ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 р. Справа№ 914/979/15

Суддя О.Запотічняк при секретарі М.Драгус розглянула справу

за позовом: Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфічні плівки та послуги", м.Львів,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат", м.Жидачів,

про: стягнення 372 805,13 грн.

За участю представників:

Від позивача: Смолинець Я.І. - представник;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Поліграфічні плівки та послуги" звернулося у Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" про стягнення 372 805,13 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання умов договору поставки №4 (691-КП) від 10.01.2012р., укладеного між Науково-виробничим Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліграфічні плівки та послуги» та Публічним акціонерним товариством «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» Постачальник передав, а Покупець прийняв товар на загальну суму 242 584,79 грн. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо оплати товару позивач нарахував відповідачу курсову різницю згідно п. 3.10 Договору та просить суд стягнути з відповідача 372 805,13 грн.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 27.03.15р. порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 14.04.15р.

В судове засідання 14.04.15р. з'явився позивач, через канцелярію суду подав витребовувані ухвалою від 27.03.2015р. документи. Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення, наявним в матеріалах справи. Ухвалою від 14.04.2015р. суд відклав розгляд справи до 23.04.15р.

В судове засідання 23.04.15р. з"явився представник позивача. Через канцелярію суду долучив до матеріалів справи копії накладних, довіреностой на одержання товару та копії основних рахунків. Відповідач повторно явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суд не повідомив. Ухвалою від 23.04.15р. суд відклав розгляд справи до 14.05.15р.

В судове засідання 14.05.15р. з"явився представник позивача. Через канцелярію суду долучив до матеріалів розрахунок заборгованості по додаткових рахунках. Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив.

Ухвалою від 14.05.15р. суд відклав розгляд справи до 26.05.15р. та зобов'язав позивача надати суду докази виконання рішення Господарського суду Львівської області від 27.05.2014р. у справі №914/1064/14.

В судове засідання 26.05.2015р. з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити, долучив до матеріалів справи докази виконання рішення Господарського суду Львівської області від 27.05.2014р. у справі №914/1064/14, а саме - копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.10.2014р.

Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, подав відзив на позов, в якому проти позову заперечив у повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а матеріалів справи достатньо для її розгляду по суті, у відповідності до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

10 січня 2012 року між Науково-виробничим Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліграфічні плівки та послуги» (далі - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» (далі -Покупець) укладено договір поставки №4 (691-КП) від 10.01.2012р., згідно з п. 1.1 якого Постачальник зобов'язаний передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених в даному Договорі, флексографічні фарби (далі - товар), асортимент, кількість та ціна якого вказані у додатках до даного договору, які є його невід'ємними частинами.

На виконання умов договору поставки №4 (691-КП) від 10.01.2012р., Постачальник передав, а Покупець прийняв товар на загальну суму 242 584,79 грн.

Згідно п. 3.5 Договору оплата товару здійснюється Покупцем протягом 14 календарних днів після отримання товару.

Однак, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо оплати товару позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.05.2014 р., яке набрало законної сили, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» на користь Науково-Виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграфічні плівки та послуги» 242 584,79 грн. - заборгованості за поставлений товар, 1 949,79 грн. - 3% річних, 996,66 грн. - інфляційних втрат.

01 лютого 2012 року сторони уклали протокол розбіжностей до договору поставки №4 (601-КП).

Згідно протоколу розбіжностей сторони правочину дійшли згоди доповнити Розділ 3 договору «Ціна та порядок розрахунків» пунктом 3.10 наступного змісту:

« 3.10. У разі перевищення Покупцем узгодженого строку оплати рахунку (п.3.5.) більше ніж на 10 днів, Постачальник має право виставити додатковий або перевиставити рахунок, якщо курс євро до гривні на МБВР, який діє на момент виставлення додаткового (перевиставлення) рахунку змінився більше ніж на 5%, а Покупець зобов'язується його оплатити. Після сплати додаткового (перевиставленого) рахунку Постачальник направляє на адресу Покупця відповідну податкову накладну».

Враховуючи, що Відповідач несвоєчасно здійснив оплату за поставлений товар за вказаним Договором поставки, перевищивши при цьому строк виконання грошового зобов'язання, визначений п.3.5. Договору, більш ніж на 10 днів, а також з огляду на те, що за цей період курс євро до гривні на МБВР збільшився більш ніж на 5%, Науково-виробниче товариство «Поліграфічні плівки та послуги» нарахувало відповідачу курсову різницю згідно п. 3.10 Договору в розмірі 372 805,13 грн.

Як вбачається з матеріалів справи на адресу Відповідача був скерований супровідний лист від 11.02.2015 року, до якого були долучені виставлені додаткові рахунки на загальну суму 372 805,13 грн, а саме:

1. Додатковий рахунок № 8 від « 10» лютого 2015р. до рахунку № 23615 від

24.10.2013р. на суму 121 536,71 грн.;

2. Додатковий рахунок № 9 від « 10» лютого 2015р. до рахунку № 23747 від

12.11.2013р. на суму 6 446,25 грн.;

3. Додатковий рахунок № 10 від « 10» лютого 2015р. до рахунку № 23760 від

13.11.2013р. на суму 8 900,09 грн.;

4. Додатковий рахунок № 11 від « 10» лютого 2015р. до рахунку № 23827 від

21.11.201 Зр. на суму 2 432,11 грн.:

5. Додатковий рахунок № 12 від « 10» лютого 2015р. до рахунку № 23866 від

28.11.2013р. на суму 215 652.06 грн.;

6. Додатковий рахунок № 13 від « 10» лютого 2015р. до рахунку № 23979 від

13.12.2013р. на суму 4 279,01 грн.;

7. Додатковий рахунок № 14 від « 10» лютого 2015р. до рахунку № 24014 від

18.12.2013р. на суму 13 558,90 грн.

При виставлені додаткових рахунків для визначення курсу євро за основу бралися інформаційні безготівкові курси банку.

Позивач стверджує, що Відповідач в черговий раз ухилився від виконання свого обов'язку по оплаті на виконання п. 3.10 Договору поставки №4 (601-КП). Станом на сьогодні виставлені Відповідачу додаткові рахунки не оплачені.

Як вбачається з матеріалів справи постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 23.10.2014р. виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Львівської області від 16.06.2014р. №914/1064/14 про стягнення з ВАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" на користь Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфічні плівки та послуги" 64 498,97 грн закінчено у зв'язку з повним погашенням.

Таким чином, заборгованість відповідача по договору поставки №4 (691-КП) від 10.01.2012р. була повністю погашена 08.10.2014р. згідно платіжного доручення №568 від 08.10.2014р.

Відповідно до Розділу 3 Договору ціна на товар встановлюється за домовленістю між Постачальником та Покупцем з урахуванням ПДВ і вказується у рахунках та інших супровідних документах. Загальна сума Договору визначається на підставі сплачених рахунків. Розрахунок по даному договору здійснюється у національній валюті України (гривні) у безготівковій грошовій формі. Оплата товару здійснюється Покупцем на протязі 14 календарних днів після отримання товару.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на протокол розбіжностей від 01 лютого 2012 року, яким було доповнено Розділ 3 договору «Ціна та порядок розрахунків», а саме: у разі перевищення Покупцем узгодженого строку оплати рахунку (п.3.5.) більше ніж на 10 днів, Постачальник має право виставити додатковий або перевиставити рахунок, якщо курс євро до гривні на МБВР, який діє на момент виставлення додаткового (перевиставлення) рахунку змінився більше ніж на 5%, а Покупець зобов'язується його оплатити. Після сплати додаткового (перевиставленого) рахунку Постачальник направляє на адресу Покупця відповідну податкову накладну».

Отже, як вбачається з укладеного договору поставки №4 (691-КП) від 10.01.2012р. сторонами у зобов'язанні грошового еквівалента в іноземній валюті не визначено, лише вказано за якою формулою здійснюється розрахунок за неоплачений товар (неоплачену частину товару), тобто визначений лише порядок його розрахунку.

Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Під іншим порядком у наведеній статті мається на увазі порядок і дата визначення курсу валюти.

Зобов'язання сплатити вартість продукції в гривнях в сумі, що визначається за офіційним курсом валюти (у даному випадку - євро) на відповідний момент часу, виникає виключно за умови визначення сторонами у зобов'язанні грошового еквівалента в іноземній валюті. Норма ч. 2 ст. 533 ЦК України носить імперативний характер. Диспозиція названої правової норми, яка зобов'язує сплатити вартість продукції в гривнях в сумі, що визначається за офіційним курсом валюти (у даному випадку - євро) на відповідний момент часу, є умовною. Гіпотезою цієї правової норми (умовою, за наявності якої можливо керуватися цією правовою нормою) є факт визначення у зобов'язанні (у даному випадку - в договорі), грошового еквіваленту в іноземній валюті.

Грошовий еквівалент в іноземній валюті - це відповідник чужоземної валюти, одержаний перерахуванням суми національної валюти (гривні) в грошову масу у чужоземній валюті (у даному випадку - євро) за курсом Національного банку України.

Як вбачається з долучених позивачем додаткових рахунків, всі додаткові рахунки курсової різниці складені 10.02.2015р. Згідно додаткових рахунків та Інформаційного безготівкового курсу ПАТ КБ «Приватбанк» про курс валют при визначенні курсової різниці позивач за основу брав курс євро станом на 10.02.2015р., тобто 28,60 грн. Однак, як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.10.2014р. станом на момент визначення курсової різниці та представлення відповідачу додаткових рахунків, заборгованість Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" перед позивачем була повністю погашена.

З огляду на викладені обставини, позивач не мав права нараховувати курсову різницю на суму заборгованості після її повного погашення, адже такої заборгованості немає, а, отже, і курсова різниця не може нараховуватися.

Не заслуговують на увагу твердження позивача, що сума курсової різниці може бути заявлена до стягнення впродовж загального строку позовної давності в три роки, оскільки позивачем невірно взято період нарахування курсової різниці. Впродовж строку позовної давності позивач може нарахувати курсову різницю за період до погашення заборгованості. В свою чергу, будь які нарахування на суму заборгованості після її погашення ні договором, ні законом не передбачені.

Відповідач у поданому відзиві проти позову заперечив у повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, відповідач зазначає, що грошові вимоги позивача виникли до порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат", позивач не звернувся до суду в порядку, визначеному законом про банкрутство, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Дані твердження відповідача не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство. Враховуючи, що додаткові рахунки датовані 10.02.2015р., а провадження у справі про банкрутство ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" порушено ухвалою від 10.12.2014р., то суд дійшов висновку, що Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Поліграфічні плівки та послуги" є поточним кредитором. Відповідно до абз.4 п. 8 ст. 23 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом. Таким чином, позивач правомірно звернувся з даною вимогою в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, оскільки позивач здійснив нарахування курсової різниці за період після погашення відповідачем заборгованості, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачем не обґрунтовані, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст.28, 33, 35 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.В задоволенні позовних вимог Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфічні плівки та послуги" до відповідача Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" про стягнення 372 805,13 грн - відмовити.

2. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.05.2015р.

Суддя Запотічняк О.Д.