ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.05.15. Справа № 904/3048/15
За позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ", м. Київ

до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "РУНО" НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ", с. Затишне, Криничанський район, Дніпропетровська область

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - НАЦІОНАЛЬНА АКАДЕМІЯ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ, м. Київ

про стягнення 1 257 765,76 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Цецик І.М., довіреність № 7 від 12.03.15;

від відповідача: Антонюк А.О. - довіреність від 27.05.14;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "РУНО" НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - НАЦІОНАЛЬНА АКАДЕМІЯ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ, м. Київ про стягнення 1 257 765,76 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням умов оплати отриманого товару на підставі видаткових накладних №94097 від 30.12.13 та №91096 від 30.12.13.

Ухвалою суду від 09.04.15 залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - НАЦІОНАЛЬНУ АКАДЕМІЮ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ.

Ухвалою суду від 21.04.15 розгляд справи відкладений до 20.05.15.

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти позову заперечує.

Представник від третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 20.05.15 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладений договір купівлі - продажу №ПТМЦ-01/03/12-25 від 01.03.12(договір). Згідно предмету договору продавець зобов'язаний поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов'язаний прийняти і сплатити за товарно-матеріальні цінності (товар), згідно рахунків - фактур на кожну окрему партію на умовах даного договору. Ціна, кількість та асортимент товару вказуються у рахунках - фактурах та видаткових накладних на кожну окрему партію товару, які є невід'ємною частиною договору (п.2.1). Право власності на товар переходить до покупця з моменту поставки товару та підписання представниками сторін видаткової накладної на відповідну парію товару (п. 3.2). Цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.13(п.9.1).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України, визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором та специфікаціями №1-Р, 2-Р,3-Р до нього, передав відповідачу товар на загальну суму 930 440,07 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с.18-33). За накладною № ВП2-0000115 від 15.08.12 відповідач повернув частину товару на суму 1 419,91 грн., за накладною №14 від 15.01.13 повернув товар на суму 18 680,08 грн. Таким чином, загальна вартість триманого відповідачем товару складає 910 340,08 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. п. 4.1,4.2 договору покупець бере на себе зобов'язання провести оплату за поставлений товар в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Оплату за товар покупець проводить на протязі 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку фактури продавця. Для проведення оплати продавець надає покупцю: рахунок - фактуру, виписаний на покупця; видаткову та податкову накладну.

Однак, Відповідач порушив вимоги чинного законодавства України і договору, та не оплатив вартість отриманого товару. Внаслідок цього у відповідача утворилась заборгованість перед третьою особою в розмірі 930 440,07 грн.

Відповідач у своїх запереченнях на позов посилається на те, що сторони в договорі чітко визначили момент виникнення у позивача права вимоги оплати вартості товару і відповідного зобов'язання у нього, а саме - протягом -3-х банківських днів, з моменту виставлення позивачем рахунку за поставлений товар. Оскільки позивач таких рахунків не виставив, то зобов'язання щодо оплати товару у нього не виникло и станом на момент розгляду даної справи, тому в позові просить відмовити.

Господарський суд не погоджується з твердженням відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву підприємства, установи, від імені яких складено документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст, обсяг та одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Порядок створення, прийняття і відображення підприємствами у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88. Кожною стороною (підприємством), що брала участь у здійсненні господарської операції, мають бути отримані первинні документи для записів у регістрах бухгалтерського обліку, інформація в яких ідентично засвідчує зміст господарської операції. Первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами і відомствами України. Якщо законодавством не встановлені типові форми первинних документів, оформлення господарських операцій може здійснюватись з використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні обов'язково містити реквізити, визначені зазначеними Законом України та Положенням.

Рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер. Форма рахунку (рахунку-фактури) не відносяться до типових форм, які затверджуються Державним комітетом статистики України, застосування її нормативно-правовими актами не передбачено, тому при його складанні слід керуватися нормами зазначеного Закону України (лист Міністерства Фінансів України від 09.07.2007 р. N 31-34000-20/23-4579/4800).

А отже, за своїм правовим змістом у цих правовідносинах рахунок фактуру слід вважати вимогою про оплату. Тобто, сторонами в договорі строк (термін), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" N 14 від 17.12.2013 та п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується (див. постанову Вищого господарського суду України від 28.02.2012 № 5002-8/481-2011). При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (див. постанову Вищого господарського суду України від 21.04.2011 № 9/252-10).

Таким чином, відповідач зобов'язаний сплатити вартість отриманого товару з моменту його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 910 340,08 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

За загальним правилом, встановленим ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди прострочки та періоди нарахувань, не містить арифметичних помилок. Тому, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних в сумі 61 578,89 грн. за період з 01.01.13 по 03.04.15 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач заявив до стягнення суму інфляційних втрат в розмірі 285 846,79 грн. за період з січня 2013 по лютий 2015, які також підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 525, 526, 530, 655, 692, Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "РУНО" НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ" (52363, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Затишне, вул. Леніна,17, код 00846286) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ" (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська,6Б, код 37469662) 910 340,08 грн. - суми основного боргу, 61 578,89 грн-3% річних, 285 846,79- інфляційних втрат, та 25 155,32 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 25.05.15.

Суддя М.О.Ніколенко