ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Справа № 922/5041/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіОвечкіна В.Е.,
суддівЧернова Є.В.,
Цвігун В.Л.,
розглянув касаційну скаргу
ПАТ "Укргазвидобування"
на постановувід 11.03.2015 р. Харківського апеляційного господарського суду
у справі№922/5041/14 господарського суду Харківської області
за позовомПАТ "Укргазвидобування"
доТОВ "Кор-Мет"
простягнення 302559,33 грн.
за участю представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: Каравана Р.В., дов.№84 від 01.04.2015; Мартиненко М.О., дов.№84-1 від 01.04.2015;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.01.2015 (суддя Т. Денисюк), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 (судді Ю. Могилєвкін, В. Пушай, О. Плужник) у задоволенні позову про стягнення 302559,33 грн. пені та штрафу за прострочку поставки товару відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими актами, ПАТ "Укргазвидобування" - позивач у справі, - звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вважає, що суди попередніх інстанцій в порушення вимог ст.ст. 610,612 ЦК України, ст.ст. 218,230 ГК України безпідставно звільнили відповідача, який неналежним чином виконав свої зобов'язання по договору поставки від відповідальності, встановленої законом. Рішення винесене з порушенням ст. 43 ГПК України.

До Вищого господарського суду України надійшов відзив ТОВ "Кор-Мет", в якому він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові акти - без змін.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно ст.1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

21.10.2013 між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кор-Мет" (постачальник) укладений договір поставки № УГВ8024/11-13 (далі - договір), відповідно до умов якого, постачальник зобов`язався поставити покупцеві товар, зазначений у специфікації, яка додається до договору та є його невід`ємною частиною, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування / асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору зазначаються у специфікації. Строк поставки, умови та місце поставки товару, перелік вантажовідправників і вантажоотримувачів зазначаються в специфікації до договору (п.5.1).

Пунктом 1 специфікації № 1 передбачено, що загальна вартість товару, який поставляється складає 1804875,42 грн. (т. 1 а. с. 38).

Пунктом 3 специфікації № 1 та додатковою угодою № 2 до договору від 20.12.2013 р. передбачено, що строк поставки товару квітень 2014 року.

Позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання щодо поставки товару в повному обсязі, здійснивши лише частину поставки на суму 613596,94 грн., що підтверджується актами прийому передачі № 15 від 03.12.2013 р., № 63 від 16.12.2013 р., № 99 від 26.12.2013 р., № 100 від 27.12.2013 р., № 63 від 13.02.2014 р., № 64 від 11.02.2014 р., № 65 від 27.02.2014 р., № 53 від 24.10.2013 р., № 54 від 24.10.2013 р., № 51 від 24.10.2013 р., № 47 від 29.11.2013 р., № 37 від 27.11.2013 р., № 27 від 13.11.2013 р., № 28 від 15.11.2013 р., № 29 від 15.11.2013 р., № 54 від 13.11.2013 р. (т. 1 а. с. 40-55).

02.09.2013 р. між ТОВ "КОР-МЕТ" та ТОВ НВП "АКБ СПЛАВ" (товаровиробником) підписаний дистриб'юторський договір, відповідно до умов якого поставка товару повинна здійснюватися зі складу ТОВ НВП "АКБ СПЛАВ" у м. Горлівка, самовивозом.

Відповідач зазначає, що в період з квітня 2014 р. неодноразово намагався вивезти продукцію з території ТОВ НВП "АКБ СПЛАВ", яке знаходиться у м. Горлівка для поставки в подальшому позивачу, але внаслідок початку активної фази антитерористичної операції на території Донецької області та м. Горлівки здійснити це не вдалось.

18.04.2014 р. відповідач звернувся до позивача з листом, в якому повідомив позивача про обставини непереборної сили, які унеможливлюють належне виконання договору поставки № УГВ8024/11-13 від 21.10.2014 р. (т. 1 а. с. 85).

10.06.2014 р. позивач надіслав відповідачу претензію, в якій вимагав допоставити товар загальною вартістю 1191178,48 грн.

17.06.2014 р. відповідач вдруге звернувся до позивача з листом, в якому повідомив про обставини непереборної сили та надав свою пропозицію, щодо врегулювання спірної ситуації шляхом збільшення строку дії договору та вартості товару за договором.

30.07.2014 р. відповідач втрете надіслав на адресу позивача повідомлення про обставини непереборної сили з додаванням підтверджуючих документів, а саме листа штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 03.07.2014 р. щодо загрози життю та здоров'ю людей внаслідок дій організованих озброєних формувань, обмеження свободи пересування та проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

31.10.2014 ПАТ "Укргазвидобування" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення 219176,84 грн. пені та 83382,49 грн. штрафу за прострочку поставки товару за період з 01.05.2014 до 31.10.2014 (п. 7.10 договору)

Відповідно до п. 7.10. договору, у разі невиконання постачальником своїх зобов'язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікаціях до договору, останній сплачує пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Пунктами 8.1., 8.2. договору поставки передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Сторона, що не може виконувати зобов'язання за цим договором унаслідок дії непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Відповідач повідомив позивача про обставини непереборної сили, які унеможливлюють належне виконання договору поставки № УГВ8024/11-13 від 21.10.2013 р., що підтверджується листом від 18.04.2014 р.

Пунктом 8.3 договору сторонами також передбачено, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово - промисловою палатою України або органом, на який покладені обов`язки по ліквідації таких обставин.

У даному разі, обставини непереборної сили, які унеможливлюють належне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № УГВ8024/11-13 від 21.10.2013 р. пов'язані з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, внаслідок чого, відповідач позбавлений можливості отримати та вивезти товар, який є предметом вказаного договору від товаровиробника ТОВ НВП АКБ СПЛАВ", який розташований на території м. Горлівка Донецької області.

В матеріалах справи наявні копії листів Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 03.07.2014 р. та 01.10.2014 р., які свідчать про наявність обставин непереборної сили та копія листа № 508 від 29.04.2014 р. яким ТОВ НВП "АКБ СПЛАВ"., повідомляє про припинення виробничої діяльності.

Крім того, відповідачем до суду апеляційної інстанції наданий сертифікат Торгово-промислової палати України № 2965 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 12.02.2015 р., які відбувалися у місті Горлівка у квітні 2014 по теперішній час. Дату закінчення встановити неможливо.

Суди попередніх інстанцій приймаючи оскаржувані рішення виходили з того, що порушення сталися не з вини відповідача, а внаслідок дії непереборної сили, а саме, у зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької області та загрозою життю та здоров`ю людей внаслідок дій організованих озброєних формувань, і ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, у зв`язку з чим отримані листи штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України та надіслані позивачу пропозиції щодо врегулювання спірної ситуації шляхом збільшення строку дії договору та вартості товару за договором, та ін.

Переглядаючи оскаржувані рішення у касаційному порядку колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Приписами ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Господарським кодексом також встановлено, що сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин (ч.4 ст.219 ГК України).

Пунктами 8.1., 8.2. договору поставки передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Сторона, що не може виконувати зобов'язання за цим договором унаслідок дії непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Судами встановлено, що відповідач повідомив позивача про обставини непереборної сили, які унеможливлюють належне виконання договору поставки № УГВ8024/11-13 від 21.10.2013 р., що підтверджується листом від 18.04.2014 р.

Пунктом 8.3 договору сторонами також передбачено, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово - промисловою палатою України або органом, на який покладені обов`язки по ліквідації таких обставин.

Судами також зауважено, що відповідачем до суду апеляційної інстанції наданий сертифікат Торгово-промислової палати України № 2965 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 12.02.2015, які розпочалися у місті Горлівка у квітні 2014 та відбуваються і по теперішній час. Дату закінчення встановити неможливо.

В силу вимог ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

В даному випадку відповідач належними доказами підтвердив як виникнення форс-мажорних обставин (копії листів Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 03.07.2014 року та 01.10.2014 року, які свідчать про наявність обставин непереборної сили та копія листа № 508 від 29.04.2014 р. яким ТОВ НВП "АКБ СПЛАВ"., повідомляє про припинення виробничої діяльності), так і неможливість поставки товару (лист та опис вкладення у цінний лист від 18.04.2014 р. (т. 1 а. с. 86), лист від 30.07.2014 №781, накази та завдання на відрядження, звіти, пояснення осіб, які перебували у відрядженні (т.1 арк. 90-106), а отже, і неможливість належного виконання зобов'язання.

Колегія суддів вважає висновки судів обґрунтованими, а доводи скаржника про те, що в порушення вимог ст.ст. 610,612 ЦК України, ст.ст. 218,230 ГК України суди безпідставно звільнили відповідача, який неналежним чином виконав свої зобов'язання по договору поставки від відповідальності, встановленої законом такими, що не знайшли свого підтвердження. Безпідставними і є доводи скаржника про те, що судами недотримано вимог ст. 43 ГПК України.

Колегія суддів зауважує, що у касаційній скарзі ПАТ "Укргазвидобування" просить надати іншу правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що виходить за межі компетенції Вищого господарського суду в силу вимог ст. 1117 ГПК України, якою встановлено, що касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, колегія суддів констатує, що справа розглянута судами відповідно встановленим обставинам справи з правильним застосуванням до них діючих норм матеріального права. Суди повно та всебічно дослідили наявні в матеріалах справи докази та прийняли обґрунтовані та законні рішення. Підстави для їх скасування та прийняття нового рішення у справі - відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України,? Вищий господарський суд України, ?

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Укргазвидобування" залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 у справі №922/5041/14 - без змін.

Головуючий, суддяВ. Овечкін

Судді:Є. Чернов

В. Цвігун