантажу під охорону підтверджується підписом відповідального стрільця змінного пункту, стрільця підрозділу ВОХР на станції. Здавання вантажу одержувачу проводиться стрільцем ВОХР на фронті вивантаження у присутності прийомоздавальника станції. Дані вагони, після приймання від охорони, беруться на пам'ятку користування вагонами, яка завіряється підписами агента комерційного та робітника Адміністрації.

За загальний час затримки станцією нарахований збір за охорону вантажу на підставі вимог п.п 31.5 п.5 розділу 2 Тарифного керівництва № 1, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356.

З представлених позивачем копій книг обліку прийому-здачі вагонів під охорону станції Одеса-Порт №5 та №6 за період з 10.06.2014р. 20:00 год. по 13.07.2014р. не вбачається, що по прибуттю вагонів на станцію, вагони з номенклатурними вантажами були здані працівниками Воєнізованої охорони що супроводжували вантаж на шляху прямування, їх записи, посади та підписи в Книзі відсутні. Більш того, у книгах є численні недостовірні дані, вказаний час находження вагонів з вантажем менш ніж передбачений ЄТП роботи станції, невірно зазначений час прийняття вагонів під охорону, не зазначені найменування і код вантажу, у більшості записів не вказана посада та прізвища осіб, які здали та прийняли вагон під охорону, відсутні їх підписи.

Про затримку стрільця ВОХР з причин, що залежать від вантажоодержувача, станцією складено акти загальної форми ГУ-23, які підписані лише з боку представників залізниці. В актах містяться відмітки про відмову від підпису представників одержувача вантажу. Однак, відповідач та третя особа заперечують проти своєчасного складення зазначених актів, а також про відмову від їх підпису, оскільки вказані акти не пред'являлися на підпис представнику одержувача вантажу під час прийняття вантажу. Крім того, здавання вантажу на фронті вивантаження здійснювалося без участі стрільця ВОХР.

Отже позивачем було порушено положення п.2.8. Місцевої інструкції про спільну роботу підрозділу воєнізованої охорони залізниці та станції Одеса-Порт та Технологічного процесу роботи станції Одеса-Порт. А також порушені вимоги Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. за №334, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №567/6855, з огляду на складення актів загальної форми про затримку стрільців фактично після дати подачі вагонів на фронт вивантаження, тоді як акт загальної форми повинен складатися безпосередньо під час виявлення обставин, що зумовили складення даного акта, для засвідчення даних обставин. Також, акти не містять в собі підписів представників одержувача вантажу, а тому не можуть бути належними доказами, що підтверджують факт затримки стрільця.

До того ж, представлені позивачем первині документи, а саме Пам'ятки про подавання вагонів/забирання вагонів не містять підтверджень наявності представника відомчої воєнізованої охорони на території Станції та відповідно не підтверджують надання послуг з охорони вантажу на території Станції. Та, в представлених актах загальної форми ГУ-23 не зазначений час закінчення затримки вантажу, що є порушенням вимог п.31.5 Збірника тарифів, не зазначено у присутності якого працівника ВОХР Станції були складені акти, що є порушенням вимог Правил користування вагонами і контейнерами.

Також, представлені акти загальної форми ГУ-23 не відповідають вимогам станційно-комерційної звітності та первинної документації, оскільки в них містяться численні дописки та виправлення, відсутні номери накладних, зазначені реєстраційні номери з літерами, відсутні підписи представника одержувача, не вказаний час затримки, невірно зазначені фамілії представників одержувача та інше. Крім цього, згідно «Правил перевезення» - форма бланку «відомість за користування вагонами» не містить графи, в якій можливо відобразити нарахування сум по актам «про затримку стрілка».

Такі докази не містять точних та фактичних даних, які встановлюють наявність обставин щодо надання послуг з охорони вантажу стрільцями ВОХР на території Станції.

Крім того, позивачем не надано до матеріалів справи доказів своєчасного інформування, вантажоодержувача (відповідача) про затримку стрільця ВОХР та нарахування збору за охорону вантажу, а також про відмову від підпису одержувача вантажу на актах про затримку стрільця ВОХР.

Будь яких інших документів підтверджуючих обставини щодо затримки стрілків ВОХР, по ВПК-4 ТОВ «Новотех-Термінал», суду надані не були.

Разом з тим, згідно з п.1.1 Правил оформлення перевізних документів після здачі воєнізованою охороною прийомоздавальником станції вантажу, який вони супроводжували - послуга залізниці щодо подальшої охорони цього вантажу на станції фактично не виконується. В такому разі, якщо виникає затримка вагонів з номенклатурним вантажем на коліях станції, то залізниця на виконання вимог ст. 46 Статуту залізниць України нараховує збір за зберігання вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав спірний вантаж від ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", який сплатив за охорону вантажу на шляху прямування. По прибуттю вантажів на станцію призначення Одеса-Порт, вантаж був зданий працівниками воєнізованої охорони залізниці і на цьому послуга по охороні вантажу фактично закінчилася.

Враховуючи вищевикладені обставини, вимоги позивача щодо стягнення збору за охорону вантажу в сумі 1 675 027,9грн є необґрунтованими.

Також суд зазначає, що позивачем на вимогу суду не надано обґрунтованого розрахунку суми боргу. Разом з тим, сума заявлених позовних вимог, сума заборгованості вказаної у претензії та сума заборгованості визначена у актах взаємозвірки є різними.

Щодо заяви відповідача про застосування до даного спору позовної давності суд зазначає таке.

За частиною 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки заява відповідача про застосування до даного спору позовної давності зроблена до винесення судом рішення вона підлягає розгляду та задоволенню.

Суд вважає за необхідним застосувати позовну давність щодо вимог, які випливають зі спірних правовідносин, а саме у період з 11.06.2014р. по 25.06.2014р. на суму 256 946, 00 грн.(без ПДВ), сума ПДВ 51 389,2 грн., разом з ПДВ 308 335,2грн., виходячи з наступного.

За приписами статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 цього кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачена спеціальна позовна давність. Частиною першою статті 223 Господарського кодексу України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Згідно з частиною п'ятою статті 315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Такої ж тривалості установлено строк для подання позовів залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають з Статуту залізниць (затверджений Постановою КМУ № 457 від 06.04.1998 р.), статтею 137 цього Статуту та передбачено, що зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Відповідно до норм ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦКУ).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до господарського суду Одеської області 26.12.2014р.

Таким чином, позовні вимоги на суму 256 946, 00 грн.(без ПДВ), сума ПДВ 51 389,2 грн., разом з ПДВ 308 335,2грн. заявлені зі спливом позовної давності, оскільки складені позивачем відомості плати за користування вагонами, контейнерами, що містять розрахунки платежів за №11060997; 14061129; 12061013; 13061100; 16061241; 15061201; 1128; 1114; 1139; 12061014; 14061133; 13061099; 1275; 1238; 1138; 1140; 1292; 1406, були підписані відповідачем із зауваженнями, у зв'язку з непогодженням в них даних, та повернуті до 25.06.2014р. Тобто, позивачем був пропущений встановлений в 6 місяців спеціальний строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові в цій частині.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного підприємства «Одеська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Одеська дирекція залізничних перевезень» - відмовити повністю.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 25 травня 2015 р.

Суддя М.І. Никифорчук