РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015Справа № 910/7111/15-г

За позовом Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» в особі Південної філії Державного підприємства «Український державний центр радіочастот»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІнстайлСайт»

про стягнення 13 776, 53 грн.

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Рудницька З.І. за довіреністю б/н від 20.04.2015 р.;

Лисяк Є.Б. - директор.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» в особі Південної філії Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІнстайлСайт» (далі - відповідач) про стягнення 13 776, 53 грн. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що між ним та відповідачем було укладено Договір підряду № 26-Д від 26.11.2012 р., за умовами якого відповідач мав виконати роботи з будівництва стаціонарної станції радіоконтролю OD BLV DCH за адресою - Одеська область, Біляївський район, село Дачне. Як зазначає позивач, відповідно до довідки Державної фінансової інспекції в Одеській області від 15.09.2014 р. за результатами перевірки було встановлено, що вартість будівельних робіт, що виконувались підрядником завищено на суму 13 776, 53 грн. На підставі зазначеного позивач стверджує, що відповідачем було безпідставно отримано від позивача кошти в означеній сумі. Претензією № 01-12/2235 від 10.11.2014 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути спірні кошти. Оскільки відповідач добровільно не виконав вимог позивача, - позивач вирішив звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.03.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/7111/15-г та призначено її до розгляду на 21.04.2015 р.

20.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи у справі.

21.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові документи у справі та відзив на позовну заяву, відповідно до якого він проти позову заперечує, вказуючи на те, що підписавши акт приймання виконаних робіт за вересень 2013 року позивач не зазначив жодних зауважень, а отже визнав, що відповідач виконав належним чином, вчасно і якісно роботи, передбачені Договором. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що ДП «Спеціалізована державна експертна організація-центральна служба української державної будівельної експертизи» було надано позитивний висновок № 00-0012-11/КД щодо кошторисної документації на об'єкт: «Проектування та будівництва стаціонарної станції радіоконтролю в с. Дачне, Одеської області», яким було підтверджено, що кошторисна документація на об'єкт складена відповідно до вимог ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва». Також, відповідач вказує на те, що кошторис за Договором є твердим та що за приписами ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

У судовому засіданні 21.04.2015 р. від представника відповідача надійшли письмові доповнення до відзиву, в яких він зазначає про те, що виявлені під час ревізії Державною фінансовою інспекцією порушення і завищення вартості робіт, не можуть слугувати причиною зміни ціни договору після його виконання.

У судовому засіданні 21.04.2015 р. в порядку ст. 77 ГПК України суд оголосив перерву до 19.05.2015 р.

Представник позивача в судове засідання 19.05.2015 р. не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 19.05.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2012 р. між позивачем, як замовником, та відповідачем, як підрядником, було укладено Договір підряду № 26-Д (далі - Договір), відповідно до якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектно-кошторисної документації та умов Договору будівництво стаціонарної станції радіоконтролю OD BLV V DCH за адресою: Одеська область, Біляївськкий район, с. Дачне.

Відповідно до п. 2. Договору склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені проектною документацією, яка є невід'ємною частиною Договору.

Склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі будівництва у разі внесення змін до проектної документації у порядку, зазначеному у п. 53 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2005 р. № 668.

Відповідно до п. 9 Договору було визначено, що договірна ціна робіт (Додаток № 4) визначається на основі кошторису (Додатки № 3), що є невід'ємною частиною Договору, яка є твердою і складає 517 825, 00 грн., ПДВ (20 %) - 103 565, 00 грн., всього - 621 390, 00 грн.

Згідно з п. 10. Договору було визначено, що уточнення твердої договірної ціни може здійснюватись у випадку виникнення відповідних обставин (необхідність виконання додаткових робіт, які з об'єктивних причин не були передбачені із-за того, що вони мали скритий характер, але тільки їх виконання зможе забезпечити якість робіт). У разі необхідності виконання додаткових робіт уточнення договірної ціни буде здійснюватись із урахуванняям положень чинного законодавства та цього Договору (у розмірі 10 % вартості цього Договору).

Відповідно до п. 11. Договору підрядник не може вимагати уточнення договірної ціни у зв'язку із зростанням цін на ресурси, що використовуються для виконання робіт, у разі, коли строки виконання цих робіт порушені з вини підрядника. У таких випадках ціни на ресурси визначаються відповідно до цін, що діяли на зазначеному в договорі дату закінчення робіт. Додаткові витрати на виконання робіт, пов'язані із зростанням цін на ресурси після зазначеної дати, компенсуються підрядником.

Пунктом 39. Договору було визначено, що розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватись із урахуванням положень Загальних умов на підставі Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3. До Акту додаються Акти огляду прихованих робіт і завірені копії товарних накладних на матеріальні ресурси, що були придбані підрядником для даного будівництва.

За змістом п. 40. Договору було передбачено, що підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує відповідні документи і подає їх для підписання замовнику протягом семи робочих днів після виконання робіт. Замовник зобов'язаний підписати податні підрядником документи, що підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом семи робочих днів з дня одержання. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом двадцять робочих днів з дня підписання документів замовником.

Сторони підписали до Договору відповідні додатки: Додаток № 1 «Календарний графік виконання робіт», Додаток № 2 «План фінансування будівництва», Додаток № 4 «Договірна ціна будівництва стаціонарної станції радіоконтролю OD BLV V DCH за адресою: Одеська область, Біляївськкий район, с. Дачне».

25.12.2013 р. сторони підписали Акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за формою КБ-2в, на суму 495 234, 00 грн.

Вказаний акт зі сторони позивача підписаний без зауважень та претензій до обсягу, якості та вартості виконаних робіт.

Як зазначає позивач, в подальшому провідним державним фінансовим інспектором Державної фінансової інспекції в Одеській області Курісом А.Г. була проведена позапланова ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Одеської філії «Українського державного центру радіочастот» за період з 01.09.2013 р. по 01.08.2014 р.

За результатами проведення ревізії було встановлено, що а акті форми КБ-2в за вересень 2013 р. № 1 на суму 495 234, 00 грн. з ПДВ виявлене:

- при проведенні обстеження фактичних обсягів виконаних робіт відповідно до обсягів, зазначених в актах виконаних робіт встановлено завищення обсягів виконаних робіт, чим порушено вимоги п. 3.3.9. ДБН Д.1.1-1-2000. Так, фактично укладено блоків масою конструкцій до 0,5 т в кількості 2-х замість 4-х штук (п. 36), викопано ям для стояків і стовпів вручну без кріплень, без укосів, глибиною до 0, 7 м, група ґрунтів 1 в обсязі 1, 8 замість 10 куб.м. (п. 52), улаштована огорожа ґратчаста висотою до 2 м з установленням стовпів в кількості 45, 815 замість 72 кв.м. (п. 54), виконані роботи з затягування у прокладені труби або металеві рукави проводу першого одножильного або багатожильного у загальному обплетенні сумарним перерізом до 35 кв.мм в кількості 40 кв.м. замість 70 кв.м. (п. 115), кабель до 35 кВ у прокладених трубах, блоках і коробах, маса 1 м до 1 кг прокладений в кількості 40 замість 70 м (п. 117). Сума завищення складає 9 333, 64 грн. з ПДВ.

- у порушення вимог п. 1.3.1., 1.3.2., 1.3.4.2., 1.4.2., 1.4.7., 3.2.1., 3.3.9. ДБН 1.1.1.-2000, за рахунок невірного застосування одиничних розцінокк РЕКНр ДБН Д.1.1-1-2000, слад робіт яких вже враховано в одиничних розцінках і додатково їх вираховувати не потрібно, а саме: Е1-15-14 «Навантаження ґрунту на автомобілі-самоскиди екскаваторами одноковшевими електричними кар'єрними з ковшом місткістю 4, 6 куб.м., група ґрунтів № 2, у складі робіт Е1-16-1 «Розроблення ґрунту з навантаженням на автомобілі-самоскиди екскаваторами одноковшевими електричними на гусеничному ходу з ковшом місткістю 2, 5 (1.5 - 3) куб.м., група ґрунтів 1. Сума завищення складає 1 670, 89 грн. з ПДВ.

- у порушення вимог п. 3.1.10.11 ДБН Д.1.1-1-2000 підрядником безпідставно включено до загальної вартості робіт вартість роботи автомобілів бортових, вантажопідйомністю до 3 т та до 5 т, врахованих РЕКНр. Сума завищення складає - 2 772, 00 грн.

Таким чином, перевіряючим було зроблено висновок про завищення вартості виконаних робіт по вказаному Акту на загальну суму 13 776, 53 грн., про що складено Довідку від 08.09.2014 р.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до відповідача з Претензією № 01-12/2235 від 10.11.2014 р. та просив повернути вказану суму коштів.

Оскільки відповідач добровільно не виконав вимог позивача, - позивач вирішив звернутись з даним позовом до суду.

У свою чергу, відповідач проти заявлених вимог наразі заперечує, вказуючи на те, що підписавши акт приймання виконаних робіт за вересень 2013 року позивач не зазначив жодних зауважень, а отже визнав, що відповідач виконав належним чином, вчасно і якісно роботи, передбачені Договором. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що ДП «Спеціалізована державна експертна організація-центральна служба української державної будівельної експертизи» було надано позитивний висновок № 00-0012-11/КД щодо кошторисної документації на об'єкт: «Проектування та будівництва стаціонарної станції радіоконтролю в с. Дачне, Одеської області», яким було підтверджено, що кошторисна документація на об'єкт складена відповідно до вимог ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва». Також, відповідач вказує на те, що кошторис за Договором є твердим та що за приписами ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Крім того, відповідно до ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підписавши спірні Договір та додаткові угоди до нього, сторони погодили всі істотні умови договору та самі визначили і погодили взаємні зобов'язання.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення зайво сплачених коштів, вказуючи на те, що за результатами перевірки спеціалістами ДФІ було встановлено завищення вартості виконаних відповідачем робіт.

Однак, слід звернути увагу на те, що спірні грошові кошти перераховані на підставі укладеного між сторонами Договору підряду та за виконані роботи.

Доказів того, що такі роботи не були прийняті позивачем, або прийняті із зауваженнями, - суду не надано.

При цьому, варто звернути також увагу на приписи ст. 853 ЦК України, яка передбачає, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно зі ст. 844 ЦК України визначено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.

У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Доказів того, що відповідач завищив вартість спірних робіт понад встановлену кошторисом, - суду не представлено.

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 632 ЦК України визначено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України передбачено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Більше того, відповідно до ч. 2 ст. 845 ЦК України визначено, що якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

В даному випадку вказаних обставин перед судом не доведено.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, наведену в постанові від 22.01.2013 р. № 3-69гс13, відповідно до якої стверджується, що виявлені внутрішньою ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Враховуючи вищевикладене, оскільки сторони погодили вартість робіт в Договорі, зміна умов якого в односторонньому порядку не допускається, роботи були виконані та оплачені, суд дійшов висновку, що відповідачем не порушувалися умови укладеного між сторонами Договору підряду, положення законодавства та права позивача, а перераховані кошти не являються безпідставно отриманими, у зв'язку з чим суд визнає необґрунтованими вимоги позивача та відмовляє у їх задоволенні.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що позовні вимоги є необґрунтованими, вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.05.2015 р.

Суддя В.С. Ломака