РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/4866/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал»
доМоторного (транспортного) страхового бюро України
простягнення 8426,57 грн.

СуддяСташків Р.Б.

Представники:
від позивача - Юр'єва М.В. (представник за довіреністю);
від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі - позивач або Товариство) звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - відповідач або МТСБУ) 8426,57 грн. регламентної виплати за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство, на підставі укладеного з ФОП Кругляк О.С. договору факторингу № 2/29-08/2012 від 29.08.2012, набуло право грошової вимоги за зобов'язаннями до Приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія» (далі - Страхова компанія), у зв'язку з нездійсненням Страховою компанією відшкодування шкоди, заподіяної Вилущаку О.С. внаслідок ДТП. Враховуючи, що Страхова компанія не в змозі виконати грошові зобов'язання перед Товариством, оскільки її визнано банкрутом та за даними позивача не має активів за рахунок яких Страхова компанія може самостійно виплатити заявлену до стягнення суму коштів, то на підставі пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», такий обов'язок покладається на МТСБУ.

Відповідач позов не визнав. Свої заперечення проти позову мотивував тим, що на даний час не затверджений ліквідаційний баланс у справі про банкрутство Страхової компанії, та триває процедура пошуку майна боржника. МТСБУ згідно з вимогами чинного законодавства України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика визнаного банкрутом та/або ліквідованого. Оскільки матеріали справи не містять достеменних доказів того, що у Страхової компанії взагалі відсутні кошти чи майно для виконання нею своїх обов'язків перед Товариством, то подача даного позову є передчасною, позаяк МТСБУ повинна відшкодувати лише ту частину шкоди, яка не буде компенсована за рахунок коштів та майна Страхової компанії.

У судових засіданнях 30.03.2015 та 15.04.2015 оголошувались перерви до 15.04.2015 і 18.05.2015, відповідно. Ухвалою суду від 15.04.2015 продовжено строк вирішення спору на 15-ть днів.

15.05.2015 відповідачем через канцелярію суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Вказане клопотання мотивовано неможливістю бути присутнім на судовому засіданні 18.05.2015 у зв'язку з відрядженням до міста Харкова на період з 18.05.2015 по 20.05.2015.

Розглянувши у судовому засіданні дане клопотання, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

- явка представників сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась;

- відповідач виклав свою позицію щодо суті та обставин спору у відзиві на позовну заяву та у поданих 15.05.2015 до суду письмових поясненнях, подавши відповідні докази та навівши свої обґрунтування;

- у разі неможливості участі певного представника, відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Позивачем у супереч статей 32-34 ГПК України не доведено суду належними та допустимими доказами неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника позивача;

- відповідно до статті 77 ГПК України господарський суд має право відкласти розгляд справи лише у межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, та лише у разі, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено у даному засіданні. Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не було встановлено. Крім того, розгляд спору вже було продовжено ухвалою суду на максимальний строк, а подальше відкладення розгляду даної справи спричинить до виходу за межі встановленого статтею 69 ГПК України строку.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що на підставі полісу № ВЕ/7922874 обов'язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів (тип договору 3) від 27.08.2010 (далі - Поліс № ВЕ/7922874 ) внаслідок настання 17.07.2011 страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) у Страхової компанії виник обов'язок з відшкодування шкоди завданої застрахованим автомобілем потерпілій особі - Вилущаку Олегу Степановичу.

За наслідками вказаного страхового випадку, за вимогою потерпілої особи № 2373 від 18.07.2011, на підставі зібраних Страховою компанією документів у 2011 році було складено страховий акт № 09-11/2260 на підставі якого Страхова компанія після визнання ДТП страховим випадком зобов'язувалась виплатити потерпілій особі (Вилущаку О.С.) страхове відшкодування у загальній сумі 8426,57 грн.

Вказана сума коштів, враховуючи вимоги пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній на момент настання страхового випадку та складання страхового акта), повинна була бути виплачена на користь потерпілої особи протягом 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування.

Однак вказаний обов'язок Страховою компанією виконаний не був.

З матеріалів справи також слідує, що 29.08.2012 між Фізичною особою-підприємцем Кругляк Олександром Сергійовичем (цесіонарій) та Вилущак Олегом Степановичем (цедент) було укладено договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, відповідно до якого Вилущак О.С. відступив на користь ФОП Круглях О.С. усі права вимоги до Страхової компанії, що виникли на підставі вищевказаної страхової події, зокрема право вимоги страхового відшкодування за Полісом № ВЕ/7922874 у сумі 8426,57 грн.

29.08.2012 між Товариством та ФОП Кругляк Олександром Сергійовичем (Клієнт) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 2/29-08/2012, відповідно до якого Товариство придбало у Клієнта права вимоги за грошовими зобов'язаннями, що виникли у Вилущака О.С. до Страхової компанії в зв'язку із нездійсненням Страховою компанією відшкодування шкоди Клієнту внаслідок ДТП, а саме - право вимоги страхового відшкодування за Полісом №ВЕ/7922874 у сумі 8426,57 грн.

Дані факти сторонами не оспорюється та підтверджуються ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-46/12685-2012 (про банкрутство Страхової компанії).

Вказаною ухвалою попереднього засідання суду затверджено реєстр кредиторів Страхової компанії, до якого включено Товариство та визнано грошові вимоги Товариства до Страхової компанії, зокрема і в сумі 8426,57 грн. за Полісом №ВЕ/7922874 (вимоги першої черги).

Відповідно до постанови Господарського суду м. Києва від 11.11.2013 Страхову компанію визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Зважаючи на факт визнання Страхової компанії банкрутом, позивач звернувся до суду з даним позовом, вважаючи, що відшкодувати заявлену шкоду замість Страхової компанії повинно МТСБУ на підставі підпункту «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до підпункту «ґ» пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому, згідно з підпунктом 41.3 статті 41 цього Закону МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування.

Виходячи зі змісту даних положень Закону, визначальним для покладення на МТСБУ обов'язку здійснити відшкодування шкоди потерпілій особі є встановлення факту недостатності коштів та майна для виконання страховиком, якого визнано банкрутом та/або ліквідовано, своїх обов'язків у повному обсязі. При цьому на МТСБУ покладено обов'язок компенсувати ту частину шкоди, яка не може бути відшкодована за рахунок коштів та майна страховика, а також за рахунок інших видів страхування.

Статтею 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що з дня свого призначення ліквідатор, зокрема: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані тільки для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Законом. У даному разі, у порядку черговості передбаченої частиною 9 статті 87 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до статті 46 вказаного Закону після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого, зокрема, додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів.

Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.

Водночас, відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника у будь-який час до закінчення ліквідаційної процедури має право одночасно задовольнити усі вимоги конкурсних кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів або надати боржнику грошові кошти, достатні для задоволення всіх вимог кредиторів, у порядку та на умовах, передбачених статтею 31 цього Закону.

Таким чином, до завершення ліквідаційної процедури та винесення господарським судом відповідної ухвали, питання про розмір коштів та майна боржника для визначення достатності чи недостатності для задоволення вимог кредиторів ще не є вирішеним, та вимоги кредиторів, включених до реєстру, можуть бути задоволені у будь-який час до закінчення ліквідаційної процедури.

Як убачається з листа ліквідатора Страхової компанії від 08.05.2015, наданого на запити позивача б/н від 02.04.2015 та 03.04.2015, на даний час ним здійснюється заходи щодо виявлення та розподілу вже виявленої ліквідаційної маси в порядку встановленої законом черговості відповідно до затвердженого ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.02.2013 у справі № 5011-46/12625-2012 реєстру кредиторів Страхової компанії. Враховуючи, що тривають заходи щодо виявлення ліквідаційної маси, звіт та ліквідаційний баланс не затверджені, визначити розмір ліквідаційної маси та виявлених активів, надати інформацію про наявність грошових коштів та майна для задоволення майнових вимог Товариства є неможливим.

Враховуючи встановлені судом обставини, позивачем у супереч статей 33, 34 ГПК України належними і допустимими доказами не доведено суду обставини недостатності коштів та майна Страхової компанії, яка визнана банкрутом, для виконання нею своїх зобов'язань перед Товариством за Полісом № ВЕ/7922874 у повному обсязі.

А відтак, суд на даний час не може встановити в якому обсязі МТСБУ повинно виконати зобов'язання Страхової компанії перед Товариством за спірним страховим випадком. Тобто у якій частині Страхова компанія за рахунок ліквідаційної маси зможе розрахуватися з позивачем самостійно, а в якій частині МТСБУ повинно компенсувати невідшкодовану Страховою компанією шкоду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про передчасність звернення позивача із заявленими у межах даного позову вимогами до МТСБУ, враховуючи що на підтвердження підстав на обґрунтування таких вимог позивачем належних та допустимих доказів не надано.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на позивача та йому не відшкодовується.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.05.2015

СуддяСташків Р.Б.