РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №41/188

За позовомПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
ДоКомунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло»
Простягнення 100 048,90 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Левченко В.І. - представник за довіреністю № 91/2014/09/05-4 від 05.09.2014 р.;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Житловик" про стягнення 100 048,90 грн.

Ухвалою від 11.08.2008 року було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 04.09.2008 року.

Ухвалою від 04.09.2008 року зупинено провадження у справі № 41/188 до вирішення іншої пов'язаної з нею справи № 8/131 за адміністративним позовом ОСББ "Престиж" до виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про оскарження розпоряджень від 30.05.2007 року N 640, від 30.05.2007 року N 641, від 30.05.2007 року N 642, від 30.05.2007 року N 643.

Як встановлено судом, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 року визнано протиправними та скасовано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.05.2007 року N 640, від 30.05.2007 року N 641, від 30.05.2007 року N 642, від 30.05.2007 року N 643.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.01.2009 року у справі № 22-а-14381/08 вищевказану постанову Окружного адміністративного суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 року було залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України № К-2608/09 від 02.07.2009 року касаційні скарги Київської міської державної адміністрації та АЕК "Київенерго" задоволено частково; касаційну скаргу ЗАТ "Енергогенеруюча компанія "ДАРтеплоцентраль" задоволено; постанову Окружного адміністративного суду м. Києва № 8/131 від 24.01.08 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду № 22-а-14381/08 від 09.01.09 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2010 року у справі № 2а-673/2010 провадження у справі за адміністративним позовом ОСББ "Престиж" до Київської міської державної адміністрації,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АЕК "Київенерго" про визнання протиправними та скасування розпоряджень КМДА закрито.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2010 року у справі № 2а-673/10 апеляційні скарги ЖБК "Буревісник-3", ЖБК "Ремонтник", ЖБК "Суднобудівник-18", ЖБК "Алмазний", ОСББ "Мотор", ВАТ "Універсам № 14", ОСОБА-13 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2010 року у справі № 2а-673/2010 задоволено частково; ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2010 року у справі № 2а-673/2010 скасовано як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлено справу для продовження розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2011 року у справі № 2а-376/2011 залишено без розгляду адміністративний позов ОСББ "Престиж" до Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АЕК "Київенерго", про визнання протиправними та скасування розпоряджень.

У зв'язку з тим, що відпали обставини, які зумовили зупинення провадження у справі № 41/188, ухвалою суду від 30.03.2015 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 17.04.2015 року.

15.04.2015 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про зміну найменування позивача на Публічне акціонерне товариство "Київенерго", яку судом розглянуто та задоволено.

Представник позивача 17.04.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про заміну неналежного відповідача Комунальне підприємство "Житловик" на належного - Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерськжитло".

Судом встановлено, що між Комунальним підприємством "Житловик" та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерськжитло" було підписано угоди про заміну боржника у зобов'язанні № Т-211 від 31.08.2011 року та № Т-213 від 24.11.2011 року, згідно з якими Комунальне підприємство "Житловик" передає, а Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерськжитло" приймає на себе зобов'язання щодо погашення боргу перед Публічним акціонерним товариством "Київенерго" за договором на постачання теплової енергії № 520224 від 01.03.2014 року на суми 240 376,11 грн. та 541,67 грн. відповідно.

Відповідно до частини 3 статті 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Розглянувши матеріали справи та надані документи, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання позивача та замінити первісного відповідача - Комунальне підприємство «Житловик» на належного - Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (01103, м. Київ, бульв. Дружби народів, 30/1, ).

У зв'язку з заміною відповідача, суд відклав розгляд справи до 18.05.2015 р.

Представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд припинити провадження в частині стягнення 65 106,21 грн. основного боргу та стягнути з відповідача 24 235,25 грн. інфляційної складової боргу, 4 407.39 грн. 3 % річних та 6 300,05 грн. пені.

В судовому засіданні 18.05.2015 року представник позивача підтримав подану ним 03.03.2015 року заяву про уточнення позовних вимог.

Судом була розглянута та задоволена заява позивача про припинення провадження по справі в частині стягнення суми основного боргу.

Представник позивача у даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 18.05.2015 р. не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 18.05.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, а також заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

01.03.2004 року між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", яка в подальшому змінила найменування на Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі - енергопостачальна організація, позивач) та Комунальним підприємством «Житловик», правонаступником якого є Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерськжитло" (далі - споживач, відповідач) було укладено договір № 520224 на постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір).

Згідно частини 1 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно частини 1 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Пунктом 1.1 Договору сторони узгодили, що постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі.

Відповідно до пункту 2.1 Договору при виконанні умов цього Договору, а також, при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії.

Пунктом 2.2.1 Договору сторони узгодили, що енергопостачальна організація зобов'язалася безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно з заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку № 1.

Відповідно до пункту 2.3.1 Договору абонент зобов'язався виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 2 до Договору.

Згідно з пунктом 8.3 Договору останній вважається пролонгованим на кожний наступний період, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

01.03.2004 року між сторонами також було укладено Порядок розрахунків за теплову енергію, пунктом 5 якого сторони передбачили, що споживач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки «Абонент» повертає в РВТ).

Відповідно до пункту 5 Порядку в разі якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду ця кількість перевищення самостійно сплачується абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця;

- у випадку, якщо фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, сальдо розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач за період з 01.10.2004 року по 01.07.2008 року спожив теплової енергії на загальну суму 272 438,25 грн., що засвідчується обліковими картками за спірний період.

В свою чергу, відповідач розрахувався за спожиті послуги частково в сумі 205 926,76 грн., в результаті чого в останнього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 65 106,21 грн., про стягнення якої позивач звернувся з даним позовом.

З наданої позивачем довідки про надходження коштів за спожиту теплову енергію вбачається, що під час розгляду справи відповідач повністю погасив суму основного боргу у розмірі 65 106,21 грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Зважаючи на встановлені факти, господарський суд приходить до висновку про задоволення клопотання позивача про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу за спожиту теплову енергію в розмірі 65 106,21 грн. підлягають припиненню на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 4 407,39 грн. 3 % річних та 24 235,25 грн. інфляційних втрат.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов Договору та Порядку розрахунків за теплову енергію, вартості спожитої теплової енергії, здійснених проплат та прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 4 361,34 грн. та 17 336,84 грн. відповідно.

Також позивач, у зв'язку з простроченням виконання зобов'язань за договором, просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 6 300,05 грн.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частин 2 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7 додатка 4 до договору встановлено, що на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) «енергопостачальною організацією» нараховується пеня в розмірі 0,5 % за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов'язання та застосовуючи порядок розрахунків погоджений сторонами, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково у розмірі 6 222,97 грн.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 80, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині стягнення з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» заборгованості в сумі 65 106,21 грн. на підставі п.1-1. ч.1 ст. 80 ГПК України.

3.Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (місцезнаходження: 01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 30/1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, Печерський р-н, площа Івана Франка, буд. 5, ) 4 361 (чотири тисячі триста шістдесят одну) грн. 34 коп. - 3% річних, 17 336 (сімнадцять тисяч триста тридцять шість) грн. 84 коп. - інфляційних втрат, 6 222 (шість тисяч двісті двадцять дві) грн. 97 коп. - пені, 930 (дев'ятсот тридцять) грн. 27 коп. - державного мита та 109 (сто дев'ять) грн. 72 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

25.05.2015 р.

Суддя О.М. Спичак