ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р.Справа № 922/1724/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Дем'яновій Є.Є.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 55097,73 грн.
за участю представників:

від позивача: Єфременко О.О. - довіреність №14-88 від 18.04.2014

від відповідача: Гончар О.П. - довіреність від 05.01.2015

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України", м. Київ (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" м. Харків, про стягнення коштів в сумі 55097,73грн., з них 45695,80грн. втрат від інфляційних процесів за період січень-березень 2014 року, а також 9401,93грн. 3% річних за період з 16.01.2014 по 01.04.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №3140 від 30.09.2011 щодо оплати природного газу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що розрахунок за спожитий природний газ здійснено за умовами договору №72/30 від 11.02.2014 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік»). Вказаний договір не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просив в позові відмовити.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

30 вересня 2011 року між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладений договір №3140 купівлі-продажу природного газу (далі за текстом - Договір №3140).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору позивач зобов'язався передати відповідачу природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними та національними творчими спілками та їх осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити природний газ.

На виконання умов Договору позивач поставив протягом жовтня-грудня 2011 року, січня-грудня 2012 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 18451515,23грн., що підтверджуються наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання - передачі природного газу.

Пунктом 6.1. Договору №3140 встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідачем розрахунки за поставлений природний газ проводилися несвоєчасно, у зв'язку з чим рішенням господарського суду Харківської області у справі 5023/4658/12 від 12.11.2012 та постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/1241/14 від 04.09.2014 з відповідача було стягнуто суму боргу, штрафні санкції, інфляційні нарахування та 3% річних.

Зазначаючи, що вказаними рішеннями з відповідача стягнуто 3% річних та інфляційні втрати, які нараховувалися позивачем по 15.01.2014, він звернувся з даним позовом, в якому просить стягнути на його користь 45695,80грн. втрат від інфляційних процесів за період січень-березень 2014 року, а також 9401,93грн. 3% річних за період з 16.01.2014 по 01.04.2014 (дату фактичного розрахунку за поставлений природний газ).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 11.02.2014 між головним управлінням Державної казначейської служби в Харківській області (сторона перша), Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації (сторона друга), Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації (сторона третя), приватним акціонерним товариством "Теплоенергетичний центр Роганського помвузла" (сторона четверта) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено договір №72/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") (далі за текстом - договір про організацію взаєморозрахунків).

Предметом вказаного договору про організацію взаєморозрахунків є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п.24 ст.14 та п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою КМУ від 29.01.2014 року №30 (п.1 договору).

Сторони договору про організацію взаєморозрахунків погодили порядок проведення взаєморозрахунків, відповідно до якого Казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з п. 2 ст.16 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" стороні першій у сумі 1505132,97 грн. на підставі рішення Мінфіну. Сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 1505132,97 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 1505132,97 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 1505132,97 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 1505132,97 грн., у тому числі податок на додану вартість 250855,50 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2012 рік згідно з договором від 30.09.2011р. №3140 (п.п.3-7 договору).

В постанові Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/1241/14 від 04.09.2014 за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" до Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" про стягнення 1743326,70грн. встановлено, що в межах виконання договору про організацію взаєморозрахунків №72/30 від 10.02.2014 відповідач перерахував 01.04.2014 на рахунок позивача суму заборгованості за договором №3140 від 30.09.2011 за природний газ, спожитий у 2012 році, у розмірі 1505132,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2 від 01.04.2014.

Згідно статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до пункту 10 договору про організацію взаєморозрахунків №72/30 від 11.02.2014 сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору купівлі-продажу природного газу № 3140 від 30.09.2011, у п. 15 договору про організацію взаєморозрахунків визначили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Уклавши договір про організацію взаєморозрахунків № 72/30 від 11.02.2014 на суму 1505132,97грн., сторони цих договорів тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору поставки природного газу №3140.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата за поставлений природний газ була здійснена відповідачем поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Однак, залишок основного боргу в розмірі 1505132,97грн. за Договором №3140, на який позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати у даній справі, було погашено відповідачем в повному обсязі 01.04.2014 саме відповідно до умов договору про організацію взаєморозрахунків № 72/30 від 11.02.2014.

Таким чином, у позивача відсутні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 25.05.2015 р.

Суддя М.В. Калантай