ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р.Справа № 916/2004/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Ліпчанської Н.В.

Суддів Мацюри П.Ф., Лисенко В.А.

При секретарі судового засідання Молодові В.С.

За участю представників сторін:

Від позивача -Струкова К.О., за довіреністю № 20/7-1590 від 14.11.2014 р.;

Від відповідача -Северов В.С., за довіреністю №ППК-ЮР/1-13 від 25.11.2013р.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства с обмеженою відповідальністю Бруклін-Київ"

на рішення господарського суду Одеської області від 18.02.2015 р.

по справі № 916/2004/14

за позовом Державного підприємства "Одеський морський торгівельний порт"

до Товариства с обмеженою відповідальністю "Бруклін-Київ"

про стягнення 382 840,80 грн.,

Встановив:

В травні 2014 року Державне підприємство "Одеський морський торгівельний порт" (Далі - Порт) звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства с обмеженою відповідальністю "Бруклін-Київ" (Далі - ТОВ "Бруклін-Київ") про відшкодування збитків в сумі 382 840,80 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Порт посилається на інвестиційний договір №КД-8317 від 01.06.2005 р., відповідно до якого ТОВ "Бруклін-Київ" (Інвестор) здійснює інвестування грошових коштів для здійснення модернізації реконструкції, у тому числі демонтажу об'єктів інфраструктури Порту та створення на їх базі нових об'єктів в порядку та строки, передбачені цим Договором.

Орієнтований перелік об'єктів інвестування зазначений у додатковій угоді до Договору від 04.02.2008 р.

На виконання Наказу Міністерства інфраструктури України від 12.11.2012 р. за № 672 „Про списання основних засобів з балансу ДП „ОМТП" та Наказу Порту № 935 від 30.11.2012 р., керуючись положеннями чинного законодавства України, Портом було проведено списання з балансу 18 інвестиційних одиниць.

31.12.2013 р. між Портом та ТОВ „Промстройсервіс" (Підрядник) було укладено договір підряду № КД-18854.

За умовами даного Договору, Підрядник приймає на себе зобов'язання власними силами та коштами або коштами субпідрядних організацій у встановлений цим договором строк виконати роботи по розбиранню будівель Порту:

- складу технологічного оснащення (інв. № 057211);

- складу вантажів тривалого зберігання (інв. № 100158);

- будівлі плавзасобів (інв. № 103934);

- нового докового цеху (інв. № 101560);

- будівлі ЮЦ (інв. № 057248).

Виконання Підрядником робіт по розбиранню зазначених будівель підтверджуються відповідними актами.

На підставі Актів прийому виконаних робіт №№ 2, 3, 4, 5 загальна їх вартість становить 382 840,80 грн.

Відповідно до п. 5.2 Інвестиційного Договору, а також керуючись положеннями ст.ст. 6; 8; 14; 19; 129 Конституції України, ст.ст. 11; 15; 509; 526; 610 ЦК України, Постановою Кабінету Міністрів України „Про затвердження списання об'єктів державної власності від 08.11.2007 р., ст.ст. 147; 193; 222; 224 - 226 ГК України, ст.ст. 1; 2; 12; 32; 33; 54 - 57 ГПК України, позивач просить суд стягнути збитки з відповідача в розмірі 382 840,80 грн., а також судовий збір в сумі 7 656,82 грн.

Відповідач по справі, позовні вимоги не визнає, зазначаючи у відзиві, що згідно п.п. 3.1.1; 3.1.2; розділу 3 договору на Інвестора покладено обов'язок визначення напрямків, видів та об'ємів інвестицій з оплатою грошових коштів у відповідності до графіку проведення реконструкції конкретного об'єкту інвестування.

Ніякої домовленості, ні усної, ні у вигляді додаткової угоди до договору або у листуванні про інвестування грошових коштів у розбирання спірних об'єктів не існує.

На думку відповідача, вимоги про стягнення збитків в сумі 382 840,80 грн. є необґрунтованими та незаконними, підстав, передбачених ст.ст. 11, 509 ЦК України для покладення зобов'язання компенсувати витрати позивача не вбачається.

В процесі розгляду даної справи, позивач надав до господарського суду заяву про зміну предмету позову, на підставі ст. 22 ГПК України.

У наданій заяві, Порт вважає за доцільне внести зміни до інвестиційного договору, що охоплює та регулює найбільший спектр правовідносин між сторонами, шляхом укладення додаткової угоди до інвестиційного договору.

Розглянувши дану заяву, місцевий господарський суд відмовив у її задоволенні у зв'язку з безпідставністю, оскільки заявлені вимоги, повинні розглядатись в окремому господарському провадженні.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18 лютого 2015 року, винесеним колегіальним складом суду під головуванням судді: Гуляк Г.І., суддів: Літвінова С.В., Цісельського О.В. позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд, посилаючись на норми статтей 509; 526, 629 ЦК України дійшов до висновку про те, що позивачем доведено наявність всіх елементів складу Цивільного правопорушення зі сторони ТОВ „Бруклін-Київ", які носили протиправний характер, завдаючи позивачу шкоду, а також наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою.

Не погоджуючись із винесеним рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить його скасувати, та прийняти нове рішення про відмову у стягненні збитків в сумі 382 840,80 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ТОВ „Бруклін-Київ" вказує на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

На думку скаржника, інвестиційний договір не передбачає сплату грошових коштів, що інвестуються безпосередньо Порту, та будь-якої компенсації йому, в тому числі витрат на господарські операції, зроблені на свій власний розсуд. В силу чого договір не є підставою виникнення Цивільних прав та обов'язків, передбачених ст.ст. 11; 509 ЦК України, щодо конкретних об'єктів інвестування, перелічених у Договорі.

Інвестування в конкретний об'єкт може бути розпочато і здійснено в подальшому, тільки з ініціативи Інвестора і тільки після укладення відповідного договору на основі спеціальних процедур.

Такі процедури передбачені Законами України „Про оренду державного та комунального майна", „Про концесії", „Про державно-приватне партнерство" (Зокрема конкурсні засади отримати згоду на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна і т.п.).

У відзиві на апеляційну скаргу, Порт вказує на те, що рішення господарського суду прийнято у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права, та відповідає фактичним обставинам справи, які були достовірно встановлені судом, тобто з'ясовані шляхом дослідження та оцінки належних і допустимих доказів у справі.

Порт звертає увагу апеляційної інстанції на те, що п.1.1 додаткової угоди до договору від 04.02.2008 р. передбачено, що межі території Порту, яка охоплюється предметом цього договору (тобто на якій знаходяться об'єкти інфраструктури Порту, що є об'єктами інвестування в рамках цього договору), відображені на схемі розвитку та інвестування, яка є додатком до цього договору.

Із зазначеної схеми розвитку чітко вбачається, що об'єкти, які було демонтовано, знаходяться на території, яка охоплюється предметом інвестиційного договору №КД-8317 від 01.06.2005 р., а також вони є об'єктами інвестування, в рамках інвестиційного договору.

Порт вважає, що твердження Апелянта щодо відсутності між сторонами договірних правовідносин щодо оплати з боку Інвестора на користь Порту витрат на господарські операції, зокрема на демонтаж об'єктів, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду рішення господарського суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 01 червня 2005 року між сторонами був укладений інвестиційний договір № КД-8317 (а.с. 11 -18).

За умовами даного договору, Інвестор (ТОВ „Бруклін-Київ) здійснює інвестування грошових коштів для здійснення реконструкції виробничого об'єкта Порту - відкритої складської площадки, загальною площею 2 450,00 кв.м., яка знаходиться на території Порту (м. Одеса, вул. Гефта, 3), а також забезпечує реконструкцію вказаного об'єкта інвестування в порядку та строки, передбачені діючим законодавством України та зазначеним договором.

Інвестиції, які здійснює Інвестор за даним договором, здійснюються у відповідності до Закону України „Про інвестиційну діяльність" № 1560-XII від 18.09.1991 р. (зі змінами і доповненнями). Технічні характеристики об'єкта інвестицій вказані у Додатку № 1 до Договору, який є невід'ємною його частиною.

Реконструкцію об'єкта інвестицій Інвестор забезпечує своїми силами і за власний рахунок, в результаті чого створені покращення будуть являтись власністю Інвестора, та використовуватись ним для здійснення виробничого процесу з обов'язковим дотриманням Інвестором всіх санітарних, пожежних, екологічних та інших встановлених Портом і діючим законодавством норм.

Сторони дійшли до згоди, що у відповідності з п. 5 ст. 7 Закону України „Про інвестиційну діяльність", Інвестор в результаті інвестування має право користуватись об'єктом на підставі окремо укладеного договору оренди в рамках діючого законодавства України.

Протягом дії даного договору сторонами укладались додаткові угоди № 1 від 11.10.2007 р.; б/н від 04.0.2008 р.; № 2 від 05.06.2009 р.; № 3 від 22.06.2009 р.; б/н від 18.05.2012 р. (а.с. 19 - 27).

На виконання Наказу Міністерства інфраструктури України № 672 від 12.11.2012 р. "Про списання основних засобів з балансу Державного підприємства "Одеський морський торгівельний порт" та Наказу начальника Порту № 938 від 30.11.2012 р., керуючись положеннями чинного законодавства України, Портом було проведено списання з балансу 18 інвестиційних одиниць, зокрема:

- склад технологічного оснащення (інв. № 057211);

- склад вантажів тривалого зберігання (інв. № 100158);

- будівля плавзасобів (інв. № 103934);

- новий доковий цех (інв. № 101560);

- будівля ЮЦ (інв. № 057248) (а.с. 47 - 49, 50 - 51).

31.12.2013 р. між Портом (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Промстройсервіс" (Підрядник) був укладений договір № КД-18853 на виконання робіт по розбиранню вищевказаних об'єктів.

Відповідно до п. 2.2 договору прийом робіт та оплата здійснюються за актами форми КБ-2а, підписаними представниками Замовника та Підрядника.

Згідно Акту розборки виконаних робіт від 28.02.2014 р., Акту № 2 розборки будівлі ЮЦ (інв. №057248), загальна вартість робіт складала 129 949,20 грн.; Акту № 3 розборки складу технологічного оснащення (інв. № 057211, загальна вартість робіт складала 17 578,80 грн.; Акту № 4 розборки будівлі нового докового цеху (інв. № 101560), загальна вартість робіт складала 210 679,20 грн.; Акту № 5 розборки будівлі плавзасобів (інв. № 103934), загальна вартість робіт складала 24 633,60 грн. Таким чином, загальна сума витрат на сплату робіт по розбиранню будівель, що є об'єктами інвестування становила 382 840,80 грн.

07.04.2014 р. Порт звернувся із листом (вих. № 41-11/414) до ТОВ „Бруклін-Київ" з пропозицією укладання договору компенсації витрат за сплату робіт, передбачених договором підряду № КД-18854 від 31.12.2013 р. (а.с. 77 - 80).

Листом за вих. № 712/ППК від 09.04.2014 р. ТОВ „Бруклін-Київ" повернуло без підписання вказаний договір компенсації витрат (а.с. 81).

Крім того, ТОВ „Бруклін-Київ" за вих. № 612/ППК від 26.03.2014 р. в направленому до Порту листі, вказує на те, що умовами інвестиційного договору не передбачається компенсація будь-яких витрат, понесених Портом. Відповідач також вказує на те, що в лютому-березні за власний рахунок ним здійснений демонтаж та утилізація будівельних відходів об'єктів, а саме:

- склад технологічного оснащення (інв. № 057211);

- будівля плавзасобів (інв. № 103934);

- новий доковий цех (інв. № 101560);

- будівля ЮЦ (інв. № 057248).

Загальна сума даних робіт становить більш як 3 мільйони гривень (а.с. 82).

Із наданих до матеріалів справи відповідачем доказів, вбачається, що 25.12.2013 р. ТОВ „Бруклін-Київ" (Замовником) та ТОВ „Будівельна компанія „Промстройсервіс" (Підрядником) був укладений договір підряду № 25/12/1 на виконання робіт Підрядником своїми силами та засобами по підготовці площадки з утилізації будівельного сміття та розбиранням фундаментів демонтованих об'єктів на глибину 1 метр, на плямі будівництва „Перегрузочного комплексу зерна в тилу причалу № 1 в районі Андросівського мола", а Замовник зобов'язується прийняти і оплатити вказані роботи.

Ціна договору визначена на підставі Доповнення № 1 до Договору і становить 542 911,20 грн.

За виконані роботи Підрядником виставлений рахунок № 13 від 18 лютого 2014 року, який був оплачений Замовником, що підтверджується наданими копіями платіжних доручень № 731 від 07.03.2014 р. на суму 300 000,00 грн.; № 1696 від 20.05.2014 р. на суму 406 658,02 грн.; № 1719 від 20.05.2014 р. на суму 500 000,00 грн. (а.с. 145; 155 - 157).

Відповідно до інвестиційного договору № КД-8317 від 01.06.2005 р., орієнтований об'єкт інвестування, зазначений у додатковій угоді від 04.02.2008 р. Однак, такий перелік не є вичерпним, у зв'язку з чим Інвестор має право на умовах інвестиційного договору, здійснювати інвестування і в інші об'єкти інфраструктури Порту (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.2, розділу 3 Договору, на Інвестора покладено обов'язок визначення напрямків, видів та об'єктів інвестицій, з оплатою грошових коштів у відповідності до графіку проведення реконструкцій конкретного об'єкту інвестування.

Згідно до ст. 1 Закону України „Про інвестиційну діяльність", інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 2 Закону України „Про інвестиційну діяльність", інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Інвестиційна діяльність забезпечується шляхом реалізації інвестиційних проектів.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України „Про морські порти України", приватне інвестування в об'єкти портової інфраструктури державної форми власності на території морського порту, здійснюється на підставі договорів концесії; договорів про спільну діяльність; договорів оренди та інших видів інвестиційних договорів, що укладаються на основі спеціальних процедур, визначених законодавством України.

Положення інвестиційного договору № КД-8317 від 01.06.2005 р. визначають лише загальні та орієнтовані напрямки інвестування в інфраструктуру Порту з боку Інвестора та не надає Інвестору будь-якого права користування об'єктами портової інфраструктури.

Договір також не передбачає сплату грошових коштів, що інвестуються безпосередньо Порту, та будь-якої компенсації Порту, в тому числі витрат на господарські операції, зроблені на свій власний розсуд.

В силу чого, договір не є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, передбачених ст.ст. 11, 509 ЦК України щодо конкретних об'єктів інвестування, перелічених в договорі.

Інвестування в конкретний об'єкт може бути розпочато і здійснено в подальшому тільки з ініціативи Інвестора і тільки після укладання відповідного договору на основі спеціальних процедур.

Такі процедури передбачені Законами України „Про оренду державного та комунального майна", „Про концесії", „Про державно-приватне партнерство".

На виконання Наказу Міністерства інфраструктури України № 672 від 12.11.2012 р. „Про списання основних засобів з балансу Державного підприємства „Одеський морський торгівельний порт" та Наказу Порту № 935 від 30.11.2012 р., Портом було проведено списання з балансу 18 інвестиційних об'єктів.

Ці об'єкти - частина майна колишнього судоремонтного заводу „Україна", що увійшло до складу майна Порту, після ліквідації заводу Портом, та було збитковими, тому і було прийнято рішення про його списання.

Відповідно до п. 5 Порядку списання об'єктів державної власності, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2007 р. № 1314, списання майна здійснюється суб'єктом господарювання, на балансі якого воно перебуває, на підставі прийнятого суб'єктом управління рішення про надання згоди на його списання.

Розбирання, демонтаж та списання майна, а також відображення на рахунках бухгалтерського обліку фактів проведення відповідних господарських операцій згідно з цим Порядком забезпечується безпосередньо суб'єктом господарювання, на балансі якого перебуває майно.

Суб'єкти господарювання, на балансі яких перебувало майно, подають суб'єктам управління у місячний строк після закінчення процедури розбирання, демонтажу та оприбуткування звіт про списання майна.

Процедура списання майна вважається закінченою з моменту подання суб'єктом господарювання суб'єкту управління звіту про списання майна.

Тобто, розбирання, демонтаж державного майна є складовою частиною дій виключно суб'єкта господарювання, по списанню цього майна, що відносяться до витрат суб'єкта господарювання по здійсненню господарської діяльності, та не є збитками у розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України та ч. 1 ст. 225 ГК України.

На звільненій площі (земельній ділянці) може створюватись нове майно, що буде мати нову балансову вартість та новий інвентарний номер), в тому числі - відкритий складський майданчик, реконструкція та/або модернізація якого і є предметом та об'єктом договору про приватне інвестування в об'єкти портової інфраструктури державної форми власності.

Відповідно до приписів ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, відносяться:

- вартість втраченого, пошкодженого майна, визначена відповідно до вимог чинного законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів, тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Згідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); та визначено, що особа, якій їх завдано, має право на їх відшкодування.

При вирішенні спорів про стягнення заподіяних збитків, господарський суд повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу, зазначеної майнової відповідальності та встановити наявність у її діях необхідного складу цивільного правопорушення.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішена судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Як у випадках порушення зобов'язання за договором, так і за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяної шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника.

Приймаючи рішення щодо стягнення збитків з ТОВ „Бруклін-Київ", господарський суд вказав на те, що позивачем доведено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, те що дійсно дії відповідача носили протиправний характер, що дійсно ТОВ „Бруклін-Київ" завдало позивачу шкоду та найголовніше наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою. Крім цього, на думку суду позивачем доведено, що визначена в позові сума стягнення є саме збитками.

Утім, на думку колегії суддів, жодного із зазначених елементів правопорушення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. В порушення ст. 43 ГПК України вказані висновки місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи, щодо наявності зобов'язань відповідача по сплаті грошових коштів за договором інвестування № КД-8317 від 01.06.2005 р.

Таким чином, рішення господарського суду Одеської області від 18.02.2015 р. підлягає скасуванню, як таке, що прийнято при невідповідності зроблених висновків обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 Господарського процесуального Кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства с обмеженою відповідальністю Бруклін-Київ" - задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 18 лютого 2015 року по справі №916/2004/14 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові Державного підприємства "Одеський морський торгівельний порт" до Товариства с обмеженою відповідальністю Бруклін-Київ" про стягнення збитків в сумі 382 840,80 грн. - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Одеський морський торгівельний порт" на користь Товариства с обмеженою відповідальністю Бруклін-Київ" судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3 828,41 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 22.05.2015р.

Головуючий суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя П.Ф. Мацюра