ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 травня 2015 р. Справа № 903/355/15

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення", м. Луцьк

про стягнення 37 463,90 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність 12.02.2013р.

від відповідача: ОСОБА_3 - директор, паспорт НОМЕР_3 від 31.10.2000р.

Суть спору: позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення " та просить стягнути згідно заяви про збільшення позовних вимог від 31.03.2015р. 37463,90 грн. в т.ч.: 25 490,88 грн. - основного боргу, 7355,66грн. - інфляційних втрат , 209,67 грн. - 3% річних, пені - 4407,69 грн. за договором про надання транспортних послуг під час перевезень вантажів у міжнародному автомобільному сполученні №09/10/2014 від 09.10.2014р.

В підтвердження позовних вимог позивач посилається на договір про надання транспортних послуг під час перевезень вантажів у міжнародному автомобільному сполученні №09/10/2014 від 09.10.2014р., транспортне замовлення №44, CMR - накладної №142819, рахунок-фактуру № СФ-0000451 від 23.10.2014р., поштове повідомлення від 30.10.2014р.

Позивач через канцелярію суду подав на виконання вимог ухвали суду від 12.05.2015р. :

1)клопотання за вх. № 01-54/4865/15 від 25.05.2015р. яким долучив до матеріалів справи:

- докази надіслання заяви про збільшення розміру позовних вимог на юридичну адресу відповідача;

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців по відповідачу;

- уточнений розрахунок індексу інфляції за період з 20.02.2015р. по 05.03.2015р.

В судовому засіданні представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог №01-65/154/15 від 27.05.2015р. в якій просить суд зменшити інфляційні втрати на суму 1616,02 грн. в зв'язку з перерахунком та стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 5739,64 грн.

Вказана заява, відповідаючи вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не суперечить законодавству України, не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, є прийнята судом.

Згідно пункту 17 інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-8/2351 від 20.10.2006 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в першому півріччі 2006 року" та пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/482 від 13.08.2008р., в разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи із якої вирішується спір.

Представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав та просить суд задоволити позов.

Представник відповідача в письмових поясненнях за вх.№01-54/5017/15 від 27.05.2015р. та в судовому засіданні позовні вимоги в сумі 35 847,88 грн. з них: основного боргу - 25 490,88 грн., індексу інфляції - 5739,64 грн., 3% річних - 209,67 грн. та пені - 4467,69 грн. визнала повністю, пояснила важким фінансовим станом.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

09 жовтня 2014р. між експедитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення" та перевізником - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір про надання транспортних послуг під час перевезень вантажів у міжнародному автомобільному сполученні №09/10/2014 (а.с. 14-18).

Згідно п. 5.2 договору приводом для здійснення оплати експедитором є оригінал рахунку-фактури, що надає перевізник в одному примірнику, оригінал CMR- накладної з відміткою одержувача вантажу про прийняття вантажу в двох примірниках та оригінали інших додаткових документів, що вказані в транспортному замовленні. Вказані документи повинні бути надані не пізніше ніж в 14-денний термін після завершення вантажоперевезення. Ненадання перевізником вищезгаданих документів дає право експедитору відмовити у здійсненні оплати до моменту надання необхідних документів.

Відповідно до умов п.п.2.3.,3.1. даного договору перевізником було отримано 09.10.2014р. замовлення №44 на перевезення вантажу за маршрутом Франція - Україна (а.с.19), ціна перевезення 40 490,88 грн., що підтверджується рахунком фактурою №СФ-0000451 від 23.10.2014р. (а.с.22).

Відповідно до накладної CMR серія №142819 перевезення вантажу за маршрутом Rue Claude Chappe, 77400 Laghy Sur Marne (Франція) - м. Полтава, вул.Фрунзе 158 (Україна) виконано. Згідно відмітки у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR серія №142819 вантаж доставлений вантажоотримувачу - м. Полтава, вул.Фрунзе 158 (Україна) 18.10.2014р. (а.с. 21)

25.10.2014р. позивачем була надіслано рекомендованим листом на адресу відповідача : рахунок фактуру № СФ-0000451 від 23.10.2014р.; акт здачі прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000451; податкову накладну №40 від 23.10.2014р., оригінал СМR -накладної №142819, вручення даних документів - ТзОВ «Транспортні Логістичні Рішення» підтверджується поштовим повідомленням від 30.10.2014р. (а.с.23)

Отже, відповідно до транспортного замовлення №44 відповідач був зобов'язаний здійснити оплату транспортних послуг протягом 15 банківських днів після отримання оригіналів документів.

Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо оплати транспортних послуг виконав частково на загальну суму 15 000 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку банку (а.с. 24-26), а тому заборгованість відповідача перед позивачем становить 25 490,88 грн.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов'язки на підставі договору про надання транспортних послуг під час перевезень вантажів у міжнародному автомобільному сполученні №09/10/2014 від 09.10.2014р.

Відповідно до ст. 908 ЦК перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення, а відповідно до ст. 909 ч. 1 ЦК за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення і видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Правовідносини сторін даного спору є правовідносинами експедитора (відповідач) та перевізника (позивач).

Згідно ст. 306 ч.4 ГК України транспортна експедиція є допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст. 929 ч.1 ЦК, ст. 316 ГК договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора укладати від свого імені договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням.

Відповідно до ст. 908 ч.2 ЦК, ст. 306 ч.5 ГК умови перевезення вантажів регулюються цими Кодексами і виданими відповідно до них транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 920 ЦК у разі порушення зобов'язань, що випливають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за їхньою домовленістю, якщо інше не встановлено Цивільним кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Отже, заборгованість відповідача за перевезення вантажу складає 25 490, 88 грн., яка підтверджена матеріалами справи, відповідачем визнана в судовому засіданні, підставна та підлягає до стягнення.

Згідно п. 5.5 договору у випадку прострочення платежу винна сторона оплачує другій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

За таких обставин, нарахована позивачем пеня за період з 21.11.2014р. по 30.03.2015р. в сумі 4407,69 грн. підлягає до задоволення повністю.

Статтями 610, 612 ЦК України визначено, що невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є порушенням цього зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також при проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом:

У зв'язку із зазначеними обставинами, нараховані позивачем за період з 21.11.2014р. по 30.03.2015р. 3% річних в сумі 378,82 грн. підлягають до задоволення повністю.

Індекс інфляції згідно заяви про зменшення позовних вимог за період з 21.11.2014р. по 19.02.2015р. та за період 06.03.2015р. по 30.03.2015р. в сумі 5739,64грн. підлягає до задоволення.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтується на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання транспортних послуг під час перевезень вантажів у міжнародному автомобільному сполученні №09/10/2014 від 09.10.2014р. підлягають повністю задоволенню розмірі 35 847,88 грн. в т.ч.: 25 490,88 грн. - основного боргу, 5739,64 грн. - інфляційних втрат, 209,67 грн. - 3% річних, пені - 4407,69 грн.

Оскільки розгляд справи в суді доведено з вини відповідача, то судові витрати по справі, на підставі ст. 44,49 ГПК України, слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 144, 306, 316 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 610, 612, 625, 908, 909, 920, 929 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення" (43024, Волинська обл., м.Луцьк, пр. Відродження, буд.43, кв.102, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (45607, АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_2) 35 847,88 грн. в т.ч.: 25 490,88 грн. - основного боргу, 5739,64 грн. - інфляційних втрат, 209,67 грн. - 3% річних, пені - 4407,69 грн. та 1 827,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

28.05.2015р.

Суддя В. М. Дем`як