КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа№ 910/5112/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Укравтозапчастина"

на рішення господарського суду міста Києва від 29.12.2014р.

у справі № 910/5112/14 (головуючий суддя Цюкало Ю.В., судді Котков О.В., Селівон А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Укравтозапчастина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агрофірма ,,Вільхівська"

про стягнення 24 938,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Укравтозапчастина" (далі - позивач) звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агрофірма ,,Вільхівська" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором № 1204/12 від 12.04.2012р. в розмірі 24 938,87 грн., з яких: 20 878,68 грн. - основний борг, 2 498,58 грн. - 24% річних за користування чужими грошовими коштами та 1 561,61 грн. - пеня.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.12.2014р. у справі № 910/5112/14 в задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи зазначене рішення, суд першої інстанції, пославшись на встановлені ним обставини, положення ЦК та ГК України, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог у даній справі та відсутність правових підстав для їх задоволення з огляду на те, що станом на момент вирішення спору належних та допустимих доказів пред'явлення позивачем відповідачу вимоги на суму 20 878,68 грн., суду надано не було, та відмовлено в задоволенні вимог про стягнення 24% річних та пені враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є недоведеними.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 29.12.2014р. у справі № 910/5112/14 скасувати, винести постанову, якою позовні вимоги залишити без розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки воно прийняте з порушенням норм процесуального права, оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Так, скаржник зазначає, що постановою господарського суду міста Києва від 24.03.2014р. відповідача визнано банкрутом та призначено ліквідаційну процедуру. Користуючись правом, наданим ст. 38 Закону України ,,Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" позивачем подано до господарського суду міста Києва по справі № 910/19329/13 заяву про визнання кредиторських вимог, яку було прийнято до розгляду, а ухвалою суду від 13.10.2014р. кредиторські вимоги позивача до відповідача визнано такими, що погашаються в шосту чергу. Як вказує позивач, ним було подано клопотання про залишення позову без розгляду в зв'язку з наведеними обставинами та додано до матеріалів справи копію названої ухвали, яку, однак, судом першої інстанції при розгляді справи враховано не було.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд скарги у справі на 19.05.2015р.

В судовому засіданні 19.05.2015р. представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, відповідач не з'явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся своєчасно та належним чином ухвалою суду від 17.04.2015р., однак конверт з поштовим відправленням на адресу відповідача - м. Київ, вул. Кутузова, 13 (копією ухвали суду від 17.04.2015р.) повернувся на адресу суду з відміткою ,,вибула".

Як роз'яснено п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців місцезнаходження відповідача - м. Київ, вул. Кутузова, 13

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

З врахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними матеріалами справи.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні докази у справі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник через неналежне, на думку позивача, виконання відповідачем зобов'язань за договором № 1204/12 від 12.04.2012р. в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення 24 938,87 грн., з яких: 20 878,68 грн. - основний борг, 2 498,58 грн. - 24% річних за користування чужими грошовими коштами та 1 561,61 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2014р. порушено провадження у справі № 910/5112/14 та призначено її розгляд в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2014р. провадження у справі № 910/5112/14 зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи № 910/19329/13 про банкрутство відповідача.

22.10.2014р. на адресу господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про закриття провадження у справі у зв'язку з визнанням в судовому порядку його кредитором відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.11.2014р. провадження у справі було поновлено та призначено розгляд справи в судовому засіданні. Даною ухвалою було зобов'язано позивача надати суду докази визнання та затвердження кредиторських вимог ТОВ ,,Укравтозапчастина" у справі № 910/19329/13 про банкрутство ТОВ ,,Агрофірма ,,Вільхівська".

15.12.2014р. на адресу суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи копії ухвали господарського суду міста Києва від 13.10.2014р. у справі № 910/19329/13 про визнання ТОВ ,,Укравтозапчастина" кредитором ТОВ ,,Агрофірма ,,Вільхівська" з вимогами, що погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі на суму 22 096,68 грн.

За приписами ст. 84 ГПК України рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, при цьому, описова частина має містити стислий виклад вимог позивача, відзиву на позовну заяву, заяв, пояснень і клопотань сторін та їх представників, інших учасників судового процесу, опис дій, виконаних господарським судом (огляд та дослідження доказів і ознайомлення з матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження); у мотивувальній частині вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; зміст письмової угоди сторін, якщо її досягнуто; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов договору або угоди сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення; обгрунтування відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Як роз'яснено в п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про судове рішення" від 23.03.2012р. № 6 рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні, зокрема, чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було взято до уваги обставини щодо банкрутства відповідача, на які посилався позивач, та не надано правової оцінки вказаних обставин.

Однак, як вбачається з копії ухвали від 14.07.2014р. у справі № 910/19329/13, наданої суду позивачем, 23.11.2013р. у газеті ,,Голос України" № 221 було розміщено оголошення про порушення справи про банкрутство відносно ТОВ ,,Агрофірма ,,Вільхівська".

Відповідно до статті 17 Закону України ,,Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання.

Виходячи з приписів названої статті Закону, суд першої інстанції ухвалою від 05.08.2014р. зупинив провадження у даній справі.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону.

Як вбачається з ухвали господарського суду міста Києва від 13.10.2014р. у справі № 910/19329/13 ТОВ ,,Укравтозапчастина" визнано кредитором ТОВ ,,Агрофірма ,,Вільхівська" з вимогами, що погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі на суму 22 096,68 грн. З тексту даної ухвали вбачається, що заявлені грошові кошти в сумі 20 878,68 грн. являють собою заборгованість ТОВ ,,Агрофірма ,,Вільхівська" перед кредитором - ТОВ ,,Укравтозапчастина" за договором поставки товару № 1204/12 від 12.04.2012р.

За змістом ч. 4 ст. 17 Закону у разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що провадження у справі має бути припинено на підставі п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та допустив порушення норм процесуального права, а тому рішення господарського суду міста Києва від 29.12.2014р. у справі № 910/5112/14 має бути скасовано, а провадження у справі припинено.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, однак апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на відсутність правових підстав залишення позову без розгляду на підставі ст. 81 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 80, 99, 101, 103 - 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Укравтозапчастина" на рішення господарського суду міста Києва від 29.12.2014р. у справі № 910/5112/14 - задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 29.12.2014р. у справі № 910/5112/14 скасувати.

3. Провадження у справі № 910/5112/14 припинити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко

Повний текст складено та підписано 21.05.2015р.