ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2015 р.Справа № 915/2242/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І.

(Склад колегії суддів згідно з розпорядженням голови суду № 153 від 24.03.2015р.)

При секретарі судового засідання: Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - Янкович І.І. та Коробченко А.В. за довіреністю № 2205 від 25.09.2014р.;

від відповідача - Кузовлєв В.В. та Кузовлєва С.М. за довіреністю № 1/01 від 13.01.2015р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еврогалс»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 26.02.2015р.

по справі № 915/2242/14

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Октябрськ» (адміністрація спеціалізованого морського порту «Октябрськ»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еврогалс»

про стягнення 493 583,41 грн.

Відповідно до ст.ст.44, 811 ГПК України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

Встановила:

У грудні 2014 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Октябрськ» (адміністрація спеціалізованого морського порту «Октябрськ») звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еврогалс» пені в сумі 303 743,65 грн. та штрафу у розмірі 189 839,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача умов договору укладеного між сторонами в частині постачання у визначений договором строк 186 651,00 кг товару та мотивовані приписами ст. ст. 193, 174, 265, 199, 218, 232, 222 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 712, 525, 546, 627, 530, 610, 612, 253 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.02.2015р. (суддя Смородінова О.Г.) позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еврогалс» на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Октябрськ» держаного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація спеціалізованого морського порту «Октябрськ») пеню в сумі 303 743,65 грн., штраф в розмірі 189 839,76 грн. та 9 871,67 грн. судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що з матеріалів справи підтверджується факт порушення відповідачем договірних зобов'язань перед позивачем по поставці мазуту паливного у визначений договором строк, що є підставою для стягнення з боржника на користь кредитора штрафних санкцій.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Еврогалс» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати у повному обсязі та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона посилається на те, що позивач безпідставно вважає, що ТОВ «Еврогалс» зобов'язано було закінчити поставку товару в строк до 04.09.2014 року включно, оскільки строк поставки товару так і не розпочався внаслідок невиконання позивачем (покупцем) умов договору № 91-В-АМПУ-14 від 19.08.2014р. в частині порядку передачі відповідачу замовлення на партію товару.

На думку апелянта, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що замовлення № 1 від 21.08.2014р. на поставку товару підписано неуповноваженою на це особою.

Крім того, відповідач у скарзі звертає увагу на наявність замовлення № 2 від 18.11.2014р., яке оформлено згідно з договором поставки та додатковою угодою до нього, яке в свою чергу припиняє дію замовлення № 1 з 15.09.2014р., оскільки додатковою угодою № 1 відбулась зміна як ціни і кількості товару так і строків його поставки.

Також скаржник наполягає на тому, що розрахунки пені та штрафу не відповідають умовам договору та є незаконні, оскільки базою для обчислення штрафних санкцій є вартість партії товару, яка не зазначена у замовлені та її обчислення є неможливим, адже у замовленні № 1 від 21.08.2014р. всупереч умовам договору, зазначена тільки орієнтована кількість товару.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона заперечує проти доводів скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 серпня 2014 року між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еврогалс» (Постачальник) був укладений договір поставки № 91-В-АМПУ-14, за умовами якого Постачальник, зобов'язався поставити Покупцю паливо рідинне та газ; оливи мастильні за кодом ДК 016-2010 19.20.2 (мазут паливний) (далі - товар), а Покупець прийняти і сплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до пункту 1.2 Договору, найменування, кількість та ціна товару, що поставляється згідно з цим договором, визначені у Специфікації (Додаток № 1 до цього договору), яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Ціна договору за умовами пункту 3.1 становить 2 712 000,00 грн.

Кількість товару за Специфікацією становить 400 000 кг за ціною 5,65 грн. за 1кг.

За умовами пункту 4.1 Договору, оплата за партію товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів з відповідного поточного рахунку уповноваженого відокремленого підрозділу (філії) покупця, визначеного у додатку № 2 до цього договору протягом 15 банківських днів з дня підписання видаткової накладної на відповідну партію товару на підставі отриманого відокремленим підрозділом (філією) покупця оригіналу належним чином оформленого рахунку від постачальника.

Згідно з п. 5.1 Договору, поставка товару здійснюється окремими партіями протягом 10 робочих днів від дати отримання постачальником замовлення на партію товару протягом терміну дії цього договору.

Порядок замовлення, приймання-передача товару визначений сторонами в розділі 5.5 Договору.

Так, Покупець письмово протягом 5 робочих днів після укладення цього договору повідомляє Постачальника про відповідальних осіб уповноваженого відокремленого підрозділу (філії) Покупця (Додаток № 2 до цього Договору), що уповноважені надавати замовлення на партію товару. (пункт 5.5.1 Договору)

За умовами пункту 5.5.2 Договору, замовлення на партію товару може надаватися засобами факсимільного зв'язку або електронною поштою з подальшим надісланням оригіналу замовлення поштою та повинно містити найменування і кількість товару, що замовляється.

За змістом п. 6.3.1 Договору, Постачальник зобов'язаний забезпечити поставку партій товару у строки та порядку, встановленими цим договором.

За порушення строку поставки партії товару, зазначеного покупцем у замовленні постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості партії товару, зазначеної у замовленні, за кожний день порушення строку, а за порушення строку понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості партії товару (п. 7.2.2 договору).

Пунктом 10.1 сторони визначили, що цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2014р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору від 19.08.2014р. уповноважений відокремлений підрозділ Покупця - Філія «Октябрськ» (адміністрація спеціалізованого морського порту «Октябрськ»).

У відповідності до пункту 5 Додаткової угоди № 1 до Договору поставки від 19.08.2014р. сторони домовились, що відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України, застосувати до відносин, що виникли між ними до її підписання, а саме з 15.09.2014 року.

В подальшому, Додатковою угодою № 1 від 14.10.2014р. була змінена загальна ціна Договору з 2 712 000,00 грн. на 2 711 996,53 грн. та кількість товару, а також затверджена нова Специфікація, за якою сторони погодили наступне:

- З дати укладання договору до 14.09.2014р. включно поставці підлягає мазут паливний М-100 в кількості 113 580 кг. за ціною 5,65 грн. (без ПДВ) за 1 кг.; загальна ціна товару складає 770 072,40 грн. (з ПДВ);

- З 15.09.2014р. до закінчення дії договору поставці підлягає мазут паливний М-100 у кількості 260 591 кг за ціною 6,21 грн. (без ПДВ) за 1 кг; загальна ціна товару складає 1 941924,13 грн. (з ПДВ);

Отже, загальна кількість товару, яка підлягає поставці складає 374 171 кг. за ціною 2 711 996,53 грн. (з ПДВ).

Статтею 509 Цивільного кодексу встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України - цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ч.1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ст. 712 ЦК України, які кореспондуються з вимогами ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Оскільки до договору поставки застосовуються загальні положення як до договору купівлі-продажу, то згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Згідно ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Зі змісту ст. 663 ЦК України вбачається, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом даного позову виступила майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення останнім строку поставки партії товару зазначеного покупцем у замовленні № 01 від 21.08.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2014р. на адресу відповідача позивачем було направлено замовлення № 01 на партію товару, а саме: мазут паливний М-100 в кількості 400 000 кг, та відповідно до прийнятого замовлення відповідачем на адресу позивача було поставлено товар на загальну кількість 113 580,00 кг наступними партіями за прибутковими накладними:

№ 367 від 22.08.14 р. на 193636,80 грн.;

№ 368 від 26.08.14 р. на 185094,00 грн.;

№ 371 від 27.08.14 р. на 194992,80 грн.;

№ 370 від 28.08.14 р. на 196348,80грн. - загальна сума 770 072,40 грн.

Отже, за даними позивача фактично за період з 21.08.2014р. по 28.08.2014р. відповідачем було поставлено товару по замовленню № 01 від 21.08.2014р. - 113 580,00 кг на суму 770 072,40 грн., замість замовлених 400 000 кг.

На виконання вищенаведеного замовлення № 01 (№ 318/14-1080) від 21.08.2014р. відповідач виписував позивачу рахунки-фактури для оплати останнім товару:

№ СФ-000023 від 22.08.2014 р. на 193 636,80 грн. (який був оплачений позивачем платіжним дорученням № 1033 від 27.08.2014р., товар переданий за видатковою накладною № РН-0000023 від 22.08.14 р.);

№ СФ-000024 від 26.08.2014 р. на 185 094,00 грн. (який був оплачений позивачем платіжним дорученням № 1032 від 27.08.2014р., товар переданий за видатковою накладною № РН-0000024 26.08.14 р.);

№ СФ-000025 від 27.08.2014 р. на 194 992,80 грн. (який був оплачений позивачем платіжним дорученням № 1036 від 28.08.2014р., товар переданий за видатковою накладною № РН-0000026 від 27.08.14 р.);

№ СФ-000026 від 28.08.2014 р. на 196 348,80 грн. ( який був оплачений позивачем платіжним дорученням № 1037 від 29.08.2014р., товар переданий за видатковою накладною № РН-0000027 від 28.08.2014р.).

Судом досліджено, що в тексті замовлення на партію товару № 01 від 21.08.2014 р. (№ 318/14-1080), згідно з умовами пунктів 5.5.1 та 5.5.2 договору, містяться дані про особу яка є відповідальною за прийняття товару, найменування та кількість товару. (а.с. 39)

Виставлення відповідачем рахунків, поставка товару та проведення позивачем оплат відбувались згідно з вимогами п. 4.1 та 5.1 договору, без будь-яких порушень.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Фактично строк поставки товару, виходячи з наведених вище обставин та фактів, становив протягом 10 робочих днів від 22.08.2014р. (дата виписаного відповідачем рахунку № СФ-000023) до 04.09.2014 р. включно.

На підтвердження того, що відповідачу було направлене відповідне замовлення, позивач також надав суду роздруківку з електронної пошти начальника відділу матеріально-технічного постачання позивача на електронну пошту відповідача за адресою: 21.08.2014р. згідно якої відповідачу о 13 год. 19 хв. за підписом начальника ВМТП, було надіслано скановану копію замовлення на партію мазуту (дата та вихідний номер замовлення зареєстровано в книзі реєстрації вихідної кореспонденції позивача - замовлення від 21.08.2014 р. № 3/8/14-1080).

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що заперечення відповідача стосовно неодержання від позивача замовлення № 01 від 21.08.2014р. суперечать вищенаведеним обставинам справи.

Крім того, претензій з боку відповідача до позивача з питання неотримання оригіналу замовлення № 01 матеріали справи не містять.

Водночас, відповідач стверджує, що з 15.09.2014р. втратило чинність замовлення № 01, оскільки додатковою угодою № 1 відбулась зміна як ціни і кількості товару так і строків його поставки.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які би свідчили про зміну сторонами в договорі строків поставки товару.

Факти поставок товару відповідачем позивачу після 14.10.2014р. підтверджуються наступними доказами:

1. рахунок-фактура № СФ-0000029 від 22.10.14 р. (підстава - замовлення № 318/14-1080 від 21.08.14 р.) на 167 520,96 грн., видаткова накладна № РН-0000030 від 22.10.14 р., 22480 кг на 167520,96 грн., платіжне доручення № 1202 від 23.10.14 р. на 167520,96 грн.;

2. рахунок-фактура № СФ-0000034 від 11.12.14 р. на 212 382,00 грн., видаткова накладна № РН-000036 від 11.12.14 р., 28500 кг на 2123 82,00 грн., платіжне доручення № 1382 від 15.12.14 р. на 212 382,00 грн.;

3. рахунок-фактура № СФ-0000033 від 03.12.14 р. на 171 097,92 грн., видаткова накладна № РН-0000034 від 03.12.14 р., 22960 кг на 171 097,92 грн., платіжне доручення № 1337 від 04.12.14 р. на 171 097,92 грн.

Документально зафіксована кількість поставленого товару свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поставці товару в зазначені строки, встановлені умовами п. 5.1 договору.

Пунктом 7.2.2 Договору поставки сторони передбачили, що у разі порушення термінів поставки товару, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості партії товару, зазначеної у замовленні, за кожен день порушення строку, а за порушення строку понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) % від вартості партії товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи положення норм чинного законодавства України та умови договору, колегія суддів перевірила правильність розрахунку штрафу та пені за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі „Законодавство" та дійшла до висновку, що розрахунок штрафу та пені зроблено вірно.

Задовольняючи одночасно позовні вимоги про стягнення як пені, так і штрафу за порушення одних й тих самих грошових зобов'язань, суд виходить з того, що чинне законодавство України не встановлює для учасників господарських відносин обмежень щодо передбачення умовами договору одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зазначену правову позицію наведено у постановах Верховного Суду України від 30.05.2011р. № 42/252, від 09.04.2012р № 20/246-08.

Судова колегія зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт виконання договору, а саме відпусткою паливного мазуту, отриманням та оплатою товару та наявності недопоставляння у визначений договором строк товару.

Зазначені обставини свідчать про схвалення відповідачем договору поставки, а відповідно до ч. 2 ст. 241 ЦК України наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Доводи апелянта про те, що підприємство не отримувало замовлення на партію товару № 01 від 28.08.2014р. (мазут) не приймається судовою колегією та спростовується матеріалами справи.

В апеляційній скарзі сторона стверджує, що судом не враховано та не відображено в тексті оскарженого рішення обставини, пов'язані з існуванням другого замовлення, зокрема не досліджено, яким чином воно співвідноситься із «замовленням № 1 від 21.08.2014р.»

Судова колегія з цього приводу звертає увагу на те, що предметом даного позову виступила майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені та штрафу за порушенням останнім строку поставки партії зазначеного покупцем у замовленні № 01 від 21.08.2014р., а замовлення на партію товару № 2, не стосується предмету даного спору.

Апелянтом не наведено суду будь-яких доводів та не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б по суті спростовували висновки суду першої інстанції та доводили б помилковість оскаржуваного рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд всебічно та повно дослідив всі обставини справи , дав належну оцінку наявним у ній доказам і правильно застосувавши норми матеріального права обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача в повному обсягу і правові підстави для скасування або зміни цього рішення відсутні.

У зв'язку з таким апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.99, 101, 103 п.1, 105 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еврогалс» - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 26.02.2015р. по справі № 915/2242/14 - залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 26.05.2015р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя А.І. Ярош