номер провадження справи 18/41/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015 справа № 908/1451/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-Груп ЛТД" (69118, місто Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 4, офіс 9)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Кисеньмонтаж" (69008, місто Запоріжжя, вул. Феодосійська, 3-а)

про стягнення 218323,91 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Деревянко Д.В., довіреність № 43 від 26.02.2015 р., паспорт серія СА № 127867 від 12.04.1996 р.;;

від відповідача: не з'явився.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 05.03.2015 р. звернувся позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер-Груп ЛТД" позовною заявою до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Кисеньмонтаж" про стягнення 177856,83 грн., які складаються з: 593354,50 грн. основного боргу, 1463,53 грн. 3% річних, 11099,29 грн. інфляційних втрат, 5065,45 грн. пені. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором підряду № 6202013 від 20.06.2013 р., внаслідок чого виникла заборгованість. У зв'язку з наявністю порушення відповідачем грошового зобов'язання, позивач, керуючись умовами договору та приписами діючого законодавства, нарахував до стягнення втрати від інфляції, 3% річних та пеню.

Ухвалою суду від 10.03.2015 року порушено провадження у справі № 908/1451/15-г, присвоєно справі номер провадження 18/41/15, судове засідання призначене на 08 квітня 2015 року. Ухвалою від 08.04.2015 р. строк вирішення спору продовжено, судове засідання відкладено на 14.05.2015. р. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу за наявними документами та закінчений 14.05.2015 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивачем неодноразово уточнялися позовні вимоги. Судом уточнені позовні вимоги приймалися до розгляду. До суду 06.05.2015 р. від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 218323,91 грн. які складаються з: 137348,54 грн. основного боргу, 5387,14 грн. 3% річних, 68770,89 інфляційних втрат та 6817,34 грн. пені. Також на виконання вимог суду надані документи, які залучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 14.05.2015 р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що викладені у позові з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, що надана 06.05.2015 р.

Заява позивача про збільшення позовних вимог заявлена у відповідності до ст. 22 ГПК України, судом прийнята до розгляду, у зв'язку з чим розглядаються вимоги про стягнення з ТОВ «Кисеньмонтаж» 218323,91 грн. які складаються з: 137348,54 грн. основного боргу, 5387,14 грн. 3% річних, 68770,89 інфляційних втрат та 6817,34 грн. пені.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Матеріали справи містять відзив № 24-2 від 07.04.2015 р. та відзив на заяву про збільшення позовних вимог № 23-3 від 22.04.2015 р., відповідно до яких відповідач проти позову заперечив, в обґрунтування своєї правової позиції посилався на припинення зобов'язання відповідача за договором підряду № 6202013 від 20.06.2013 р., внаслідок укладання договору про реструктуризацію заборгованості від 06.05.2014 р. Посилався на не вірний розрахунок позивачем суми пені, у зв'язку з неправильним визначенням облікової ставки НБУ при розрахунку та невірне нарахування пені, 3% річних і інфляційних втрат за несвоєчасну оплату виконаних робіт у січні 2014 р., оскільки позивачем не вірно визначена дата порушення зобов'язання. Просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог про стягнення пені.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР-ГРУП ЛТД» (підрядник, позивач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю «Кисеньмонтаж» (замовник, відповідач у справі) 20.06.2013 р. уклали договір підряду № 6202013 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору (в редакції додаткової угоди від 20.06.2013 р., додаток № 1 до договору) у відповідності до умов цього договору замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов'язання своїми силами, на власний ризик виконати та здати в передбачений цим договором строк роботи по виготовленню металоконструкцій каркасів рідинних насосів зони зберігання повітрянороздільної установки виробництва фірми «Аіr Lequide», яка монтується на території Єнакіївського меткомбінату м. Єнакієве Донецької області, та монтажу повітрянороздільної установки КдА 25/25 на території ПрАТ «ДОНЕЦСТАЛЬ» - металургійний завод, м. Донецьк, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що орієнтовна вартість робіт за цим договором складає 500000,00 грн. в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 2.3 договору, після закінчення робіт замовник приймає та сплачує підряднику 100% фактично виконаного обсягу робіт. Здача робіт здійснюється по актам форми КБ-2, КБ-3, в яких фіксується фізичні обсяги виконаних робіт. Замовник по факту надання йому Актів підрядника зобов'язаний протягом 5-ти днів розглянути та підписати Акт виконаних робіт або надати вмотивовані зауваження. Оплата здійснюється протягом 25-ти днів з моменту підписання Акту виконаних робіт на підставі рахунку-фактури, наданого підрядником не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним. При цьому, днем оплати буде вважатися день надходження коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

Пунктом 4.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 18.12.2013 р.) встановлені строки виконання робіт: початок виконання робіт - 01 серпня 2013 р., закінчення - 31 грудня 2014 р.

Здавання робіт за договором здійснюється за актами форми КБ-2, КБ-3, в яких фіксується фізичний об'єм виконаних робіт. Підрядник протягом трьох календарних днів після закінчення виконаних робіт за цим договором, надає замовнику 2 екземпляри Акта виконаних робіт. Протягом 5-ти робочих днів замовник зобов'язаний підписати надані акти приймання виконаних робіт або в той же строк направити підряднику акт з переліком необхідних доопрацювань. У разі невиконання або прострочення виконання цього зобов'язання замовником роботи вважаються прийнятими (п. 5.1 договору).

Позивач зобов'язання щодо виготовлення металоконструкцій каркасів рідинних насосів зони зберігання повітрянороздільної установки виробництва фірми «Аіr Lequide» та монтажу повітрянороздільної установки КдА 25/25 виконав, про що сторонами у відповідності до пункту 5.1 договору складені та підписані Акт № 1 за листопад 2013 р. на загальну суму 50385,16 грн., Акт № 2 за листопад 2013 р. на загальну суму 20707,91 грн., Акт № 3 за листопад 2013 р. на загальну суму 39178,33 грн., Акт № 1 за січень 2014 р. на загальну суму 59354,50 грн. Загальна вартість виконаних позивачем та прийнятих відповідачем підрядних робіт у листопаді 2013 р. склала 110271,40 грн. Загальна вартість виконаних позивачем та прийнятих відповідачем підрядних робіт у січні 2014 р. склала 59354,50 грн. На оплату виконаних робіт відповідачу виставлені рахунки.

Згідно угоди про залік зустрічних однорідних вимог від 29.11.2013 р., в рахунок погашення вартості виконаних у листопаді 2013 року робіт зараховано 22277,36 грн.

З урахуванням викладеного заборгованість за виконанні підрядні роботи склала - 137348,54 грн. (87994,04 грн. - роботи виконані у листопаді 2013 р., 59354,50 грн. - роботи виконані у січні 2014 р.)

Відповідач зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт у встановлені договором строки не виконав, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 137348,54 грн.

Невиконання відповідачем зобов'язань за договором стало підставою для звернення позивача за захистом порушених прав та законних інтересів з позовом до суду.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч. 1 статті 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов'язок щодо оплати виконаних робіт на суму 137348,54 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи, зокрема підписаним обома сторонами актом звірки взаємних розрахунків від 31.03.2015 р. (арк.с. 77).

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 137348,54 грн. основного боргу задовольняється судом.

За порушення відповідачем строків оплати наданих послуг позивач, враховуючи положення п. 8.5 договору, просив стягнути 6817,34 грн. пені за період прострочення з 05.03.2014 р. по 26.08.2014 р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Умовами п. 8.5 договору встановлено, що за порушення замовником строків оплати за договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент порушення від суми порушення за кожний день прострочення, включаючи день фактичного виконання зобов'язання.

Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно із ст. ст. 252, 253 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, стаття 232 Господарського Кодексу України передбачає, за який період може бути нарахована пеня, статті 252, 253 ЦК України визначають загальний порядок обчислення строків, а статті 258, 261 ЦК України передбачають, що з позовом про стягнення неустойки (штрафу, пені) можливо звернутися в суд протягом року від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» встановлено, що щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

При розрахунку пені позивачем враховано приписи статті 258 ЦК України та зауваження відповідача щодо застосування наслідків спливу позовної давності, а також визначення дати порушення зобов'язання: нарахування розпочато з 05.03.2014 р.; також враховано 25-ти денний термін для оплати вартості виконаних робіт за підписаними актами з урахуванням того, що в актах не визначено дату їх підписання, в зв'язку із чим датою підписання вважається останній день місяця, в якому прийнято виконані роботи - 30.11.3013 р. та 31.01.2014 р., тому нарахування завершене 26.06.2014 р. та 26.08.2014 р.; облікова ставка НБУ визначалася на день порушення зобов'язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд визнав його виконаним невірно, внаслідок помилкового визначення облікової ставки НБУ тільки на день порушення зобов'язання, а також внаслідок арифметичних помилок при підрахунку кількості днів прострочення виконання зобов'язання за вказаний період, в іншому розрахунок виконаний вірно. Відповідно до перерахунку, зробленого судом, саме за вказаний позивачем період (за 113 та 174 дні), сума пені є більшою (4074,92 грн. та 5385,81 грн.), так як облікова ставка НБУ за спірний період змінювалася в бік збільшення, однак позивачем до стягнення заявлена менша сума пені, що відповідає інтересам сторін, тому суд задовольняє вимоги про стягнення пені в заявленій позивачем сумі.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов'язання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 5387,14 грн. за період з 26.12.2013 р. по 14.05.2015 р. та 68770,89 грн. інфляційних втрат за період з січня 2014 року по березень 2015 року включно.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаним вірно, а вимогу про стягнення з відповідача 3% річних за період прострочення з 26.12.2013 р. по 14.05.2015 р. у розмірі 5387,14 грн., такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 68770,89 грн. слід зазначити, що наданий розрахунок є невірними, оскільки позивачем помилково до розрахунку інфляційних втрат за несвоєчасну оплату робіт виконаних у січні 2014 р. включено лютий 2014 р., а також допущені помилки при округленні індексів інфляції.

Згідно з перерахунком, зробленим судом, враховуючи лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р інфляційні втрати за зазначений позивачем період з січня 2014 р. по березень 2015 р. складають 68246,76 грн. (39156,65 грн. за невчасно оплачені роботи, виконані у листопаді 2013 р. та 29090,11 грн. за невчасно оплачені роботи, виконані у січні 2014 р.). Однак позивачем до стягнення заявлена менша сума втрат від інфляції за невчасно оплачені роботи, виконані у листопаді 2013 р. - 39153,00 грн., що відповідає інтересам сторін, тому суд задовольняє вимогу про стягнення втрат від інфляції за невчасно оплачені роботи, виконані у листопаді 2013 р. в заявленій позивачем сумі - 39153,00 грн. Щодо стягнення 29617,89 грн. втрат від інфляції за невчасно оплачені роботи, виконані у січні 2014 року, позов задовольняється в частині стягнення 29090,11 грн., в частині стягнення 527,78 грн. втрат від інфляції в позові відмовляється.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат та суми пені за порушення виконання зобов'язання за договором відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Викладена правова позиція відповідача щодо невірних розрахунків сум 3% річних, інфляційних втрат та пені знайшла документальне підтвердження, однак була врахована позивачем при повторному уточненні позовних вимог, тому судом відхилена.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кисеньмонтаж» (69008, місто Запоріжжя, вул. Феодосійська, 3-а, , р/р 7 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Груп ЛТД» (69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 4, офіс 9, , р/р 2400 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005) 137348,54 грн. (сто тридцять сім тисяч триста сорок вісім грн. 54 коп.) основного боргу, 6817,34 грн. (шість тисяч вісімсот сімнадцять грн. 34 коп.) пені, 5387,14 грн. (п'ять тисяч триста вісімдесят сім грн. 14 коп.) 3% річних, 68243,11 грн. (шістдесят вісім тисяч двісті сорок три грн. 11 коп.) інфляційних втрат, 4355,92 грн. (чотири тисячі триста п'ятдесят п'ять грн. 92 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 19 травня 2015 р.