ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" травня 2015 р.Справа № 922/2038/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали справи

за позовом ПАТ "Миронівський хлібопродукт", м. Миронівка
до ТОВ "Вовчанський м'ясокомбінат", м. Вовчанськ
про стягнення 1 173 690,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

30.03.2015 року Публічне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" (позивач) звернулося до господарського суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" (відповідача) про стягнення заборгованості в сумі 1 173 690,45 грн. за договором поставки №149П/ХФ від 28.02.2014 р. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Крім того, разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, що обліковуються на поточному рахунку №18 у ФХОУ ВАТ "Ощадбанк", МФО 351823, а також на інших рахунках у банківських установах, що будуть виявлені під час проведення виконавчого провадження, в межах ціни позову в сумі 1 173 690,45 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач протягом тривалого часу не ухиляється від оплати заборгованості в сумі 1 173 690,45 грн. за договором поставки №149П/ХФ від 28.02.2014 р. Відносно відповідача існує значна кількість незавершених виконавчих проваджень та нових судових рішень про стягнення боргу з відповідача. Крім того, у позивача наявна інформація про можливий початок процедури припинення діяльності товариства відповідача. На підставі викладеного, позивач просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову, оскільки вважає, що за час розгляду даного спору, з метою ухилення від виконання рішення суду по даній справі, відповідач може штучно зменшити розмір коштів, що знаходяться на його банківських рахунках.

Суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дійшов висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим у пункті 1 даної Постанови зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Проте, серед документів, доданих позивачем до заяви про забезпечення позову (а.с. 84-91) не надано доказів того, що грошові суми, які є у відповідача на момент пред'явлення позову, можуть зникнути або зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

Таким чином, позивач документально не підтвердив наявності достатніх підстав для вжиття заходів до забезпечення позову та не довів, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Позивачем також не доведено наявності фактичних обставин, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення по даній справі без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Слід також зазначити, що в пункті 7.1. вказаної Постанови зазначено, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Отже, господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. При цьому відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, зобов'язаний надати саме заявник.

Таким чином, вимоги позивача про накладення арешту на кошти відповідача, які обліковуються на інших рахунках у банківських установах, що будуть виявлені під час проведення виконавчого провадження, в межах ціни позову в сумі 1 173 690,45 грн. є необґрунтованими.

З огляду на вищевикладені обставини і приписи закону, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 69, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ПАТ "Миронівський хлібопродукт" (від 30.03.2015 р. вх. №2038/15) про забезпечення позову відмовити.

Суддя О.В. Макаренко