РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2015Справа №910/4456/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчально-тренінговий центр"САНЛЕНД"

Про стягнення 20 315,36 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Павицька Т.Б. - представник

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчально-тренінговий центр"САНЛЕНД" про стягнення 20 315,36 грн.

Ухвалою суду від 27.02.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/4456/15-г та призначено розгляд справи на 24.03.2015.

В судове засідання 24.03.2015 представники сторін не з'явились.

15.05.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 15.05.2015 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги, щодо задоволення клопотання про відкладення слухання справи заперечив.

Клопотання судом не задоволено.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 15.05.2015, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та відповідно до вимог ст. 69 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 15.05.2015 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт», як орендодавцем та Товариство з обмеженою відповідальністю «Навчально-тренінговий центр «САНЛЕНД» як орендарем було укладено Договір оренди нежитлових приміщень № 29-0 від 05.12.2013.

Відповідно до п. 2.2. Договору, предметом цього Договору є тимчасова здача в платне строкове користування (оренду) нежиле приміщення площею 54,0 кв.м, що знаходяться по вул. Сагайдачного, 12 у м. Києві.

Приміщення було передане Відповідачу 11 грудня 2013 року на підставі акту здачі-приймання приміщення.

Згідно з п. 4.1. Договору за домовленістю сторін орендна плата встановлювалась в розмірі 6 480,00 грн. на місяць в тому числі ПДВ та повинна була сплачуватися на наступних умовах:

« 4.2. Орендар протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня підписання Сторонами даного Договору перераховує в безготівковому порядку на поточний рахунок Орендодавця або сплачує готівкою в касу Орендодавця орендну плату за два місяці оренди за перший та другий.

4.3. Орендна плата за третій та наступні місяці сплачуються Орендарем не пізніше 25 числа календарного місяця, який передує календарному місяцю за який вноситься плата.»

Також згідно п. 4.8. Договору, Орендар щомісячно компенсує Орендодавцю комунальні платежі, та в строк протягом 3-х банківських днів з моменту отримання Орендарем рахунку на оплату.

26 червня 2014 року Позивач та Відповідач дійшли до взаємної згоди про дострокове розірвання Договору оренди № 29-0 від 05.12.2013 з 29 червня 2014 року, уклавши додаткову угоду. Додатковою угодою Відповідач підтвердив наявність станом на день підписання додаткової угоди (станом на 26.06.2014) заборгованості по оренді та комунальному відшкодуванню у сумі 11 449, 39 грн. та гарантував її погашення до 31 грудня 2014 року.

Проте, як зазначає позивач, станом на день розгляду справи відповідач заборгованість погасив частково, в зв'язку із чим бог становить 10 449,39 грн.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору та відшкодування збитків.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідачем не сплачено заборгованість

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, у зв'язку чим суд вважає заявлені вимоги про стягнення з відповідача 10 449,39 грн. обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основної заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 225,43 грн., штраф в розмірі 6 480,00 грн., збитків від інфляції 1 915,47 грн., 3 % річних в розмірі 245,07 грн.

Частиною 1 ст. 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ч. 4 ст. 321 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 10.2 Договору , за неналежне виконання орендарем обов'язків по сплаті належних з нього платежів, встановлених Договором, орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення . У разі затримки орендних платежів більше ніж на 30 календарних днів, орендар крім пені за кожен календарний день до моменту сплати орендних платежів, в безперечному порядку зобов'язаний сплатити на користь орендодавця штраф у розмірі місячної орендної плати.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 1 225,43 грн. та штрафу у розмірі 6480,00 грн. (розрахунок в матеріалах справи).

Також у своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 1 915,47 та 3% річних в розмірі 245,07 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення матеріальних втрат, з врахуванням меж позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 1 915,47 грн. та 3% річних в розмірі 245,07 грн.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача 1.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчально-тренінговий центр "САНЛЕНД" (03067, м. Київ, вул. Виборзька, буд. 70, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" (04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 12, ) основну заборгованість в розмірі 10 449 (десять тисяч чотириста сорок дев'ять) грн., пеню в розмірі 1 225 (одна тисяча двісті двадцять п'ять) грн. 43 коп., збитки від інфляції в розмірі 1 915 (одна тисяча дев'ятсот п'ятнадцять) грн. 47 коп., 3% річних в розмірі 245 (двісті сорок п'ять) грн., штраф в розмірі 6 480 (шість тисяч чотириста вісімдесят) грн., судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання повного рішення 25.05.2015

Суддя Л.В. Прокопенко