ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р.Справа № 922/2096/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України", м. Харків
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
простягнення 134500,00 грн.
за участю представників:

позивача - Перевєрзєва К.М., довіреність №11/1 від 15.04.15 р.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 заборгованість за договором поставки №20 від 05.06.12р. а сумі 134500,00 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 13.05.15р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 13.05.15р. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою про вручення поштового відправлення 05.05.2015 року, про причини неявки суд не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

05 червня 2012 року між ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в особі Філії "Пісочинське ДЕП" (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір поставки товару №20, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався передати Покупцю у власність товар (асфальтобетон), а Покупець у свою чергу зобов'язався приймати цей товар та сплачувати його вартість відповідно до умов, які передбачені угодою (п.1.1.).

Згідно до умов договору розрахунок за одержаний товар здійснюється перерахуванням суми Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника, (п. 2.4) Датою придбання товару є дата, зазначена в накладній (п.2.4). Товар є зданим Постачальником та прийнятим Покупцем з моменту підписання представником Покупця накладних та передачі Продавцю відповідного доручення, (п. 3.1).

На виконання умов договору Позивач передав товар (асфальтобетон), а Відповідач прийняв його, що підтверджується дорученням №12ААГ 441012, виданим 07.06.2012 Покупцем на ім'я ОСОБА_4 на отримання за накладними від Постачальника товару та самими видатковими накладними №9879 від 11.06.2012, №9878 від 08.06.2012, №9877 від 07.06.2012 року на загальну суму 134500,00 грн., які підписано одержувачем асфальтобетону - ОСОБА_4

Згідно до п. 4.2.2. договору Покупець зобов'язаний сплатити повну вартість товару. У зв'язку з невиконанням Покупцем даного договірного зобов'язання, станом на 28.08.2014 р. виникла заборгованість на суму 134500, 00 грн., у зв'язку з чим Позивачем до Відповідача, з додержанням вимог ст. ст. 5-7 ГПК України надіслано претензію вих. 202 від 28.08.2014 року щодо необхідності добровільного виконання умов договору в частині сплати грошей за отриманий від Продавця товар.

На теперішній час гроші у сумі 134500,00 грн. Відповідачем на рахунок Позивача за отриманий товар не перераховані, що і стало підставою для зверення до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 134500,00 грн. заборгованості та не надав суду доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 134500,00 грн. заборгованості, правомірні та обгрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 526, 625, 610 - 612, Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 198 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 32, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61142, АДРЕСА_1, ОКПО НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в "Райффайзен Банк Аваль" МФО 380805 ІНН № свідоцтва 100207751) на користь Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Асхарова, б. 2, п/р № в ПАТ "Мегабанк", м. Харків, МФО 351629 ) заборгованість за договором поставки №20 від 05.06.2012 року в сумі 134500,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.05.2015 р.

Суддя Л.В. Шарко