РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015Справа №910/6658/15-г

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РАДА 5"

до публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія "Київводоканал"

про розірвання договору

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Дементьєв Я.Т.(дов. від 03.04.2015)

Від відповідача: Драчова М.С.(дов. від 20.03.2015)

Довгалюк А.В.(дов. від 20.02.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про розірвання договору на централізоване постачання холодної води та водовідведення для постачання послуг кінцевим споживачам № 01220/5-20 від 25.10.2002.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.03.2015 порушено провадження у справі №910/6658/15-г та призначено до розгляду на 07.04.2015.

07.04.2015 в судовому засіданні оголошено перерву на 28.04.2015, а 28.04.2015 - на 21.05.2015 для подання додаткових доказів по справі.

В судове засідання 21.05.2015 прибув представник відповідача, надав пояснення по справі, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Представник позивача в судове засідання 21.05.2015 також з'явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів, позивач у справі є прибутковою організацією, основним видом діяльності якої є комплексне обслуговування об'єктів (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у матеріалах справи).

Відповідно до установчого договору позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 5" створене для покращення рівня обслуговування населення та є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю "Рада" в частині договірних відносин по обслуговуванню будинків № 13 та 13-а по вул. Старонаводницькій у м. Києві і № 23-А та 23-Б по бульвару Лесі Українки.

25.10.2002 публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія "Київводоканал"(далі відповідач) та товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 5"(далі позивач) уклали договір на централізоване постачання холодної води та водовідведення для постачання послуг кінцевим споживачам № 01220/5-20, за умовами якого та відповідно до чинного законодавства України відповідач зобов'язався надавати послуги з постачання питної води та водовідведення, а позивач зобов'язався своєчасно здійснювати її оплату.

Позивач просить суд розірвати Договір на підставі того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-УІІ були внесені зміни до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме доповнено частиною 5 такого змісту «виконавцем послуг з централізованого достачання холодної води та послуг з водовідведенням (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення».

Проте суд не погоджується з такою позицією позивача та приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з наступним:

Згідно з частиною третьою статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відтак, нормами чинного законодавства України, якими регулюються взаємовідносини між Позивачем та Відповідачем передбачена обов'язковість укладення договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та з житлово-будівельними кооперативами, яким передано право управління багатоквартирними будинками.

Отже, договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, укладений 25.10.2002 між позивачем та відповідачем, відповідає нормам законодавства України, яке регулює взаємовідносини між сторонами, відтак не має правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

ПАТ «АК «Київводоканал» є виробником послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та на підставі ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 № 2918-ІІІ «послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів власниками будинків, що перебувають у приватній власності».

Серед вичерпного переліку споживачів, передбаченого ст. 19 Закону № 2918-ІІІ власників квартир, орендарів чи квартиронаймачів у багатоквартирному будинку не визначено.

Відповідно до Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, визначено, що «виробник послуг із централізованого водопостачання та водовідведення надає послуги виключно до зовнішнього зрізу будинку», тобто без використання внутрішньобудинкових мереж.

Обслуговування внутрішньобудинкових мереж належить до складу утримання будинку та прибудинкової території і сплачується населенням у квитанції організації, яка за це відповідає(ОСББ або ЖЕК, ТОВ). Внутрішньобудинкові мережі є спільною сумісною власністю власників приміщень у будинку, і тільки вони мають право ними розпоряджатися. Зміни до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» не передбачають передавання функцій з обслуговування мереж суб'єкту господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

В жовтні 2014 року Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 532 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869» внесені зміни до Постанови КМУ від 01.06.2011 № 868 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», а саме доповнено Порядком формування тарифів на послуги з центрального водопостачання холодної води, водовідведення із використанням внутрішньобудинкових систем. Пункт 8 встановлює, що тарифи на послуги розраховуються з урахуванням втрат та витрат води у внутрішньобудинкових системах відповідно до законодавства.

Витрати на технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення включаються до складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення виконавцем здійснюється згідно з договором, укладеним між ним та власником або балансоутримувачем систем холодного водопостачання, водовідведення або уповноваженою ним особою.

Тобто, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення включається до складу тарифу на послуги з утримання будинків, а не до тарифу на водопостачання та водовідведення.

Встановлені тарифи, розраховані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг виключно з врахуванням витрат виробника послуг до зовнішнього зрізу будинку та не містять витрат виконавців послуг, які пов'язані з нарахуванням, обліком та збором платежів споживачів цих послуг.

Крім того, суд зазначає наступне:

ПАТ «АК «Київводоканал» є підприємством питного водопостачання, що здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення в місті Києві, на підставі ліцензії та Статуту Товариства.

Крім цього, ПАТ «АК «Київводоканал» є суб'єктом природних монополій у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до Закону України «Про природні монополії».

Ліцензована діяльність з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення закінчується на межі балансової належності мереж виробника та споживача.

Межею внутрішньої системи водопроводу є зовнішня поверхня стіни будівлі, відповідно до п. 11.1.1 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству від 05.07.1995 № 30.

Тобто, ПАТ «АК «Київводоканал» здійснює ліцензовану діяльність до зовнішньої поверхні стіни будівлі.

Законом України від 10.04.2014 № 1198-УІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», який вступив в силу з 26.04.2014, внесені зміни, зокрема, у статтю 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Даними змінами визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно з частиною третьою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виробник послуг може бути їх виконавцем, отже дана норма не є зобов'язальною для ПАТ «АК «Київводоканал».

У випадку, коли виробника послуг (ліцензіата) визначено виконавцем житлово-комунальних послуг, діяльність такого підприємства з надання послуг споживачам є іншою діяльністю, пов'язаною з основною (ліцензованою), і яка не відноситься до ринку природних монополій.

Підприємство ліцензіат може працювати у багатоквартирному будинку за умови, як мінімум, беззбитковості такої діяльності. Послуги з холодного водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку - не ліцензований вид діяльності, а відтак витрати на обслуговування та ремонт внутрішньобудинкової мережі не включено до тарифу на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Витрати на технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення включаються до складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Отже ПАТ «АК «Київводоканал» не отримує кошти за ці послуги.

На сьогодні не визначений механізм та порядок укладання договорів між ПАТ «АК «Київводоканал» та власниками квартир у багатоповерхових будинках, не встановлено порядку передачі внутрішньобудинкових мереж з балансу виконавця послуг (експлуатуючих організацій, ЖЕКів, ОСББ, ТОВ) на баланс (в оперативне управління, господарське відання) ПАТ «АК «Київводоканал», що свідчить про те, що внесені зміни та доповнення до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в частині визначення виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведенням суб'єкту господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення не мають зобов'язального характеру, оскільки ч.3 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виробник послуг може бути їх виконавцем.

Вищезазначені твердження також підтверджуються і Статутом ТОВ «РАДА 5», в розділі 2 «Мета і предмет діяльності товариства», якого зазначено: «надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Також відповідно до Договору доручення від 27.11.2014 № 94А/1198-02 який укладено між ТОВ «РАДА 5» (Повірений) та ПАТ «АК «Київводоканал» (Довіритель) довіритель доручає вчиняти Повіреному обробку та розщеплення платежів населення - власників квартир та квартиронаймачів за послуги з центрального постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, що надані довірителем, в тому числі з урахуванням субсидій та пільг.

Відповідно до п.3.1.3 Договору повірений в особі представника кожного робочого дня виконує розщеплення платежів за комунальні послуги, отриманих від споживачів за минулий робочий або неробочий день (дні), та після здійснення розщеплень, протягом трьох банківських днів, Повірений перераховує розподілені кошти на розрахунковий рахунок Довірителя окремо за:

- холодне водопостачання;

- водовідведення холодної та гарячої води.

Розірвання Договору на послуги водопостачання та водовідведення від 25 жовтня 2002 року за № 012120/5-02 між ПАТ «АК «Київводоканал» та ТОВ «РАДА 5» призведе до порушення норм Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190.

Наслідком розірвання Договору є загроза не отримання мешканцями будинків, послуг з постачання питної води та водовідведення.

На підставі вищевикладеного, необхідно зазначити, що внесені зміни до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» створили колізію між нормами законів та підзаконних нормативних актів.

Для ПАТ «АК «Київводоканал» спеціальним нормативно-правовим актом на підставі якого здійснюється діяльність, щодо централізованого водопостачання та водовідведення є Закон України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 № 2918-ІІІ, а норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є загальними. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному.

Частиною 1 ст. 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1. ст. 607 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Згідно із ст. 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не встановлено договором (ч. 1). Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2). Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч. 3).

Згідно із ч. 4 ст. 188 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Зважаючи на норми ст. 188 ГК України, ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір про надання послуг з теплопостачання може бути розірвано, зокрема, у зв'язку зі зміною власника об'єкта теплопостачання.

Частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі, припинення правовідношення.

Згідно з ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Фактичні обставини справи свідчать про відсутність істотних зміни обставин, які відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України були б достатньою підставою для розірвання договору за рішенням суду.

Отже, договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, укладений 25.10.2002 між позивачем та відповідачем, відповідає нормам законодавства України, яке регулює взаємовідносини між сторонами, відтак немає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, у зв'язку з чим суд відмовляє позивачу в задоволенні його позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити понвістю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 28.05.2015