ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р.Справа № 922/2299/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бабиніну Д.О.

розглянувши справу

за позовом Приватної фірми "Свіфт", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення заборгованості в розмірі 7045,27 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Кривуца О.Ю. за довіреністю № 3-С від 10.01.2015 року,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватна фірма "Свіфт", м. Харків (позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків про стягнення заборгованості в розмірі 7045,27 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання покладених на відповідача обов'язків за договором поставки №ХА-009078 від 15.07.2010 року, в частині повної та своєчасної оплати за отриманий від позивача товар, з урахуванням чого та враховуючи приписи ст.ст. 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі 4258,71 грн., пені в розмірі 718,95 грн., суму штрафу в розмірі 1064,68 грн., 3% річних в розмірі 107,32 грн., інфляційні нарахування в розмірі 895,61 грн. Крім того, до стягнення заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.04.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 28.04.2015 року о 11:00 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.04.2015 року розгляд справи було відкладено на 25.05.2015 року о 10:45 год.

Представник позивача в призначене судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач не скористався своїми правами, наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на участь його представника в судовому засіданні, на спростування позовних вимог позивача, не надав суду доказів належного виконання договірних зобов'язань, не провів звірку взаємних розрахунків з позивачем, не надав суду свій варіант проекту акту звірки, про причину неявки суд не повідомив, докази вручення відповідачеві судової ухвали від 28.04.2015 року в матеріалах справи відсутні.

Про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про направлення ухвали суду від 28.04.2015 року відповідачу на його адресу, що зазначена у позовній заяві, що співпадає з адресою у витягу з ЄДР, але, як вже зазначалось вище, поштове повідомлення про вручення судової ухвали на час розгляду справи не повернулось.

Згідно п.п. 4.1.3 - 4.1.5. п. 4.1. Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1149 від 12.12.2007р. нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - 4.1.1. Місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; п.п.4.1.2. У межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+1; п.п. 4.1.3. Між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+2; п.п. 4.1.4. Між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. (Пункт 4.1 глави 4 в редакції Наказу Міністерства транспорту та зв'язку N 1267 ( z1254-09 ) від 08.12.2009р.)

Відповідно до п.4.2. Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1149 від 12.12.2007р. при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 4.1 нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що всі учасники судового процесу належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

15.07.2010 року між Приватною фірмою "Свіфт", м. Харків (позивач, постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, м. Харків (відповідач, покупець) був укладений договір поставки № ХА 009078 (Договір).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до умов укладеного договору, постачальник зобов'язався здійснювати поставку товару (алкогольні та безалкогольні напої, продукти харчування) в кількості, визначених накладною у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати та своєчасно сплачувати його вартість (п.1.1. Договору)

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що Асортимент , кількість та ціни товару визначається у видатковій накладній.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач належним чином виконував умови договору, а саме поставив відповідачу товар на загальну суму 4258,71 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними: №ХА-087822 від 05.07.2014 року на суму 2216,43 грн., №ХА-089057 від 09.07.2014 року на суму 1662,12 грн., №ХА-089058 від 09.07.2014 року на суму 380,16 грн.

Судом встановлено, що відповідач отримав вищенаведений товар, що підтверджується підписом відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що покупець сплачує вартість товару не пізніше 14 календарних днів, починаючи с дати його прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримав товар на загальну суму 4258,71 грн., однак доказів сплати поставленого товару не надав.

05.03.2015 року позивачем було направлено відповідачу претензію №1 про сплату наявної 4258,71 грн. заборгованості перед позивачем за поставлений товар.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, свого контррозрахунку позовних вимог, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення заборгованості в сумі 4258,71 грн. (сума основного боргу) правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу, на підставі п.5.1. договору позивачем нараховано за пеню у розмірі 718,95 грн., 1064,68 грн., 3% річних в сумі 107,32 грн. та інфляційні втрати у розмірі 895,61 грн.

Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з цим сторонами у п. 5.2. договору встановлено, що у разі прострочки виконання грошового зобов'язання ,покупець зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки та за прострочку більш ніж 3 місяців, додатково сплачується штраф в розмірі 25 відсотків від суми заборгованості.

Суд дослідивши представлений позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, враховуючи встановлення факту прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання за договором поставки № ХА 009078 від 15.07.2010 р., дійшов висновку, що обраний позивачем початок періоду нарахування за кожним рахунком-актом окремо відповідає встановленому судом моменту виникнення у позивача права вимагати від відповідача виконання грошового зобов'язання з оплати наданих послуг, нарахування пені здійснено позивачем з врахуванням вимог договору, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, у зв'язку з чим суд, перевіривши арифметичний розрахунок пені, штрафу, інфляційних нарахувань та 3% річних (арк.с. 12), вважає, що заявлені позивачем нарахування пені в розмірі 718,95 грн., штрафу в розмірі 1064,68 грн., 3% річних в розмірі 107,32 грн., інфляційні нарахування в розмірі 895,61 грн. є обґрунтованими, заявленими правомірно, у зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги позивача в цій частині в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, які складаються з 1827,00 грн. витрат по оплаті судового збору, покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на користь Приватної фірми "Свіфт", м. Харків (61044, м.Харків, проспект Московський, буд. 257, кімната 901/1, ) суму основного боргу в розмірі 4258,71 грн., пені в розмірі 718,95 грн., суму штрафу в розмірі 1064,68 грн., 3% річних в розмірі 107,32 грн., інфляційні нарахування в розмірі 895,61 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.05.2015 р.

Суддя А.М. Буракова

922/2299/15