ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.05.15р. Справа № 904/1912/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролайф корми", с. Давидів, Львівська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс-Агро", м. Підгородне, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості в сумі 151 455, 27 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Радомська Є.О., дов. № 8 від 09.04.15р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агролайф корми" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 7 681, 99 грн., що складають суму пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за Договором поставки № 53/14 від 07.08.14 р., 604, 57 грн. - річних, 143 168, 71 грн. - штрафу та 468, 45 грн. додаткових судових витрат, з урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог № 317 від 30.03.15 р. та заяви про відшкодування додаткових судових витрат від 28.04.15 р.

Відповідач вимоги позивача в частині стягнення суми основного боргу не визнав, посилаючись на його погашення в повному обсязі.

21.05.2015 року в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.14 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Агролайф корми" (Позивач; Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Деміс-Агро" (Відповідач; Покупець) укладено договір поставки № 53/14 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору, постачальник зобов'язується поставити у власність покупця Товар, асортимент та ціна якого визначені у рахунку-фактурі, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити замовлений товар.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Виконуючи умови Договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 64 080, 18 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних № ак-0004696 від 03.12.14 р., № ак-0004732 від 05.12.14 р. (а.с. 16-17).

Згідно п. 5.1. Договору, вартість одиниці Товару та всього Товару, який постачається, вказані у попередньо виставленому рахунку-фактурі, який передається в письмовій формі на факс чи електронну пошту Покупця та встановлюються в національній валюті України.

Відповідно до п. 5.3. Договору, з урахуванням змін внесених Додатковою угодою від 24.10.14 р., оплата вартості Товару має бути здійснена не пізніше 60 календарних днів з моменту отримання Товару Покупцем.

Згідно п. 5.4. Договору, датою оплати вартості Товару вважається дата надходження грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо оплати поставленого товару, здійснивши розрахунки в повному обсязі, проте, з порушенням строків, встановлених в договорі, про що свідчать копії банківських виписок та копії платіжних доручень (а.с. 85-87; 59 - 62).

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за загальний період з 02.02.15 р. по 05.03.15 р. складає 604, 57 грн. та підлягає до примусового стягнення.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені за загальний період з 02.02.15 р. по 05.03.15 р. складає 7 681, 99 грн. та підлягає до примусового стягнення.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Застосування такого виду неустойки як штраф до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі.

В п. 7.4 Договору сторони передбачили, що у випадку порушення строків оплати вартості Товару за Договором більш як на п'ять днів, Покупець на вимогу Постачальник сплачує штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого товару. Штраф сплачується за кожен повний п'ятиденний період прострочення, що минув після настання строку платежу.

Вимоги щодо стягнення штрафу в сумі 143 168, 71 грн. підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вже зазначено вище, сторони дійшли згоди про те, що штраф сплачується від вартості неоплаченого товару за кожен п'ятиденний період прострочення, що минув після настання строку платежу, тобто штраф нараховується одноразово на суму боргу за кожною накладною після настання строку оплати.

З огляду на викладене, до стягнення підлягає штраф в сумі 38452,91 грн.

Вимоги позивача про покладення на відповідача додаткових витрат, пов'язаних із забезпеченням явки представника позивача в судове засідання (транспортні витрати) в сумі 468, 45 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Тобто, до інших витрат, в розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема, суми, які підлягають сплаті особам, які викликані до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 ГПК).

Отже, у господарського суду немає передбачених законом підстав вважати відповідними витратами, витрати по забезпеченню явки представника позивача в судове засідання, в зв'язку з чим відсутні підстави і для покладення таких витрат на відповідача.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір", передбачені підстави для повернення судового збору, зокрема, сплачена сума судового збору повертається в разі: зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір в сумі 5 603, 27 грн., про що свідчить платіжне доручення № 768 від 24.02.15 р.

Зважаючи на зменшення позивачем розміру позовних вимог, судовий збір в сумі 2 574, 16 грн., відповідно до ст. 7 зазначеного вище Закону підлягає поверненню останньому із державного бюджету.

Керуючись ст. 526, 549, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Деміс-Агро" (52001, Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, м. Підгородне, вул. Ульянова, буд. 127, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Агролайф корми" (81151, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Давидів, вул. Львівська, 2а, ) 7 681 (сім тисяч шістсот вісімдесят одна гривня) 99 коп. пені, 604 (шістсот чотири гривні) 57 коп. річних, 38 452 (тридцять вісім тисяч чотириста п'ятдесят дві гривні) 91 коп. штрафу, 935 (дев'ятсот тридцять п'ять гривень) 92 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „Агролайф корми" (81151, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Давидів, вул. Львівська, 2а, ) із державного бюджету 2 574 (дві тисячі п'ятсот сімдесят чотири гривні) 15 коп. сплаченого судового збору, платіжними дорученнями № 768 від 24.02.15 р.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 26.05.15 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко