ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р.Справа № 910/27446/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання Шевляковою К.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс", м. Київ
до 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосервіс - Т"; 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер - Авто; 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто - Холдінг"; 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчутський автоскладальний завод";
про визнання договору іпотеки припиненим
за участю :

Представник позивача - Кіпенко Я.І. довіреність від 12.12.2014 року;

Представник 1-го відповідача - Перепелиця В.М. довіреність №33-15/41654 від 30.12.2014 року;

Представник 2-го відповідача - не з"явився;

Представник 3-го відповідача - не з"явився;

Представник 4-го відповідача - не з"явився;

Представник 3-ї особи (ТОВ "Автосервіс - Т") - не з"явився;

Представник 3-ї особи (ТОВ "Інтер - Авто") - не з"явився;

Представник 3-ї особи (ТОВ "Авто - Холдінг") - не з"явився;

Представник 3-ї особи (ТОВ "Кременчутський автоскладальний завод") - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" 08.12.2014 року звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою з вимогами до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" та Корпорації "Співдружність Комп" про визнання припиненим Договору іпотеки нерухомого майна укладеного 01 жовтня 2007 року між Акціонерним інноваційним банком "УкрСибБанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та Копорацією "АИС", правонаступником якої є Корпорація "СПІВДРУЖНІСТЬ КОМП" посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. за №5744 щодо передачі в іпотеку нерухомого майна - Нежитлові будівлі загальною площею 4117, 90 кв. м., а саме: літ. "Т," - адміністративне приміщення загальною площею 288, 10 кв. м.. літ. "Я" - адміністративно - виробниче приміщення загальною площею 2293, 10 кв. м., літ. "Ш, Ш," - електроцех і склад загальною площею 1015, 70 кв. м., літ. "У," - склад ВДВ загальною площею 167, 80 кв. м., літ. "Ф" - склад вогнетривів загальною площею 66, 00 кв. м., літ. "X" - склад вогнетривів загальною площею 63, 80 кв. м., літ. "Щ" - споруду авто важелів загальною площею 15, 90 кв. м., літ. "Ч" - південну прохідну загальною площею 207, 50 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 21.

В обґрунтування позову вказує на те, що без згоди відповідача 2 (іпотекодавця) були укладені додаткові угоди до кредитних договорів, укладених відповідачем 1 з третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ТОВ "Автосервіс-Т", ТОВ "Інтер-Авто", ТОВ "Авто-Холдінг" та ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", якими установлено оплату додаткових комісій, що в свою чергу порушує права позивача, якому ТОВ "Українська факторингова група" на підставі договору факторингу № 21-У/13 від 22.10.2013 р., укладеного з позивачем, відступило право вимоги, що належало ТОВ "Українська факторингова група" на підставі договору факторингу № 20-У/13 від 30.07.2013 р.; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. ст. 15, 16, 559, 583 ЦК України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2014 року матеріали справи №910/27446/14 було передано за територіальною підсудністю до господарського суду Харківської області.

Згідно витягу автоматизованої системи документообігу суду від 19.12.2014 року справу було призначено для розгляду судді Денисюк Т.С..

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2014 року було залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосервіс - Т" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача; залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю ""Інтер - Авто" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача; залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто - Холдінг" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача; залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчутський автоскладальний завод" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача. Справу було призначено до розгляду у судовому засіданні на 14 січня 2015 року.

Крім того, в позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" звернулось до суду із клопотанням про витребування у Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" матеріалів кредитної справи про надання кредиту Акціонерним інноваційним банком "УкрСибБанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" учасникам Корпорації "АИС", правонаступником якої є Корпорація "СПІВДРУЖНІСТЬ КОМП".

Відповідно ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Позивачем в обґрунтування поданого клопотання про витребування доказів не надано доказів вжиття заходів щодо самостійного отримання зазначених у клопотанні доказів.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем не надано доказів щодо неможливості самостійно надати вказані у клопотанні докази, суд вважає подане позивачем клопотання необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

14 січня 2015 року 1-й відповідач надав до суду заяву (вх.№997), в якій просить застосувати строк позовної давності щодо вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" та у зв"язку з цим відмовити в задоволенні позову.

Заява ПАТ "УкрСиббанк" про застосування строку позовної давності була прийнята судом до розгляду.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: КП "Діловодство спеціалізованого суду". Для архівного оригіналу звукозапису було надано диск CD-R, серійний номер сісх-08708.

В судовому засіданні 16.02.2015 року представник 1-го відповідача просив не здійснювати технічну фіксацію судового процесу, про що зробив відмітку в наданому 14.01.2015 року клопотанні (вх.№996).

З огляду на наведене, суд оголосив про фіксацію судового процесу за допомогою протоколу в паперовій формі.

Ухвалою суду від 06.03.2015 року до участі у справі в якості третього та четвертого відповідачів було залучено ТОВ "Укрбізнес ЛТД" та ТОВ "Легалплейс".

Ухвалою суду від 28.04.2015 року строк розгляду справи №910/27446/14 було продовжено на 15 днів, розгляд справи було відкладено на 12 квітня 2015 року.

Представник позивача в призначеному судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник 1-го відповідача (ПАТ "УкрСиббанк") у судовому засіданні 12.05.2015 року та у відзиві на позовну заяву (вх. №998 від 14.01.2015р.) позовні вимоги не визнає, просить суд в позові відмовити та застосувати наслідки пропущення строку позовної давності.

Представник 2-го відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. У відзиві на позовну заяву ТОВ "Кредо Солюшнс" про визнання договору іпотеки припиненим (вх. № 908 від 14.01.2015 року) просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Вказував, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки, майно за спірним договором іпотеки було перепродано ТОВ "Укрбізнес ЛТД" та ТОВ "Легалплейс", що встановлено рішенням господарського суду м. Києва по справі №910/16753/13.

Представник 3-го відповідача відповідача в судові засідання не з'являвся, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав, про причини неявки суд не повідомляв. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (том 5, арк. с.51, 57).

Представник 4-го відповідача в судові засідання не з'являвся, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав, про причини неявки суд не повідомляв. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (том 5, арк. с.52, 58).

Представники третіх осіб в судове засідання не з"явилися, документів, витребуваних судом, не надали, про причини неявки суд не повідомили. Про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та 1-го відповідача, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

03.05.2007 року між Відповідачем-1 та Третьою особою-1 був укладений Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (надалі - "Кредитний договір-1"), згідно умов якого Відповідач взяв на себе зобов'язання надавати, та Третя особа- приймати, належним чином використовувати та повернути Відповідачу кредит у валютах, вказаних в Кредитному договорі-1.

03.05.2007 року між Відповідачем-1 та Третьою особою-2 був укладений Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (надалі - "Кредитний договір-2"), згідно умов якого Відповідач взяв на себе зобов'язання надавати, та Третя особа- приймати, належним чином використовувати та повернути Позивачу кредит у валютах, вказаних в Кредитному договорі-2.

03.05.2007 року між ВІДПОВІДАЧЕМ-1 та Третьою особою-3 був укладений Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (надалі - "Кредитний договір-3"), згідно умов якого Відповідач взяв на себе зобов'язання надавати, та Третя особа- приймати, належним чином використовувати та повернути Відповідачу кредит у валютах, вказаних в Кредитному договорі-3.

03.05.2007 року між Відповідачем-1 та Третьою особою-4 був укладений Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (надалі - "Кредитний договір-4"), згідно умов якого Відповідач-1 взяв на себе зобов'язання надавати, та Третя особа- приймати, належним чином використовувати та повернути Відповідачу кредит у валютах, вказаних в Кредитному договорі-4.

01.10.2007 року між АТ "УкрСиббанк" (назву змінено з Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" у відповідності до вимог Закону України "Про акціонерні товариства") та Корпорацією "АІС" (назва була змінена на Корпорація "Співдружність КОМП") було укладено договір іпотеки нерухомого майна (т. 1 а.с. 25-29), зареєстрований в реєстрі за № 5744, згідно умов якого ВІДПОВІДАЧ-2, з метою забезпечення наведених нижче зобов'язань, передає в іпотеку ВІДПОВІДАЧУ-1 нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Київ, вулиця Дегтярівська, буд. 21, буд.. Ринкова вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін становить: 51 676 559,10 (п"ятдесят один мільйон шістсот сімдесят шість тисяч п"ятсот п"ятдесят дев"ять) гривень 10 коп.

Згідно п. 1.2. Договору іпотеки, зазначена нерухомість була передана в іпотеку з метою забезпечення в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань третіх осіб перед Відповідачем-1, зокрема: ТОВ "Автосервіс-Т" - за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03.05.2007 року; ТОВ "Авто-Холдінг" - за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03.05.2007 року; ТОВ "Інтер-Авто" - за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03.05.2007 року; ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" - за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03.05.2007 року.

Постановою господарського суду Харківської області від 14.05.2012 року (т. 1 а.с. 101-114) визнано юридичну особу - Корпорацію "Співдружність КОМП" (ідентифікаційний код юридичної особи 30712903, правонаступник Корпорації "АИС") банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Як стверджує позивач у своїй позовній заяві на підставі договору факторингу №39 Ф-Н від 04.12.2012 року ПАТ "Сведбанк" відступив на користь ТОВ "Кредо Солюшнс" (Позивач) право вимоги до боржника - Корпорації "Співдружність КОМП" за кредитними договорами № 54/07 від 05.12.2007 р. та 65/59765-КЛ від 05.12.2007р. а також права вимоги за договорами забезпечення, якими забезпечується виконання боржником (за кредитними договорами) своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідно до п. 4.3. договору факторингу сторони визначили загальний розмір заборгованості боржників, право вимоги повернення якої відступлено фактору в сумі 19 671 563,46 дол. США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату укладення цього договору становить 157 234 806,74 грн. та 180 425 982,54 грн. На підставі вказаного факту було внесено до реєстру вимог кредиторів Корпорації "Співдружність КОМП" відомості про заміну кредитора Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" (ухвали Господарського суду Харківської області від 22.04.2013 р. у справі №5023/7064/11).

Після цього, як вказує позивач, на підставі договору факторингу №20-У/13 від 30 липня 2013 року, укладеного між ПАТ "Альфа - Банк" та ТОВ "Українська факторингова група" кредитор відступив на користь ТОВ "Українська факторингова група" право вимоги за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №406-МВ/08 від 26.12.2008р., а також права вимоги за договорами забезпечення, якими забезпечується виконання боржником (за кредитним договором) своїх зобов'язань за кредитним договором, зокрема договором поруки № 605-П/08 від 30.12.2008 р., укладеним між ПАТ "Альфа - Банк" та Корпорацією "АИС", правонаступником якої є банкрут. Відповідно до п. 1.2. даного договору факторингу сторони визначили, що за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №406-МВ/08 від 26.12.2008 р. відступаються наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту, наданою в доларах США, відповідно до даного договору в сумі 29 243 496.68 доларів США, право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому договором про відкриття кредитної лінії, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього договору факторингу в сумі 14 963 853,70 доларів США, право вимоги сплати неустойки (пені) встановленої договором про відкриття кредитної лінії, нарахованої та несплаченої станом на дату підписання цього договору факторингу в сумі 3 778 317,21 грн.

В решті, як стверджує позивач, ТОВ "Українська факторингова група" на підставі договору факторингу №21-У/13 від 22 жовтня 2013 року, укладеного з ТОВ "Кредо Солюшнс" відступило на користь Позивача право вимоги, що належало ТОВ "Українська факторингова група" на підставі договору факторингу №20-У/13 від 30 липня 2013 року. В зв'язку з цим було зобов'язано ліквідатора внести до реєстру вимог кредиторів Корпорації "Співдружність КОМП" відомості про заміну кредитора Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" (ухвала господарського суду Харківської області від 09.04.2014 року у справі №5023/7064/11, т. 1 арк.с. 119-123).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.03.2012 року №5023/7064/11 (т. 1 а.с. 124-134) якою було затверджено реєстр вимог кредиторів Корпорації "Співдружність КОМП". Вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" у розмірі 672 541 864.59 грн. були окремо внесені до реєстру вимог, як такі, що забезпечені заставою майна боржника (перша черга задоволення).

За твердженнями Позивача Відповідачем-1 та третіми особами - 1, 2, 3, 4 було змінено кредитні зобов'язання за Кредитними договорами-1, 2, 3, 4 без згоди відповідача-2, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Відповідачем-1 та Третьою особою-1 було змінено кредитні зобов'язання за Кредитним договором-1 без згоди Відповідача-2 як іпотекодавця, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності іпотекодавця шляхом укладання угод, які є невід'ємною частиною Кредитного договору-1. якими збільшено кредитні зобов'язання Третьої особи-1:

- угодою про надання траншу від 11.12.2008 року до Кредитного договору-1 встановлено оплату Третьою особою-1 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 1.000,00 (одна тисяча) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-1;

- угодою про надання траншу від 23.01.2008 року до Кредитного договору-1 встановлено оплату Третьою особою-1 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 3.000,00 (три тисячі) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-1.

Відповідачем-1 та Третьою особою-2 було змінено кредитні зобов'язання за Кредитним договором-2 без згоди Відповідача-2 як іпотекодавця. внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності іпотекодавця шляхом укладання угод, які є невід'ємною частиною Кредитного договору-2, якими збільшено кредитні зобов'язання Третьої особи-2:

- додатковою угодою №6 від 24.04.2008 року до Кредитного договору-2 встановлено оплату Третьою особою-2 Відповідачу-1 комісії за збільшення ліміту в розмірі 0,13% від суми збільшення (2340,00 доларів США), встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-2;

- додатковою угодою №10 від 23.07.2008 року до Кредитного договору-2 встановлено оплату Третьою особою-2 Відповідачу-1 комісії за внесення змін до кредитного договору в розмірі 11 325,60 (одинадцять тисяч триста двадцять п'ять) гривень 60 копійок, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-2;

- угодою про надання траншу від 01.12.2008р. до Кредитного договору-2 встановлено оплату Третьою особою-2 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 1.000,00 (одна тисяча) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-2;

- угодою про надання траншу від 11.12.2008 року до Кредитного договору-2 встановлено оплату Третьою особою-2 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 1.000,00 (одна тисяча) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-2.

Відповідачем-1 разом з Третьою особою-4 було змінено кредитні зобов'язання за Кредитним договором-4 без згоди Відповідача-2 як іпотекодавця, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності іпотекодавця шляхом укладання угод, які є невід'ємною частиною Кредитного договору-4, якими збільшено кредитні зобов'язання Третьої особи-2:

- додатковою угодою №6 від 24.04.2008 року до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за збільшення ліміту в розмірі 0,13% від суми збільшення (13000,00 доларів США), встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- додатковою угодою №13 від 15.10.2008 року до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за внесення змін до кредитного договору в розмірі 15.000,00 (п'ятнадцять тисяч) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- угодою про надання траншу від 12.08.2008 року до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 2.880,00 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- угодою про надання траншу від 24.10.2008 року до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 4.633,46 (чотири тисячі шістсот тридцять три) долари США 46 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- угодою про надання траншу від 24.10.2008 року до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 3.861,39 (три тисячі вісімсот шістдесят один) долар США 39 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- угодою про надання траншу від 24.10.2008 року до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 4.508,92 (чотири тисячі п'ятсот вісім) доларів США 92 цента, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- угодою про надання траншу від 01.12.2008 року до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 500,00 (п'ятсот) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4;

- угодою про надання траншу від 01.12.2008 року до Кредитного договору-4 встановлено оплату Третьою особою-4 Відповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 500,00 (п'ятсот) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено Кредитним договором-4.

Наведені умови, як стверджує позивач, у Договорі іпотеки відображені не були і про їх узгодження Відповідач-2 повідомлений не був.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд прийшов до висновку про відмову в позові з огляду на наступне.

Відповідно ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд приходить до висновку про те, що умовою визнання обґрунтованими позовних вимог позивача є доведення ним факту порушення його прав та/або охоронюваних законом інтересів відповідним фактом збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця за спірним Договором іпотеки нерухомого майна від 01.10.2007 року.

Частиною 4 ст. 91 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ "Кредо Солюшнс" був створений 03.05.2012 року тобто пізніше на п'ять років ніж було укладено спірний договір та пізніше на чотири роки ніж відповідачами та третіми особами було вчинено правочини (січень-грудень 2008 року), котрі на думку позивача свідчать про збільшення кредиторських вимог до 2-го відповідача та обсягу відповідальності 2-го відповідача за спірним договором іпотеки нерухомого майна від 01.10.2007 року.

Відсутність існування підприємства позивача в момент вчинення сторонами відповідних правочинів означає відсутність можливості порушення прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача цими правочинами.

Крім того, суд зазначає, що позовні вимоги є незаконними, оскільки ґрунтуються на нормах права, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Позивач просить визнати договір іпотеки нерухомого майна від 01.10.2007 року припиненим на підставі частини першої ст.559 ЦК України (порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності).

Проте, норма статті 559 Цивільного кодексу України не поширюється на правовідносини майнової поруки (іпотеки, застави), оскільки остання є окремим видом забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 №1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" п. 4.1.8., у застосуванні статті 559 ЦК України слід враховувати, що ця норма не поширюється на правовідносини майнової поруки (застави), яка є окремим видом забезпечення виконання зобов'язання. Застава регулюється нормами параграфа 6 (статті 572- 593) глави 49 ЦК України та Законами України "Про іпотеку" і "Про заставу". Підстави припинення майнової поруки безпосередньо врегульовано окремими нормами цивільного законодавства, а тому суд не може вдаватися до аналогії закону і застосовувати норми, які регулюють підстави припинення інших видів забезпечення виконання зобов'язання, - незалежно від ступеню їх подібності.

Такі обставини унеможливлюють визнання припиненим договору іпотеки нерухомого майна від 01.10.2007 року на підставі частини першої ст.559 ЦК України, відповідно до цього позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на нормах права, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Аналогічної позиції притримується і Верховний Суд України, у постанові від 16.10.2012р. у тотожній справі №3-45гс12, в якій суд, вказав: "на відносини майнової поруки норми статті 559 ЦК України щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572 - 593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом".

Інших норм чинного законодавства України, а саме норм ЦК України, ГК України та норм спеціального Закону України "Про іпотеку" або інші, які б давали правові підстави для визнання договору іпотеки припиненим внаслідок внесення без згоди іпотекодержателя змін до основного забезпеченого іпотекою зобов'язання, позивачем не зазначено.

Щодо посилання відповідача-1 на пропуск позивачем строку позовної давності, як на підставу відмови в позові суд зазначає наступне.

Згідно п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що у даній справі судом встановлено, що ні право, а ні охоронюваний законом інтерес позивача не порушені, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України і покладає їх на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 15, 16, 256, 559 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 11 Закону України "Про іпотеку", статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Повне рішення складено 18.05.2015 р.

Суддя Т.С. Денисюк