РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015Справа №910/5902/15-г
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»

до Відкритого акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

від позивача: Гавриленко А.О. (за довіреністю від 31.01.2015р.);

від відповідача: не з`явились.

В судовому засіданні 15 квітня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

12 березня 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»

(позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява № 17181/13 від 05.03.2015р., в якій викладені позовні вимоги про стягнення з Відкритого акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (відповідач) 6 958,73 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення Правил дорожнього руху України водієм цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АВ/9561444.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 року (суддя Цюкало Ю.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/5902/15-г, розгляд справи призначено на 15.04.2015 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд, заслухавши пояснення представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2012 року між позивачем (надалі - Страховик) та Євтухом Володимиром Борисовичем (далі по тексту - Страхувальник) було укладено договір страхування наземного транспорту № 206-00001-12 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, далі по тексту - Договір або Договір страхування).

Об'єктом Договору страхування є транспортний засіб «Мітсубісі», державний реєстраційний номер АА 2961 РВ.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування, на випадок пошкодження внаслідок страхових подій (випадку), зокрема - пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 19.10.2013р., коли Хіхол О.Д. на площі А. Первозванного в м. Києві, керуючи автомобілем «Шкода», державний реєстраційний номер АА 9228 СМ, в залежності від дорожньої обстановки, при перестроюванні праворуч, не дотрималася безпечного інтервалу, чим порушила п. 10.1. Правил дорожнього руху України, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «Мітсубісі», державний реєстраційний номер АА 2961 РВ.

В результаті ДТП вказані автомобілі було пошкоджено, що підтверджується довідкою виданою органами МВС України (копія довідки міститься в справі).

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 6 958,73 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6925 від 30.05.2014р. (копія платіжного доручення в справі).

Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № 17113/206 від 30.05.2014р. (копія документу в справі).

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з постановою Печерського районного суду міста Києва від 18.11.2013р. по справі № 757/24100/13-п (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм Хіхол Оленою Дмитрівною Правил дорожнього руху України. Останню визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП України.

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 14 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як свідчать матеріали справи Малежиком В.А. застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Шкода», державний реєстраційний номер АА 9228 СМ, шляхом укладення з відповідачем поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9561444 (належним чином засвідчена копія витягу з полісу міститься в матеріалах справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв'язку з укладенням відповідачем з Малежиком В.А. полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АВ/9561444, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Шкода», державний реєстраційний номер АА 9228 СМ.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги, яке Страхувальник мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм Хіхол О.Д. транспортного засобу «Шкода», державний реєстраційний номер АА 9228 СМ.

Як випливає зі звіту № 253/13 про оцінку вартості майнової шкоди від 28.10.2013 року та калькуляції № 253/13 від 26.12.2013 року, матеріальна шкода, завдана власнику транспортного засобу «Мітсубісі», державний реєстраційний номер АА 2961 РВ, складає 8 579,95 грн., відповідно до страхового акту № 17113/206 від 30.05.2014р., розмір вказаної шкоди складає 6 958,73 грн.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно частини 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також те, що полісом № АВ/9561444 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн. та франшизу в сумі - 510,00 грн., позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за викладених в позові обставин про те, що сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм Хіхол О.Д. транспортного засобу «Шкода», державний реєстраційний номер АА 9228 СМ, складає: 6 448,73 грн. з розрахунку 6 958,73 грн. (відшкодована шкода) - 510,00 грн. (франшиза).

Крім того, суд відмічає наступне.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на викладене позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Відповідно до зазначених вище норм позивач може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України №23/279 від 28.08.2012р.).

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 693,10 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (ідентифікаційний код 00034186, адреса: 02081, м.Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (ідентифікаційний код 33831186, адреса: 01011, м. Київ, вул. Немировича-Данченка, буд. 1, п/р 115 в від. № 6 ЦФ ПАТ «Кредобанк», МФО 325365), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: страхового відшкодування - 6 448,73 грн. (шість тисяч чотириста сорок вісім гривень 73 копійки) та судовий збір - 1 693,10 грн. (одна тисяча шістсот дев'яносто три гривні 10 копійок). Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Копію даного рішення направити відповідачу по справі № 910/5902/15-г.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 18.05.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало