РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015Справа №905/3271/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеркабель Київ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАР"

про стягнення 484 659,52 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники :

Від позивача: Ноготкова С.В. за дов.

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеркабель Київ" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАР" про стягнення 431 196,72 грн. основного боргу - заборгованості з поставлений товар за видатковими накладними по договору № 28 від 11.07.2011р., 27 591,00 грн. пені, 7761,54 грн. 3% річних, 18 110,26 грн. інфляційних втрат, судові витрати та 20000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.03.2015р. у справі № 905/3271/14 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеркабель Київ" та документи по справі № 905/3271/14 направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

13.03.2015р. матеріали справи № 905/3271/14 надійшли для розгляду до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматичного розподілу справ у Господарському суді міста Києва, справу № 905/3271/14 передано для розгляду судді Ярмак О.М.

Ухвалою суду від 16.03.15 р. справу № 905/3271/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.04.15 р.

06.04.15 р. через канцелярію суду представником позивача подано заяву про зміну підстав позову, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 431 196,72 грн. основного боргу - вартості оплаченого, проте недопоставленого товару по договору поставки № 28 від 11.07.2011р. та 78 690,45 грн. відсотків за користування чужими коштами відповідно до ст.ст. 526, 693 ЦК України, 20 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката. Заява відповідає ст. 22 ГПК України та прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 12.05.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав та подав документи по справі.

Відповідач свого представника у засідання суду 07.04.2015р., 12.05.2015р. не направив. Ухвала суду про призначення справи до розгляду від 16.03.2015р. була надіслана відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві та витягу з ЄДРПОУ станом на 06.03.2015р, та повернена до суду із зазначенням причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до пункту 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, тому справа розглядається за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2011р. між позивачем (покупець за договором) та відповідачем (постачальником) був укладений договір поставки № 28, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця катанку алюмінієву та іншу продукцію на умовах договору (товар), а покупець - прийняти товар і належним чином оплатити його вартість.

Відповідно до пп.2.2-.2.3 договору, орієнтовна сума даного договору складає 12 000 000,00 грн., кінцева сума договору визначається сумою вартості всіх додатків (специфікацій), ціна на товар може бути змінена тільки за згодою сторін.

Специфікаціями №№1-22 сторони визначили найменування, кількісні характеристики товару, строк поставки та оплати товару, який зобов'язався поставити відповідача на виконання своїх зобов'язань по договору.

Згідно п.4.1 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 01.08.2012р. до договору, оплата товару проводиться покупцем в момент поставки товару, якщо інше не визначено в специфікації, але не пізніше 30 календарних днів з моменту поставки продукції.

У період з 26.03.2013р. по 05.08.2013р. позивач на виконання умов договору перерахував на рахунок продавця в якості оплати за поставку товару по договору грошові кошти на загальну суму 2 798 679,68 грн.

За видатковими накладними № 3-2905 від 29.03.2013р. на суму 550 761,12 грн., № 4-1301 від 13.04.2013р. на суму 475 048,23 грн., № 4-2002 від 20.04.2013р. на суму 479 729,30 грн., № 7-2902 від 29.07.2013р. на суму 454 872,36 грн., № 8-0501 від 05.08.2013р. на суму 407 071,94 грн. відповідачем було поставлено обумовлений договором товар всього на суму 2 367 482,95 грн., що підтверджується також товарно-транспортними накладними №№ 1805, 2456, 2436, 2259, 2315, копії яких долучені до справи.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу статті 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитись від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно Специфікацій № 22 до договору, сторони визначили строк поставки товару: протягом 10 робочих днів з моменту підписання специфікації.

Відповідач своє зобов'язання щодо поставки обумовленого договором товару, у т.ч. у визначені строки, не виконав, суму невикористаної передплати на вимогу покупця після спливу встановленого строку поставки, не повернув.

Частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплаченого товару або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно, тобто або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 17.01.2014р. звертався до відповідача з претензією за вих. № 11/1.1-07 від 14.01.2014р. на суму 431 196,72 грн. з вимогою у семиденний термін здійснити поставки товару за договором поставки № 28 від 11.07.2011р. згідно специфікації № 22 від 01.08.2013р., яка залишена останнім без реагування.

Згідно розрахунку позивача, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, заборгованість відповідача у сумі неповерненої попередньої оплати по договору складає 431 196,72 грн.

Доказів оплати відповідачем вказаної суми боргу, в тому числі в установлені договором строки, суду не надано.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань є порушенням умов договору поставку № 28 від 11.07.2011р., вимог чинного законодавства Україна.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем нараховано 53 462,79 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 16.08.2013р. по 06.04.2015р., які є обґрунтованими та задовольняються в межах розрахунку позивача.

Відповідач письмового відзиву, свого контррозрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Також відповідачем заявлено клопотання про покладення на позивача витрат по оплаті послуг адвоката у розмірі 20 000,00 грн. відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Так, відповідно до п. 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 16.01.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

В якості доказів понесення вказаних витрат представником відповідача надано копії договору про надання правової допомоги № 03/13 від 09.04.2013 р., укладеного між позивачем та Адвокатським об'єднанням «СК ГРУП» разом з додатками, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2402/10 від 27.11.2003 р., Ордер на надання правової допомоги серія КВ № 163513 до договору № 03/13, виданий адвокату Ноготковій С.В., платіжне доручення № 1010 від 14.04.2014р., що підтверджує фактичну оплату гонорару 20 000,00 грн.

Враховуючи викладене, сума 20 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката з урахуванням ціни позову, категорії спору, рівня його складності, тривалості розгляду справи, є співрозмірною, клопотання про покладення вказаних витрат на відповідача підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАР" (01021, м.Київ, вул.Інтитутська, буд.24/7, кв.80, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеркабель Київ" (08112, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Дмитрівка, вул.Садова, буд.2, ) 431 196 (чотириста тридцять одну тисячу сто дев'яносто шість) грн. 72 коп. боргу, 53 462 (п'ятдесят три тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 79 коп. відсотків за користування чужими коштами, 9693 (дев'ять тисяч шістсот дев'яносто три) грн. 19 коп. судового збору, 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак