РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015Справа №910/5781/15-г
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом готель "Старт"

до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про стягнення 108 819,16 грн.

Представники сторін:

від позивача: Козирєв С.С. - представник за довіреністю № б/н від 08.05.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги готель "Старт" до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення 108 819,16 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.02.2004 року між Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит") та готелем "Старт" укладено договір № 7582 відкриття банківського рахунку на розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до умов п. 2.1. договору банк відкриває клієнту поточні рахунки в національній та іноземній валюті на умовах та в порядку, що встановлені чинним законодавством України, нормативними актами НБУ, Цивільним кодексом України, внутрішніми документами, що регламентують дане питання.

З кінця січня-початку лютого 2015 року відповідач припинив розрахунково-касове обслуговування та заблокував кошти на поточному рахунку позивача.

30.01.2015 року позивач платіжним дорученням № 68 зобов'язав банк перерахувати 9710,72 грн., однак відповідач не виконав платіжне доручення, також не виконав вказане платіжне доручення 03.02.2015 року та 13.02.2015 року.

30.01.2015 року не виконано платіжне доручення позивача № 70, № 71 та № 73. 03.02.2015 року відповідачем не виконано платіжне доручення № 75, № 82, а 17.02.2015 року відповідачем не виконано платіжне доручення № 90.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 108 819,16 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.03.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.04.2015 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.04.2015 року відмовлено у задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Слобожанського регіонального департаменту про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 06.04.2015 року представники сторін не з'явилися, вимоги ухвали суду від 12.03.2015 року не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 017, 019 відповідно.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.04.2015 року розгляд справи відкладено на 12.05.2015 року.

06.05.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечує.

У судове засідання 12.05.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 12.03.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 07.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

25.02.2004 року між Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит") та готелем "Старт" укладено договір № 7582 відкриття банківського рахунку на розрахунково-касове обслуговування з додатками та додатковими угодами до нього.

Відповідно до умов п. 2.1. договору банк відкриває клієнту поточні рахунки в національній та іноземній валюті на умовах та в порядку, що встановлені чинним законодавством України, нормативними актами НБУ, Цивільним кодексом України, внутрішніми документами, що регламентують дане питання.

Відповідно до ч. 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з пунктом 7.1.2 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком

клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до п. 3.1. договору банк зобов'язаний вести комплексне розрахунково-касове обслуговування клієнта та виконувати за його дорученням всі розрахунково-касові операції, які не суперечать законодавству та нормативним Актам НБУ та Цивільному кодексу України.

Відповідно до п. 3.1.3. договору банк зобов'язаний розрахункові операції за дорученням клієнта проводити в відповідності до діючих правил здійснення безготівкових рахунків. Проводити списання коштів з рахунку клієнта за його дорученням. Примусове стягнення коштів з рахунку клієнта виконується банком у випадках, передбачених чинним законодавством України або договорами сторін.

З кінця січня-початку лютого 2015 року відповідач припинив розрахунково-касове обслуговування та виконання платіжних доручень щодо коштів, які знаходяться на поточному рахунку позивача.

30.01.2015 року позивач платіжним дорученням № 68 зобов'язав банк перерахувати 9710,72 грн., однак відповідач не виконав платіжне доручення, також не виконав вказане платіжне доручення від 03.02.2015 року та від 12.02.2015 року (отримано банком 13.02.2015 року).

30.01.2015 року не виконано платіжне доручення позивача № 70 на суму 1051,60 грн., № 71 на суму 17 782,84 грн. та № 73 на суму 37 000,00 грн. та вказане платіжне доручення від 12.02.2015 року.

03.02.2015 року відповідачем не виконано платіжне доручення № 75 на суму 45 574,00 грн. та вказане платіжне доручення від 12.02.2015 року.

03.02.2015 року відповідачем не виконано платіжне доручення № 82 на суму 17 000,00 грн.

17.02.2015 року відповідачем не виконано платіжне доручення № 90 на суму 14 000,00 грн.

Вказані платіжні доручення були одержані банком, що підтверджується відмітками в верхньому правому куті платіжних доручень.

Відповідно до п. 4.1.1. договору банк має право відмовити в здійсненні розрахункових та (або) касових операцій за рахунком за наявності фактів порушення клієнтом законодавства, положень даного договору та діючих правил банку, а також вимог щодо оформлення розрахункових документів та строків надання їх в банк. Банк. Повертаючи розрахунковий документ, в день його надходження має зробити на зворотному боці напис про причину повернення документа без виконання (з обов'язковим посиланням на статтю Закону України. Відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та розділ/пункти нормативно-правового акту НБУ.

Відповідачем не заперечується факт невиконання платіжних доручень позивача та не надано доказів відмови у їх виконанні відповідно до п. 4.1.1. договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до пункту 8.1. статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до пункту 8.2. статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Судом встановлено, що загалом відповідачем не виконано платіжні доручення позивача на загальну суму 142 119,16 грн. Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача за період з 02.04.2015 року по 02.04.2015 року вихідний залишок становить 109 039,70 грн. Однак, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 108 819,16 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що відповідачем порушено умови укладеного з позивачем договору № 7582 відкриття банківського рахунку на розрахунково-касове обслуговування від 25.02.2004 року факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 108 819,16 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ч.2 ст. 35, ст. 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, будинок 60; ідентифікаційний код: 09807856) на користь готель "Старт" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 18; ідентифікаційний код: 22613986) заборгованості сумі 108 819 (сто вісім тисяч вісімсот дев'ятнадцять) грн. 16 коп. та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 176 (дві тисячі сто сімдесят шість) грн. 39 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 21.05.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий