ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р.Справа № 922/2114/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "МБК "Общемашконтракт", м. Дніпропетровськ
до Інженерно-виробничого підприємства "Сєвєродонецький МЦ ОРГМІН", м. Харків
про стягнення 1 763 209,88грн.
за участю представників сторін:

позивача - Невська Н.С., дов. б/н від 20.04.2015р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 1 281 179,79грн., 3% річних в розмірі 103 569,58грн., збитки від інфляції в розмірі 378 460,51грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки № ОМК-014/2012 від 05.04.2012р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, проте останній не скористався своїм правом, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

05.04.2012р. між Приватним акціонерним товариством "Міжгалузева база комплектації "Общемашконтракт" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Інженерно-виробничим підприємством "Сєвєродонецький МЦ Оргмін" (відповідач) було укладено договір № ОМК-014/2012 (далі договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставити та передати у власність відповідача продукцію виробничо-технічного призначення (товар) на загальну суму 5 611 154,10грн., а відповідач прийняти та оплатити його вартість в порядку та на умовах, передбачених договором.

За умовами п.3.1 договору поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах DDP - склад Покупця м. Сєвєродонецьк.

Датою поставки вважається дата зазначена в накладній на відпуск товарно-матеріальних цінностей, підписаній повноважними представниками сторін в момент передачі товару (п.3.4 договору).

Розділом 3 договору сторони погодили порядок розрахунків, а саме: відповідач зобов'язався здійснити оплату вартості товару шляхом передплати в розмірі 8% загальної суми договору на поточний рахунок позивача протягом трьох банківських днів з моменту отримання від позивача рахунку на оплату. Остаточний розрахунок, за умовами п.8.2 договору, відповідач зобов'язаний здійснити протягом 10 банківських днів з дати поставки товару відповідачу.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд встановив наступне.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач на виконання умов договору передав першому відповідачу товар на загальну суму 5 611 154,10грн., що підтверджується видатковими накладними № 08/07 від 05.07.2012р. на суму 5 490 299,10грн. та № 13/07 від 09.07.2012р. на суму 120 855,00грн., оформленими належним чином та наявними у матеріалах справи.

Видаткові накладні відповідають вимогам ст.9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Дані накладні є первинними документами, які фіксують здійснення господарської операції (поставка товару) та початок перебігу строку для оплати за поставлений товар.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено вище, відповідач зобов'язався здійснити оплату товару протягом у два етапи:

- 8% попередньої оплати від загальної суми договору;

- остаточний розрахунок протягом 10 банківських днів від дати поставки товару.

Відповідач за поставлений позивачем товар розрахувався частково на суму 4 329 974,31грн., що підтверджується копіями банківських виписок, у зв'язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 1 281 179,79грн.

Згідно із ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Факт наявності заборгованості за спірним договором на суму 1 281 179,79грн. підтверджується належними доказами, наявними у справі.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та те, що перший відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості перед позивачем у сумі 1 281 179,79грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної статті позивач нарахував відповідачу за період з 20.07.2012р. по 04.03.2015р. 3% річних в розмірі 103 569,58грн. та за період з жовтня 2012р. по січень 2015р. збитки від інфляції в розмірі 378 460,51грн.

Перевіривши правомірність нарахування 3% річних, суд дійшов висновку, що позивач вірно розрахував 3% річних, дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, воно відповідає наданому розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача збитків від інфляції в розмірі 378 460,51грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 378 056,00грн., оскільки перевіривши правомірність нарахування збитків від інфляції судом встановлено, що позивач застосував невірний індекс інфляції, який не відповідає середньому індексу інфляції за період за який виникла заборгованість.

Здійснивши розрахунок збитків від інфляції, судом встановлено, що за період заборгованості з жовтня 2012р. по січень 2015р. середній індекс інфляції становить 129,50. Тоді як позивачем за вищенаведений період було застосовано середній індекс інфляції 129,54.

Враховуючи викладене, позовна вимога в частині стягнення збитків від інфляції підлягає частковому задоволенню в сумі 378 056,00грн.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за подання позову до суду, суд керується ч. 5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при задоволенні позову частково судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 530, 610, 611, 612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, статтями 193, 265 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерно-виробничим підприємством "Сєвєродонецький МЦ Оргмін", (61039, м. Харків, б-р Профспілковий, б. 64, кв.34) на користь Приватного акціонерного товариства "Міжгалузева база комплектації "Общемашконтракт", (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська, 17, п/р 401 в ПАТ "Банк Кредит Дніпро" м. Дніпропетровська, МФО 305749) - 1 281 179,79грн. основного боргу, 103 569,58грн. 3% річних, 378 056,00грн. збитків від інфляції, 35 256,11грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків від інфляції в розмірі 404,51грн. відмовити.

Повне рішення складено 22.05.2015 р.

Суддя Т.А. Лавренюк