РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа № 918/83/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Огороднік К.М.

суддів Саврій В.А.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача - Приватного підприємства "АРТ-Майстер" на рішення господарського суду Рівненської області від 08.04.15 р.

у справі № 918/83/15 (суддя Гудзенко Я.О. )

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Марцек - Друкарський Двір"

відповідач Приватне підприємство "АРТ-Майстер"

про стягнення в сумі 163 461 грн. 78 коп.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - Ярмусь Ю.П. (довіреність б/н від 18.05.2015р.).

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді. Відповідно до вказаного розпорядження, у справі №918/83/15 визначено колегію суддів у складі: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А., суддя Огороднік К.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 08.04.2015 року у справі №918/83/15 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Марцек - Друкарський Двір" до Приватного підприємства "АРТ-Майстер" про стягнення 191 000,76 грн. (згідно заяви про збільшення позовних вимог) - задоволено частково. Присуджено до стягнення з Приватного підприємства "Арт-Майстер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Марцек-Друкарський двір" 179 805, 61 грн., з яких: 103 893,31 грн. основного боргу, 26 821,54 грн. пені, 46 509,99 грн. інфляційних втрат, 2 580,77 грн. три відсотки річних, 3 596,11 грн. судового збору та 4 384,80 грн. витрат на послуги адвоката. В решті в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду в частині стягнення витрат на послуги адвоката в сумі 2436,00 грн. - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Позивач - ТзОВ "Марцек - Друкарський Двір" у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представник позивача вдруге не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позива, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Безпосередньо в судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Як вбачається з апеляційної скарги, відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції частково в частині стягнення витрат на послуги адвоката. Однак, відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.06.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Марцек - Друкарський Двір" (виконавець/позивач) до Приватним підприємством "АРТ-Майстер" (замовник/відповідач) був укладений договір № МПД0172 на виробництво та поставку поліграфічної продукції (далі - договір, а.с. 84-88), відповідно до п. 1.1 якого, виконавець зобов'язувався виготовити та поставити поліграфічну продукцію на підставі замовлень, які замовник направляє виконавцю у відповідності до умов даного договору.

Згідно п.1.2 договору замовник зобов'язувався приймати та оплачувати замовлену продукцію у відповідності до умов даного договору.

Виготовлена продукція передається виконавцем замовнику в строки, встановлені замовленням, шляхом її поставки замовнику. Виконавець має право достроково поставити замовнику готову продукцію (п.3.1 договору).

Пунктом 3.4 договору одночасно із передачею продукції виконавець зобов'язаний надати замовнику наступні документи: рахунок-фактуру, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, податкову накладну.

За змістом п.3.5 договору замовник зобов'язаний видати особі, уповноваженій прийняти продукцію довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей та засвідчити факт отримання продукції підписом та печаткою на відповідній видатковій накладній. Позивач вправі утримувати продукцію до належного оформлення замовником факту поставки.

Датою поставки являється дата підписання замовником відповідної видаткової накладної (п.3.6 договору).

Як встановлено судами обох інстанцій, на виконання умов договору, позивачем на підставі заявок відповідача згідно п.п. 1.1., 3.5 договору, було виготолено та поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 568 127, 52 грн. (а.с. 53-58), що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, довіреностями на отримання матеріальних цінностей та податковими накладними (а.с. 48-83), та виставлено відповідні рахунки-фактури (а.с. 97-106).

Відповідно до п.5.3 договору, замовник здійснює оплату продукції шляхом передплати в розмірі 30% вартості продукції на протязі трьох банківських днів, починаючи з дня виставлення рахунку виконавцем. Кінцевий розрахунок на протязі 45 днів з дня поставки продукції замовнику, що підтверджується завіреною замовником видатковою накладною на продукцію.

З огляду на викладене, строк сплати вартості продукції настав:

- за видатковою накладною №РН-0002639 від 26.11.2013 р. - 11.01.2014 р.;

- за видатковою накладною №РН-0002669 від 28.11.2013 р. - 13.01.2014 р.;

- за видатковою накладною №РН-0002890 від 19.12.2013 р. - 03.02.2014 р.;

- за видатковою накладною №РН-0002924 від 23.12.2013 р. - 07.02.2014 р.;

- за видатковою накладною №РН-0003088 від 23.01.2014 р. - 10.03.2014 р.;

- за видатковою накладною №РН-0003337 від 27.02.2014 р. - 14.04.2014 р.;

- за видатковою накладною №РН-0003336 від 27.02.2014 р. - 14.04.2014 р.;

- за видатковою накладною №РН-0003370 від 05.03.2014 р. - 20.04.2014 р.;

- за видатковою накладною №РН-0003371 від 05.03.2014 р. - 20.04.2014 р.;

- за видатковою накладною №РН-0003564 від 28.03.2014 р. - 13.05.2014 р.

Натомість, відповідач в порушення умов договору та взятих на себе зобов'язань оплату за продукцію здійснив частково на суму 464 234,21 грн., що в свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками (а.с. 21-37).

Внаслідок таких неправильних дій відповідача, останнім створена заборгованість в сумі 103 893, 31 грн.

Оскільки, як встановлено судами обох інстанцій, існує заборгованість відповідача перед позивачем, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 103 893, 31 грн. обгрунтовані, законні та, відповідно, правомірно задоволені судом першої інстанції на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 712 ЦК України.

Відповідно до п.5.4 договору, за порушення строків оплати за виставленим рахунком повністю або частково відповідач зобов'язується сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від простроченої суми за кожен день прострочення оплати, включаючи день повного погашення відповідачем простроченої заборгованості.

Оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов договору та зважаючи, що Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.ст. 549, 551, 611 п.3 ЦК України, п.5.4 договору передбачена майнова відповідальність, суд першої інстанції визнавши розрахунок пені, наданий позивачем невірним та провівши його самостійно з урахуванням приписів ч.6 ст.232 ГК України, п.п. 1.4, 1.9 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (без врахування днів часткової сплати заборгованості), та застосувавши строк позовної давності правомірно присудив до стягнення пеню в розмірі 26 821,54 грн., відповідно, відмовивши у стягненні 10 722,75 грн. пені.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки прострочення виконання з боку відповідача має місце, апеляційний суд погоджується з місцевим господарським судом щодо правомірності стягнення в такому випадку з відповідача 2 580, 77 грн. відсотків річних та 46 509, 99 грн. інфляційних нарахувань.

При цьому, у стягненні 472,40 грн. інфляційних суд першої інстанції відмовив правомірно, оскільки позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат на суму заборгованості за дні фактичної її сплати.

Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на послуги адвоката в розмірі 11 400, 00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 5 статті 49 ГПК України встановлено, що суми, які підлягають сплаті, зокрема, за послуги адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Пунктом 4 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" унормовано, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 1 ст. 30 вказаного Закону формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар.

Згідно із ч. 2 зазначеної норми порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При визначенні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частина 3 статті 30 цього Закону).

Судом встановлено, що між позивачем (клієнтом) та Адвокатським об'єднанням "Адвокатська компанія "Верітас"" (виконавцем) був укладений договір про надання юридичних послуг (а.с. 11-14) предметом якого є зобов'язання виконавця надати клієнту правові послуги в формі захисту його прав та інтересів у справі про стягнення із приватного підприємства "Арт-Майстер" заборгованості та штрафних санкцій за поставлений товар за Договором №МПД0172 від 01.06.2013 р.

За умовами п. 2.1.1 договору про надання юридичних послуг вартість послуг по складанню претензії, процесуальних документів та представлення інтересів клієнта в першій інстанції становить 11 400, 00 грн.

Вказана вартість сплачена позивачем виконавцю, про що свідчить платіжне доручення №3236 від 3 листопада 2015 року (а.с.7).

Представником виконавця в даній справі був адвокат Якименко Є.П. (ордер № 340 від 02.03.15 р.).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат (п.6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7).

Як вбачається з матеріалів справи, АО "Адвокатська компанія "Верітас" було надано, а позивачем прийнято правові послуги в об'ємі 30 (тридцять) годин на суму 11400,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи актом від 31.03.2015р. (а.с.211).

Судом першої інстанції встановлено, що надані послуги в об'ємі 30 годин включають в себе 16 годин на відрядження в судове засідання до м. Рівне та 14 годин на складання позовної заяви, заяви про збільшення розміру позовних вимог та участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

При цьому, АО "Адвокатська компанія "Верітас" не було надано будь-яких доказів на підтвердження понесених адвокатом Якименко Є.П. витрат на відрядження в зв'язку з судовим розглядом.

Крім того, відповідно до п.3.4. договору про надання юридичних послуг, крім оплати вартості послуг, вказаної в розділі 2 (п. 2.1.-2.2.) клієнт відшкодовує виконавцю всі витрати, понесенні останнім на пов'язані із виконанням цього договору службові відрядження. Розрахунок проводиться на підставі рахунку виконавця, який підлягає сплаті клієнтом на протязі 10 календарних днів з дня відправки клієнту. За вимогою клієнта виконавець надає підтверджуючі документи на суми, включені в рахунок.

В матеріалах справи відсутні докази виставлення виконавцем та сплати клієнтом рахунку, пов'язаного із службовим відрядженням представника виконавця.

Слід зазначити, що витрати понесені на відрядження не можуть визначатися годинами наданих послуг. Участь адвоката Якименка Є.П. у даній справі підтверджується лише поданою позовною заявою, клопотаннями про призначення судових засідань в режимі відеоконференції, клопотанням від 12.03.2015 року про уточнення вимог, заявою поданою в порядку ст. 22 ППК України від 27.03.2015 року (про уточнення розміру позовних вимог), та зафіксованою у протоколах явкою в одному судовому засіданні в м. Рівне 04.03.2015 року, та чотирьох судових засіданнях в режимі відеоконференції. Інших доказів надання адвокатом або адвокатським об'єднанням послуг відповідачу, пов'язаних із розглядом даної справи у суді, як вже було зазначено вище, виконавцем надано не було.

Також не подано доказів того, скільки часу було витрачено виконавцем на кожну дію та які саме дії, пов'язані з розглядом справи у суді першої інстанції, вчинялися саме адвокатом.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" від 28.12.2014 року № 80-VIII розмір мінімальної заробітної плати становить 1 218 грн.

З огляду на викладене та враховуючи час, який витрачено адвокатом на участь в п'яти судових засіданнях (без урахування витрат на відрядження), підготовку позовної заяви, клопотань про уточнення вимог та участь позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заяви про уточнення вимог, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині судових витрат на послуги адвоката в розмірі 4 384, 80 грн. (1218х40/100х9 годин).

При цьому, посилання апелянта на завищення судом першої інстанції судових витрат на послуги адвоката, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки розрахунок вказаної суми проведений із врахуванням положень ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" та включає в себе дев'ять годин для надання вказаних вище послуг.

Вказана сума, враховуючи часткове задоволення позову, оголошення перерви в судових засіданнях з вини позивача для надання витребуваних доказів, відповідає принципам розумності та справедливості.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "АРТ-Майстер" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 08.04.2015 року - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Саврій В.А.