ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. справа № 911/1409/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Шкорби Володимира Петровича, Київська обл., м. Сквира

про стягнення 15 059,24 гривень

за участю представників:

від позивача: Остапенко В.В. (довіреність б/н від 02.03.2015)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.04.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» (далі-ТОВ «ФК «Надія України»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Шкорби Володимира Петровича (далі-ФОП Шкорба В.П./відповідач) про стягнення 15 059,24 грн, з яких: 13 081,42 грн заборгованості по сплаті кредиту за договором кредиту №ДК 4-1 від 23.05.2013, 1 343,60 грн заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 578,27 грн пені та 55,95 грн 3% річних за порушення строків сплати чергових платежів за договором.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.04.2015 порушено провадження у справі №911/1409/15 та призначено справу до розгляду на 27.04.2015.

Ухвалами господарського суду Київської області від 27.04.2015 та 12.05.2015 розгляд даної справи відкладався на 12.05.2015 та 26.05.2015 відповідно.

В судові засідання 27.04.2015, 12.05.2015 та 26.05.2015 представник відповідача не прибув, витребувані судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду даної справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2013 між ТОВ «ФК «Надія України» (далі-кредитор) та ФОП Шкорбою В.П. (далі-позичальник) було укладено договір кредиту №ДК4-1 (далі-договір), відповідно до якого кредитор зобов'язався надати позичальнику в тимчасове користування на умовах зворотності, терміновості, забезпеченості та платності кредиту в сумі 40 000,00 грн, з оплатою по процентній ставці 39,6% на рік, з непогашеної суми кредиту, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, передбачених договором.

Пунктами 2.3, 3.2, 4.3.4, 4.3.5 та 3.1 договору передбачено, що позичальник зобов'язується щомісячно 23 числа (день сплати ануїтетного платежу) повертати частину кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 2 438,88 грн в касу кредитора або на поточний рахунок кредитора у чітко встановлений строк здійснення ануїтетних платежів, крім випадків, передбачених пп. 4.3.4, 5.1, 5.2 даного договору.

Позичальник зобов'язується повністю повернути кредит, отриманий за цим договором, та відсотки за користування ним до 16:00 години 23.05.2015 включно.

Кредитор має право вимагати дострокового розірвання договору у разі, зокрема, порушення графіку погашення кредиту та відсотків (додаток №1) більш ніж на один платіжний період.

При настанні обставин, передбачених п. 4.3.4 договору, кредитор має право направити позичальникові повідомлення про дострокове розірвання договору. Повідомлення містить вимогу кредитора про дострокове погашення кредиту, а також пені.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору.

У відповідності до додатка №1 до договору, сторонами погоджено графік сплати кредиту протягом червня 2013-травня 2015 (24 ануїтетних платежі).

Судом встановлено, що позивач свої договірні зобов'язання в частині надання позичальнику кредиту у сумі 40 000,00 грн виконав у повному обсязі, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткового касового ордеру №64 від 23.05.2013 на суму 40 000,00 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення кредитором умов договору.

Втім, відповідач свої грошові зобов'язання за договором належним чином не виконав, допустивши порушення строків сплати чергових ануїтетних платежів за вересень-грудень 2014, внаслідок чого 03.10.2014, 31.10.2014, 07.11.2014, 28.11.2014, 24.12.2014 позивачем було надіслано відповідачу повідомлення-вимоги №№103, 109, 113, 118, 112 про сплату останнім існуючої заборгованості за договором та про повернення суми виданого кредиту достроково до 06.01.2015з підстав п. 4.3.4 договору.

Посилаючись на те, що відповідач на зазначені повідомлення не відповів, суму заборгованості за договором не погасив, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 14 425,02 грн сукупної заборгованості за договором, в тому числі:

- 13 081,42 грн заборгованості по сплаті кредиту, який підлягає достроковому поверненню з підстав п. 4.3.4 договору;

- 1 343,60 грн заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом протягом грудня 2014 (частково) - травня 2015.

В обґрунтування розміру заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що позичальником частину отриманого кредиту повернуто частково у сумі 26 918,58 грн, як і сплачено 17 189,42 грн відсотків за користування кредитом за попередні періоди, тобто за червень 2013-частково грудень 2014, у той час, як решта грошових зобов'язань останнього залишились невиконаними.

Факт здійснення відповідачем, як позичальником, фінансових операції в рамках кредитного договору підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з поточного рахунку позивача за спірний період.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших документів та/або доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 1054, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1050, ст. 627 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до п.п. 2.3 та 4.3.4 договору, позичальник зобов'язується щомісячно 23 числа (день сплати ануїтетного платежу) повертати частину кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі 2 438,88 грн.

Кредитор має право вимагати дострокового розірвання договору у разі, зокрема, порушення графіку погашення кредиту та відсотків (додаток №1) більш ніж на один платіжний період.

З огляду наведеного, а також враховуючи невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором в частині своєчасної сплати чергових ануїтетних платежів, що є підставою для вимоги про дострокове повернення кредиту, суд дійшов висновку як про підставність пред'явлення позивачем 03.10.2014, 31.10.2014, 07.11.2014, 28.11.2014, 24.12.2014 вимог про дострокове повернення відповідачем виданого кредиту в порядку п. 4.3.4 договору, так і про підставність позовної вимоги про стягнення з відповідача сукупної заборгованості за договором.

Пунктами 1 та 7 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, враховуючи, що відповідач свої грошові зобов'язання за договором належним чином не виконав, а також те, що розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та є арифметично вірним, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 14 425,02 грн сукупної заборгованості за договором, в тому числі:

- 13 081,42 грн заборгованості по сплаті кредиту, який підлягає достроковому поверненню з підстав п. 4.3.4 договору;

- 1 343,60 грн заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом протягом грудня 2014 (частково) - травня 2015 підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх грошових зобов'язань за кредитним договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 578,27 грн пені та 55,95 грн 3% річних, нарахованих на суми чергових ануїтетних платежів з урахуванням здійснених відповідачем часткових розрахунків, за періоди:

з 24.06.2013 по 25.06.2013 на 2 438,88 грн,

з 24.08.2013 по 27.08.2013 на 2 318,52 грн,

з 24.11.2013 по 25.11.2013 на 2 188,72 грн,

з 24.12.2013 по 24.12.2013 на 2 128,92 грн,

з 24.01.2014 по 24.01.2014 на 2 068,56 грн,

з 25.01.2014 по 23.02.2014 на 69,32 грн,

з 24.02.2014 по 25.02.2014 на 2 508,20 грн,

з 24.03.2014 по 25.03.2014 на 2 349,44 грн,

з 24.05.2014 по 26.05.2014 на 2 228,88 грн,

з 24.07.2014 по 24.07.2014 на 2 110,12 грн,

з 24.08.2014 по 26.08.2014 на 2 050,45 грн,

з 24.09.2014 по 06.10.2014 на 2 293,53 грн,

з 24.10.2014 по 10.11.2014 на 2 252,82 грн,

з 24.11.2014 по 23.12.2014 на 2 219,42 грн,

з 24.12.2014 по 29.12.2014 на 4 658,30 грн,

з 30.12.2014 по 23.01.2015 на 2 230,72 грн,

з 24.01.2015 по 23.02.2015 на 4 669,60 грн,

з 24.02.2015 по 23.03.2015 на 7 108,48 грн,

з 24.03.2015 по 30.03.2015 на 9 547,36 грн.

У відповідності до наданого суду розрахунку, 578,27 грн заявленої до стягнення пені складається з загальної суми пені, нарахованої за вказаний період - 720,27 грн, за вирахуванням 142,00 грн пені, сплаченої відповідачем у добровільному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів погашення заборгованості за кредитом та/або оплаті відсотків за користування кредитом, кредитор, починаючи з першого дня прострочення зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний оплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Водночас, в силу вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, п. 2.4 договору передбачено, що у разі, якщо погашення кредиту або день сплати ануїтетного платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, дата повернення кредиту або сплати ануїтетного платежу переноситься на перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

З огляду наведеного, відповідач вважається таким, що прострочив після спливу строку оплати, встановленого п.п. 2.3 договору, тобто з 24-го числа місяця, в якому має бути сплачений черговий платіж за умови, що сплата ануїтетного платежу не припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день. У разі ж, якщо день сплати ануїтетного платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, право на нарахування пені та 3% річних за неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором у позивача виникає, якщо відповідна оплата не була вчинена відповідачем у перший за ним робочий день.

Крім того, п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» передбачено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Так чином, право на нарахування пені та 3% річних за порушення відповідачем термінів погашення заборгованості за кредитом та/або оплаті відсотків за користування кредитом у позивача припиняється частково/повністю в день, що передує дню проведення часткових/остаточних розрахунків відповідно.

Враховуючи наведені нормативні приписи, передбачені пунктами 2.3, 2.4 договору строки проведення розрахунків, а також безпідставне включення позивачем до періоду обрахунку пені та 3% річних днів фактичної сплати відповідачем заборгованості, суд здійснював перерахунок пені та 3% річних за наступні періоди:

з 24.08.2013 по 26.08.2013 на 2 318,52 грн,

з 25.01.2014 по 23.02.2014 на 69,32 грн,

з 24.05.2014 по 25.05.2014 на 2 228,88 грн,

з 24.09.2014 по 05.10.2014 на 2 293,53 грн,

з 24.10.2014 по 09.11.2014 на 2 252,82 грн,

з 25.11.2014 по 23.12.2014 на 2 219,42 грн,

з 24.12.2014 по 28.12.2014 на 4 658,30 грн,

з 30.12.2014 по 23.01.2015 на 2 230,72 грн,

з 24.01.2015 по 23.02.2015 на 4 669,60 грн,

з 24.02.2015 по 23.03.2015 на 7 108,48 грн,

з 24.03.2015 по 30.03.2015 на 9 547,36 грн.

Оскільки арифметично вірний розмір пені, перерахованої судом в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 699,94 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 578,27 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 557,94 грн із розрахунку 699,94 грн арифметично вірної суми пені, обрахованої судом за вказаний період за вирахуванням 142,00 грн пені, сплаченої відповідачем у добровільному порядку.

Аналогічна правова позиція про безпідставність включення у розрахунок пені дати сплати заборгованості викладена у постанові Вищого господарського суду України від 27.11.2014 у справі №927/989/14.

Крім того, оскільки арифметично вірний розмір 3% річних, перерахованих судом в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 52,04 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 55,95 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 52,04 грн.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 32-34, 49, 59, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 612, 625, 627, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шкорби Володимира Петровича, Київська обл., м. Сквира (09000, Київська обл., м. Сквира, вул. Селекційна, 9, кв. 1, ідентифікаційний номер ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» (02121, м. Київ, вул. Декабристів, 3, оф. 702, ідентифікаційний код 24067398):

- 13 081 (тринадцять тисяч вісімдесят одну) грн 42 коп. заборгованості по сплаті кредиту,

- 1 343 (одну тисячу триста сорок три) грн 60 коп. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом,

- 557 (п'ятсот п'ятдесят сім) грн 94 коп. пені,

- 52 (п'ятдесят дві) грн 04 коп. 3% річних,

- 1 824 (одну тисячу вісімсот двадцять чотири) грн 06 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 26.05.2015

Суддя В.А. Ярема