ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Справа № 918/404/15

Суддя Романюк Р.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника прокурора Здолбунівського району в інтересах держави в особі Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод"

про стягнення 39 145 грн. 89 коп.

За участю представників сторін:

Прокурор: Марщівська О.П. (посвідчення №019161 від 30.07.2013р.);

Від позивача: Куляша О.І. (довіреність №14/20-134-14 від 01.07.2014р.);

Від відповідача: не з'явився.

Обставини справи: Заступник прокурора Здолбунівського району в інтересах держави в особі Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод" про стягнення 39 145 грн. 89 коп. з яких: 37 096 грн. 89 коп. - заборгованість, 1 951 грн. 40 коп. - пеня та 97 грн. 60 коп. - 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор зазначив, що відповідач на умовах Договору фінансового лізингу №17-09-92 бфл/143 від 01.04.2009р. користується сільськогосподарською технікою, однак, обумовлені Договором лізингові платежі не вносить, а тому існуючу заборгованість з урахуванням 3 % річних та нараховану за прострочення платежу пеню, просить суд стягнути у примусовому порядку.

В судовому засіданні 20.05.2015р. прокурор та представник позивача підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволені.

Відповідача відзив не подав, в судове засідання явки повноважного представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи (а.с.36-38).

Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

1 квітня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством "Національна компанія "Украгролізинг" (Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Племзавод" було укладено Договір фінансового лізингу №17-09-92 бфл/143 від 01.04.2009р., за яким Лізингодавець передає Лізингоодержувачу у користування на визначений Договором строк Предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника, самостійно обраного Лізингоодержувачем, та визначений у додатку до Договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу", що є специфікацією Предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах Договору (п.1 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору, Лізингодавець на письмове звернення Лізингоодержувача для потреб останнього купує у постачальника Предмет лізингу за рахунок коштів Державного бюджету України згідно Порядку використання коштів Державного бюджету України, що спрямовується на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи за операціями фінансового лізингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року №1904.

Згідно пункту 2.2. Договору, строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між Сторонами (далі-Акт), що укладається у 5-и автентичних примірниках.

У відповідності до пункту 2.3. Договору, Постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк лізингу, строк передачі і адреси місця передачі Предмета лізингу встановлюються додатками до Договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу". Передача Предмета лізингу здійснюється на умовах EXW (місце передачі визначається в додатку) згідно з Міжнародними правилами Інкотермс в редакції 2000 року.

Відповідно до пунктом 3.4.3. Договору, Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Пунктом 8.1 Договору сторони обумовили, що Договір набуває чинності від дати надходження суми попереднього платежу на рахунок Лізингодавця і діє до закінчення строку лізингу, зазначеного в додатку до Договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу", але не довше 10 років.

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

08.09.2009р. додатковим Договором №1/987 до договору від 01 квітня 2009 року №17-09-92 бфл/143 сторони погодили кількість, ціну і вартість предмету лізингу, а також графік сплати лізингових платежів (а.с 14-15).

На виконання умов Договору позивач передав відповідачу Предмет Договору лізингу, що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки №1 від 21.09.2009 року (а.с. 16).

Як зазначає позивач згідно графіку сплати лізингового платежу, що є додатками №6.1 до Договору черговий платіж в сумі 37 096 грн. 89 коп. наступив 21.03.2015р. (а.с. 15).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (чч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

За таких обставин, враховуючи, що наявність заборгованості в сумі 37 096 грн. 89 коп. по сплаті лізингового платежу обумовленого Договором №17-09-92 бфл/143 від 01.04.2009р., підтверджується зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Крім того п. 7.1. Договору сторони обумовили, що за порушення строків сплати лізингових платежів Лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує Лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов'язання, позивачем нараховано пеню за період з 22.03.2015р. по 23.04.2015р., розмір якої складає 1951 грн. 40 коп.

Подані позивачем розрахунки пені та період її нарахування перевірено судом та визнано їх обґрунтованими.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (Постанова Верховного суду України від 12.12.11 в справі №07/238-10).

На підставі частини 2 статті 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 22.03.2015р. по 23.04.2015р. в розмірі 97 грн. 60 коп.

Суд, перевіривши подані позивачем розрахунки 3% річних встановив, що останні є арифметично вірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, коли зібраними у справі доказами підтверджується наявність у відповідача заборгованості в сумі 37 096 грн. 89 коп. по оплаті лізингового платежу обумовленого Договором №17-09-92 бфл/143, а нарахування пені та 3% річних здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову, з покладенням судових витрат на відповідача у справі, а тому керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод" (35721, Рівненська обл., Здолбунівський р-н., с. Миротин, вул. Дружби, 88-А, ) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (01023, м. Київ, Печерський район, вул. Мечникова, 16-А, ) 37 096 грн. 89 коп. заборгованості; 1951 грн. 40 коп. пені та 97 грн. 60 коп. - 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод" (35721, Рівненська обл., Здолбунівський р-н., с. Миротин, вул. Дружби, 88-А, ) в доход Державного бюджету України 1 827 грн. 00 судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "25" травня 2015 року

Суддя Романюк Р.В.