ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа № 922/130/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І., суддя Медуниця О.Є., суддя Черленяк М.І.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - Іванченко В.А. за дорученням № 11/2 від 11 лютого 2015 року

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2086 Х/1-32) на рішення господарського суду Харківської області від 19 березня 2015 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармасел", смт. Клавдієво-Тарасове, Бородянський район, Київська область

до Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація", м.Луганськ

про стягнення 67682,13 грн.

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ "Фармасел" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з КП "Луганська обласна "Фармація" заборгованості у розмірі 67682,13 грн., з яких 61787,94 грн. - сума боргу за договором; 5237,25 грн. - сума пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань; 656,94 грн. - 3% річних.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19 березня 2015 року (суддя Сальникова Г.І.) позов задоволено. Стягнуто з КП "Луганська обласна "Фармація" на користь ТОВ "ФАРМАСЕЛ" заборгованість за поставлений товар в сумі 61787,94 грн., пеню в сумі 5237,25 грн., 3% річних в сумі 656,94 грн., судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 19 березня 2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Вказує на те, що ТОВ «ФАРМАСЕЛ» не надано відповідних актів, підписаних сторонами щодо передачі документів на товар, передбачених п.3.3., 4.1., 4.2 Договору, у зв'язку з чим КП «ЛО «ФАРМАЦІЯ» не має право здійснювати роздрібну торгівлю лікарськими засобами без сертифіката якості серії лікарського засобу, що гарантує факт вироблення продукції та її контролю по стандартам якості відповідно до аналітично-нормативної документації. Також зазначає, що відповідно до п.3.6. Договору товар вважається прийнятим на відповідальне збереження по місцю доставки відповідно до п. 3.1. Договору та видаткових накладних, а саме: м. Луганськ, Тупик Степовий, будинок № 2, де перебуває і до теперішнього часу і відповідно до умов п.3.7. Договору підлягає поверненню Продавцеві за його рахунок.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що оскаржене рішення прийняте при повному та всебічному з'ясуванні обставин справи, воно є обґрунтованим і відповідає як фактичним обставинам, так і вимогам чинного законодавства. Вказує на те, що протягом всього періоду взаємовідносин постачання товару здійснювалось із наданням відповідної документації щодо якості товару (сертифікати якості), оскільки це є обов'язковою умовою здійсненні оптової торгівлі лікарськими засобами. Тобто у відповідача відсутні акти приймання-передачі документів не тільки за спірний період постачання, а й за партіями товару, сплата за якими відбулась. Позивач зазначає, що протягом строку дії договору Відповідач здійснював приймання Товару без будь-яких зауважень, будь-які акти відповідно до умов 3.4 та пункту 5.1 Договору не складав та Позивача про це не повідомляв, будь-які заходи з повернення товару відповідно до умов пункту 3.7 Договору не здійснив та про приймання товару на відповідальне зберігання Позивача не повідомив. З цих підстав просить рішення господарського суду господарського суду Харківської області від 19 березня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є зворотнє повідомлення про вручення ухвали суду (а.с.145).

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати апеляційну скаргу у справі відповідно до ст.75 ГПК України без участі представника відповідача за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин та докази на їх підтвердження, юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2013 року між ТОВ "Фармасел" (постачальник) та КП "Луганська обласна "Фармація" (покупець) укладено Договір поставки № Ф-118 (а.с.12,13).

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 Договору постачальник зобов'язується поставити покупцю медикаменти (товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар. Найменування, асортимент, кількість товару, одиниці виміру, ціна за одиницю товару, вартість товару зазначаються в накладних, які є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п.п.2.1,2.3 Договору поставки Покупець зобов'язується провести оплату за поставлений товар відповідно до накладних. Розрахунки за поставлений товар здійснюється з відстрочкою платежу на 45 календарних днів з моменту поставки кожної партії товару. Період відстрочення оплати товару може бути збільшено, про що буде зазначено у видатковій накладній. Строк зобов'язань з оплати кожної партії товару починає збігати з моменту фактичного приймання товару покупцем та передання документів на товар, передбачених п. 3.3, 4.1, 4.2 даного договору.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.3., 3.4 Договору Поставка товару Покупцю здійснюється партіями (сформованими на підставі узгодженої сторонами заявки) за рахунок Продавця. Разом с товаром Продавець надає Покупцю сертифікати що приймання товару по кількості та якості, пред'явлення претензій по кількості та якості здійснюється відповідно до Інструкцій П-6, П-7.

Зі змісту п.п. 3.6, 3.7 Договору вбачається, що передання товару без документів, визначених п.п. 3.3., 4.1., 4.2. вважається переданням товару відповідачу на відповідальне зберігання. У випадку якщо протягом 30 днів з моменту фактичної передачі товару продавець не передав покупцю відповідні документи, то товар підлягає поверненню продавцю за його рахунок.

У п.п. 4.1., 4.2. Договору сторони визначили, що кожна серія товару повинна супроводжуватись сертифікатом якості; у випадках, визначених чинним законодавством аналітичним паспортом та "Висновком щодо якості".

Згідно з п.п. 5.1., 5.2. Договору приймання товару здійснюється Покупцем відповідно до Інструкцій П-6, П-7 (про приймання товарів по кількості та якості) уповноваженими представниками сторін. Претензії до отриманого товару можуть бути заявлені Покупцем: по кількості товару - протягом 10 днів з моменту отримання товару; по якості товару - протягом всього гарантійного строку на товар і у разі дотримання умов зберігання товару.

З видаткових накладних та довіреностей вбачається, що на виконання умов Договору поставки в період 04 квітня 2014 року по 30 травня 2014 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 61787,94 грн. (а.с. 19-35).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання передбачені Договором поставки №Ф-118 від 10.09.2013 року щодо своєчасної оплати за поставлений товар, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 61787,94 грн.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Вказані норми чинного законодавства передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ст. ст. 216, 217, 218 Господарського кодексу України зазначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

З ксерокопій видаткових накладних №№ Ф від 04.04.2014 року, Ф від 11.04.2014 року, Ф від 15.04.2014 року, Ф від 25.04.2014 року, Ф від 29.04.2014 року, Ф від 13.05.2014 року, Ф від 13.05.2014 року, Ф від 26.05.2014 року, Ф від 30.05.2014 року та ксерокопій довіреностей до них вбачається, що відповідач в період з 04 квітня 2014 року по 30 травня 2014 року отримав від позивач відповідно до Договору поставки № Ф-118 товар на загальну суму 61787,94 грн. (а.с. 19-35).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем визнається факт отримання товару. Проте, відповідач вважає, що у нього не виник обов'язок щодо оплати товару, оскільки позивачем поставлений некомплектний товар, а саме не надано сертифікатів якості серії лікарського засобу, що гарантує факт вироблення продукції та її контролю по стандартам якості відповідно до аналітично-нормативної документації.

Згідно з п.п. 5.1. Договору приймання товару здійснюється Покупцем відповідно до Інструкцій П-6, П-7 (про приймання товарів по кількості та якості).

У п. 16 Інструкції про порядок приймання продукції (товару) по якості П-7 зазначено, що при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркирування продукції, тари чи упаковки вимогам стандартів та технічних умов договору чи даним зазначеним у манкіровці та супровідних документах (п. 14 Інструкції), отримувач призупиняє подальше приймання товару та складає акт, в якому зазначає кількість товару та характер виявлених при прийманні дефектів. Отримувач зобов'язаний забезпечити зберігання товару неналежної якості. Отримувач також зобов'язаний викликати для участі в продовженні приймання товару та складання двостороннього акту представника виробника (відправника), якщо це передбачено Особливими умовами поставки та Договором.

Відповідно до п. 29 вказаної Інструкції за результатами приймання товару по якості та комплектності за участю представників, зазначених в п.п. 19 и 20 цієї Інструкції, складається акт про фактичну якість та комплектність отриманого товару.

Акт повинен бути складений в день закінчення приймання товару по якості.

У п. 30 Інструкціі зазначено, що акт повинен бути підписаний всіма особами, які приймали участь в перевірці якості та комплектності товару. Особа, яка не згодна зі змістом акту, зобов'язана підписати його з обумовою про свою незгоду та викласти свою думку.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що безпосередньо порядок та послідовність дій відповідача при прийманні лікарських засобів врегульована пунктом 3 розділу III Порядку контролю якості лікарських засобів під час оптової та роздрібної торгівлі, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 677 від 29.09.2014 року, який встановлює Порядок проведення вхідного контролю якості лікарських засобів, які надходять до суб'єкта господарювання, що провадить господарську діяльність з оптової торгівлі лікарськими засобами. При цьому, уповноважена особа перевіряє відповідність одержаних лікарських засобів супровідним документам щодо кількості, дозування, номерів серій, термінів придатності, реєстраційного статусу, найменування, лікарської форми, виробника. Кожна серія лікарських засобів повинна супроводжуватися копіями сертифіката якості, що видається виробником (для імпортованих лікарських засобів - імпортером (виробником або особою, що представляє виробника лікарських засобів на території України)), висновку про якість ввезеного в Україну лікарського засобу (для лікарських засобів іноземного виробництва), висновку про відповідність МІБП вимогам державних і державних і міжнародних стандартів (для медичних імунобіологічних препаратів), завіреними печаткою останнього постачальника.При негативному результаті уповноважена особа складає акт про виявлені дефекти, який є підставою для повернення партії постачальнику. Копія акта разом із копіями прибуткової (видаткової) накладної, сертифіката якості серії лікарського засобу, що видається виробником (для імпортованих лікарських засобів - імпортером (виробником або особою, що представляє виробника лікарських засобів на території України)), висновку про якість ввезеного в Україну лікарського засобу (для лікарських засобів іноземного виробництва), висновку про відповідність МІБП вимогам державних і державних і міжнародних стандартів (для медичних імунобіологічних препаратів) у десятиденний строк (якщо інше не передбачено рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері контролю якості та безпеки лікарських засобів) подається до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері контролю якості та безпеки лікарських засобів.

Вищенаведена обставина узгоджується з вимогами п.14 Інструкції П-7 відповідно до якого приймання продукції по якості і комплектності проводиться в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, Основними й Особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також за супровідними документами, що засвідчують якість і комплектність подається продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якості, рахунок-фактура, специфікація тощо). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектності продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Фактично, Наказ №677 є похідним від Інструкції №П-7 нормативно-правовим актом, та конкретизує перелік документів і зазначає послідовність дій Відповідача у випадку отримання партії товару без супровідних документів.

Наведене свідчить про те, що у випадку відсутності певних документів разом із партією товару, складання такого Акту про їх відсутність є обов'язком відповідача.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що поставка неякісного та некомплектного товару не підтверджена Актом про виявлення недоліків.

Відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції в порядку Інструкцій П-6 та П-7 доказів порушення позивачем своїх зобов'язань щодо якості та кількості поставленого товару та не надано суду Акту про виявлені недоліки поставки неякісного та некомплектного товару.

Під час розгляду апеляційної скарги позивач стверджував, що протягом всього періоду взаємовідносин постачання товару здійснювалось із наданням відповідної документації щодо якості товару (сертифікати якості), оскільки це є обов'язковою умовою здійсненні оптової торгівлі лікарськими засобами.

Враховуючи практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді окремих норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, ст.9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду 1-ї інстанції ксерокопії видаткових накладних та довіреностей, які є первинними документами на виконання умов Договору товару в період 04 квітня 2014 року по 30 травня 2014 року на загальну суму 61787,94 грн., підтверджують поставку позивачем товару (а.с. 19-35).

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з довідки банку «Союз» №21/77 від 22.01.2015 року про надходження коштів на розрахунковий рахунок Позивача вбачається, що Відповідач до 29.04.2014 року здійснював оплату поставленого товару за Договором поставки № Ф-118 (а.с. 74).

З наданого позивачем розрахунку суми боргу вбачається, що остання проплата здійснена відповідачем 29.04.2014 року за видатковою накладною від 14.03.2014 року (а.с.75).

Приймаючи до уваги, що відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів сплати заборгованості за товар, отриманий за Договором поставки № Ф-118 в період 04 квітня 2014 року по 30 травня 2014 року на загальну суму 61787,94 грн., колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 61787,94 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача відповідно до проведеного розрахунку пеню у розмірі 5237,25 грн. (а.с.75).

Згідно ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2 Договору поставки сторони погодили, що у випадку порушення строку оплати поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної обілкової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного виконання покупцем свого зобов'язання з оплати.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно до вимог п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що пеня за період з 20.05.2014 року по 30.10.2014 року розрахована відповідно до норм чинного законодавства та складає 5237,25 грн. (а.с.75).

Приймаючи до уваги, що зобов'язання за Договором поставки № Ф-118 у визначені строки відповідачем не виконані, а заявлений розмір пені відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", колегія суддів вважає, що господарський суд також обґрунтовано задовольни позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 5237,25 грн.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 656,94 грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 656,94 грн. (а.с.75).

Враховуючи неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати товару та приймаючи до уваги, що право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних передбачене чинним законодавством України, колегія суддів вважає, що господарським судом також обґрунтовано задоволено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних з 20.05.2014 року по 30.10.2014 року у розмірі 656,94 грн.

Таким чином, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, матеріали справи та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду відповідає статтям 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, у зв'язку з чим підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення господарського суду Харківської області від 19 березня 2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 19 березня 2015 року у справі № 922/130/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили

Повна постанова складена 25.05.2015 року.

Головуючий суддя Шепітько І.І.

Суддя Медуниця О.Є.

Суддя Черленяк М.І.