РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015Справа №910/9447/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»
доСтрахового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачаІванова Дениса Михайловича
простягнення 8 871,49 грн.

Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився
від відповідача: не з'явився
від третьої особи:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (надалі - ПАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (надалі - СТДВ «Гарантія») про стягнення 8 871,49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №33/13-Т/Х/01 від 18.01.2013 р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - «ДТП») виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер АХ 0898 ВТ, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля ВАЗ-11183, реєстраційний номер АХ 8793 АР, яким скоєно ДТП, застрахована СТДВ «Гарантія» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2564875, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.04.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 06.05.2015 р., залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Іванова Дениса Михайловича.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.05.2015 р. розгляд справи відкладено на 25.05.2015 р. у зв'язку із неявкою представників сторін та третьої особи та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвал суду виконав, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, 56, оф. 13, на яку було відправлено ухвалу суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Третя особа, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2013 р. між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» (страховик) та Клименко Іриною Олександрівною було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №33/13-Т/Х/01 (надалі - «Договір»), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем Toyota Camry, реєстраційний номер АХ 0898 ВТ, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

02.09.2013 р. о 16:00 год. в м. Харкові по вул. 23 Серпня, біля буд. №26 сталася ДТП за участі застрахованого автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер АХ 0898 ВТ, та автомобіля ВАЗ-11183, реєстраційний номер АХ 8793 АР, а саме: Іванов Д.М., керуючи автомобілем ВАЗ-11183, перед початком руху та зміною напрямку руху не переконався що це буде безпечним та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Camry, що спричинено механічні пошкодження обом автомобілям.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9258563.

ДТП сталася в результаті порушення Івановим Д.М. п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.10.2013 р. у справі №638/14007/13-п, відповідно до якої Іванова Дениса Михайловича визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження (звіту) №676, складеного 12.09.2013 р. суб'єктом оціночної діяльності - Фізичною особою-підприємцем Шаповаловим В.І., вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер АХ 0898 ВТ, що дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, в результаті його пошкодження при ДТП складає 11 997,14 грн.

На підставі страхового акту №33/13-Т/Х/01-1 від 12.09.2013 р., позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, перерахував на рахунок ТОВ «АВТОАРТ» суму страхового відшкодування у розмірі 9 871,49 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18894 від 13.09.2013 р.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9258563 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль ВАЗ-11183, реєстраційний номер АХ 8793 АР, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Toyota Camry, реєстраційний номер АХ 0898 ВТ, належить Баєву Ю.В. та знаходився під керуванням Іванова Д.М.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем ВАЗ-11183, реєстраційний номер АХ 8793 АР, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля ВАЗ-11183, реєстраційний номер АХ 8793 АР, застрахована СТДВ «Гарантія» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2564875.

Полісом №АС/2564875 передбачено, що франшиза становить 1 000,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50 000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що Іванов Д.М. користувався транспортним засобом на законній підставі, а відтак відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним автомобіля ВАЗ-11183, реєстраційний номер АХ 8793 АР, була застрахована СТДВ «Гарантія».

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У відповідності зі ст. 993 Цивільного кодексу України і ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, що страхувальник (чи інша особа, що одержала страхове відшкодування) має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 18.09.2011 р.) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер АХ 0898 ВТ, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 11 997,14 грн., а до позивача перейшло право вимоги у розмірі 9 871,49 грн.

З метою отримання страхового відшкодування позивач на підставі ст.ст. 11, 509, 530 Цивільного кодексу України та ст.ст. 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до відповідача із претензією №06104-10872/к від 06.10.2014 р., в якій просив прийняти рішення про страхове відшкодування та перерахувати кошти на користь ПАТ «СК «Арсенал Страхування».

Абзацом 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Враховуючи встановлену судом вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який обмежений розміром права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом №АС/2564875 розміри лімітів відповідальності та франшизи, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 8 871,49 грн. (відшкодована вартість відновлювального ремонту у розмірі 9 871,49 грн. - 1 000,00 грн. франшизи).

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ «СК «Арсенал Страхування» є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, 56, оф. 13; ідентифікаційний код 21130899) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ідентифікаційний код 33908322) суму страхового відшкодування у розмірі 8 871 (вісім тисяч вісімсот сімдесят одна) грн. 49 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.05.2015 р.

Суддя В.П. Босий