ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р. Справа № 5010/2439/2011-Б-23/88

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Г.М. Гнатюк

- Н.М. Кравчук

Розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ «Арагон Плюс»

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2015р.

у справі № 5010/2439/2011-Б-23/88

за заявою ТзОВ «Арагон Плюс» про

визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута

від 10.02.2014р. у справі

за заявою: ТзОВ «Арагон Плюс»

до: КП «Октан»

про: банкрутство

за участю представників:

від кредиторів - не з'явилися.

від Івано-Франківської аграрної товарної біржі - Сидорак О.О. - представник (довіреність №15/05-2015 від 15.05.2015р.)

від боржника - не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2015р., суддя Фанда О.М., було відмовлено у задоволенні заяви кредитора ТОВ "Арагон Плюс" від 12.05.14 про визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута від 10.02.14 укладеного між КП "Октан" та Івано-Франківською товарною аграрною біржею. Витрати по сплаті судового збору залишено за заявником.

З даною ухвалою не погодився ініціюючий кредитор - ТзОВ «Арагон Плюс» і оскаржив її в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального права.

Івано-Франківська аграрна товарна біржа подала заперечення на апеляційну скаргу в якому просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Сторони були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, що підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень Львівського апеляційного господарського суду від 06.05.2015р.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2015р. у справі №5010/2439/2011-Б-23/88 - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа про банкрутство КП "Октан", яка розглядається в порядку Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою суду від 30.10.13 боржника КП "Октан" визнано банкрутом та відкрито стосовно нього ліквідаційну процедуру.

13.05.14 до господарського суду Івано-Франківської області від ініціюючого кредитора - ТОВ "Арагон Плюс" надійшла заява б/н від 12.05.14 про визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута від 10.02.14 укладеного між КП "Октан" та Івано-Франківською товарною аграрною біржею в порядку ст.ст.10, 20 Закону про банкрутство та ст.ст. 215, 203 Цивільного кодексу України.

В обгрунтування заявлених вимог кредитор посилався на наступне:

- Івано-Франківська товарна аграрна біржа ухвалою господарського суду Івано-Франківської області не визнавалась як організатор аукціону;

- договором на проведення аукціону від 10.02.14 визначено лише частину майна КП "Октан", а не цілісний майновий комплекс КП "Октан" як нерухоме майно, що є порушенням істотної умови договору, яка визначена Законом про банкрутство;

- ліквідатором КП "Октан" арбітражним керуючим Анапріюком А.С. не узгоджувалось з комітетом кредиторів майно, що підлягає продажу, а отже він був не уповноважений укладати з Івано-Франківською товарною аграрною біржею договір на проведення аукціону;

- загальна сума грошових вимог кредиторів згідно затвердженого реєстру вимог кредиторів складає 8484005 грн 71 коп, що має складати ціну продажу нерухомого майна, як цілісного майнового комплексу. Сума грошових вимог кредиторів підтверджується ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.13;

- договір на проведення аукціону містить невірну ціну майна на загальну суму 5492923,00 гривень, яке виставляється на продаж. Вартість майна, яке виставляється на продаж є меншою на 2 991 082 грн. 71 коп. ніж визначена законодавством, що є порушенням істотної умови договору, яка визначена Законом про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 04.06.2014 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Арагон Плюс" від 12.05.2014 про визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону з продажу майна КП "Октан" від 10.02.2014, укладеного між КП "Октан" та Івано-Франківською товарною аграрною біржею.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 вищезазначену ухвалу залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.11.2014 ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 04.06.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 у справі №5010/2439/2011-Б-23/88 скасовано, справу скеровано на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 05.01.2015 року вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.01.15.

В ході провадження у справі, 28 січня 2015 року ТОВ "Арагон Плюс" подано через канцелярію господарського суду Івано-Франківської області заяву про зміну підстав предмету позову.

В обгрунтування заявлених вимог скаржник посилається на наступне:

- договором на проведення аукціону від 10.02.14 визначено лише частину майна КП "Октан", а не цілісний майновий комплекс КП "Октан" як нерухоме майно, що є порушенням істотної умови договору, яка визначена Законом про банкрутство;

- ліквідатором КП "Октан" арбітражним керуючим Анапріюком А.С. не узгоджувалось з комітетом кредиторів майно, що підлягає продажу, а отже він був не уповноважений укладати з Івано-Франківською товарною аграрною біржею договір на проведення аукціону;

- загальна сума грошових вимог кредиторів згідно затвердженого реєстру вимог кредиторів складає 8484005 грн 71 коп, що має складати ціну продажу нерухомого майна, як цілісного майнового комплексу. Сума грошових вимог кредиторів підтверджується ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.13;

- договір на проведення аукціону містить невірну ціну майна на загальну суму 5492923,00 гривень, яке виставляється на продаж. Вартість майна, яке виставляється на продаж є меншою на 2 991 082 грн. 71 коп. ніж визначена законодавством, що є порушенням істотної умови договору, яка визначена Законом про банкрутство.

Як на підставу недійсності правочину позивач посилається на недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено право позивача до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову, шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором КП "Октан" Анапріюком А.С. розроблено Положення про умови і порядок визначення організатора з проведення аукціону з продажу майна КП Октан", яке затверджене наказом ліквідатора №1 від 10.01.14.

Відповідно до п.5, 7 вказаного положення у газеті "Рідна Земля" №3 (1272) від 24.01.14 ліквідатором опубліковано оголошення про проведення конкурсу на визначення організатора аукціону з продажу майна банкрута.

У встановлений строк з конкурсними пропозиціями до ліквідатора звернулася Івано-Франківська аграрна товарна біржа, за результатами розгляду заяви якої, ліквідатором прийнято рішення про визначення її організатором аукціону з продажу майна КП "Октан".

10.02.14 між колективним підприємством "Октан", в особі ліквідатора Анапріюка А.С. та організатором аукціону - Івано-Франківською аграрною товарною біржею в особі генерального директора Шелефонтюка Андрія Васильовича, 10.02.14 укладено договір на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута.

23.04.14 між сторонами укладено додаткову угоду до договору на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута від 10.02.14.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України ст. 20 ГК України та ст. 1 ГПК України, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 34 ГПК України доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2012р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Суб'єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники.

Замовником є ліквідатор, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Законом.

Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону.

Організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку, основними критеріями якого вважаються наявність ліцензії, достатній, але не менш як три роки, досвід проведення аукціонів, запропонована найменша сума винагороди.

Організатором аукціону не може бути заінтересована особа стосовно боржника, кредиторів та замовника аукціону.

Відповідно до ч. 5 ст. 44 Закону про банкрутство ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Зазначене положення ч. 5 ст. 44 Закону про банкрутство в свою чергу, не співпадає з нормами ч. 4 ст. 42 даного Закону, відповідно якої, до складу ліквідаційної маси не включається майно банкрута, що є предметом забезпечення. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

З урахуванням зазначеного, виділення з цілісного майнового комплексу частини майна банкрута, що є предметом забезпечення, з метою його окремої реалізації, робить неможливим продаж майна банкрута в цілому як цілісного майнового комплексу.

Оскільки, у даній справі про банкрутство є забезпечений кредитор - ПАТ "ВіЕс Банк", вимоги якого забезпеченні заставою ( 4 з 6 АЗС, майже половина зерносховища), то суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про те, що реалізація майна КП "Октан" як цілісного майнового комплексу фізично неможлива.

У відповідності до ст.43 Закону про банкрутство майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором.

Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Крім того, відповідно до положень статті 57 Закону про банкрутство початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим. Початкова вартість підлягає зазначенню у договорі на проведення аукціону. У разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначеної арбітражним керуючим початкової вартості майна комітет кредиторів або окремий кредитор чи власник майна боржника можуть звернутися до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки. Господарський суд своєю ухвалою може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів (кредитора), що здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України.

В матеріалах справи відсутні докази звернення вищезазначених суб'єктів до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки.

Разом з тим, слід зазначити, що норми ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачають підстави проведення аукціону, а не порядок укладення договору на організацію проведення аукціону.

За огляду на викладене необгрунтованими є твердження заявника-апелянта про відсутність у ліквідатора боржника повноважень на укладення договору з товарною біржею, а також на невідповідність ціни продажу нерухомого майна.

Щодо посилання заявника-апелянта на скасування постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.08.2014 року ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 23.04.2014 року у справі №5010/2439/2011-Б-23/88 про визнання організатором аукціону Івано-Франківської товарної аграрної біржі, як одну із підстав визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута, то суд першої інстанції зазначив наступне.

Як вбачається із змісту вищезазначеного процесуального документа, ним фактично було визнано Івано-Франківську товарну аграрну біржу учасником провадження у справі про банкрутство.

Разом з тим, слід зазначити, що скасована ухвала суду не слугувала підставою для укладання спірного договору.

Щодо решти тверджень в обгрунтування заявлених вимог, зокрема про невідповідність розміщення оголошення оголошення конкурсу на визначення організатора аукціону з продажу майна: про те, що строк для заявлення пропозиції складав шість днів, що не змогло забезпечити подання всіма біржам Івано-Франківської області своїх пропозицій для участі у конкурсі; та твердження про те, що різниця у вартості винагороди між договором на проведення аукціону від 30.10.2013 року та договором на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута від 10.02.2014 року, які укладалися із Івано-Франківською товарною аграрною біржою складає 109 859 грн. 46 коп., а загальна сума винагороди організатора аукціону складає 439 433 грн. 84 коп., то суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що дані твердження ніяким чином не впливають на визнання недійсним спірного договору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заявник-апелянт у відповідності до вищезазначеної норми належними та допустимими доказами не навів достатніх підстав для визнання спірного договору недійсним.

З огляду на викладене місцевий господарський суд зробив правомірний висновок про те, що викладені обставини в сукупності свідчать, що оскаржуваний ТОВ "Арагон Плюс" (ініціюючим кредитором) договір на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута від 10.02.14 , укладений між КП "Октан" та Івано-Франківською товарною аграрною біржею не підпадає під класифікацію підстав на визнання договору недійсним, передбачених ст.203 та ст. 215 Цивільного кодексу України , а тому не може бути визнаний недійсним з наведених підстав.

Крім того суд першої інстанції вказав, що з матеріалів справи не вбачається наявність у ТОВ "Арагон Плюс" суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу на подання заяви про визнання договору недійсним , а саме не наведено доводів (обґрунтування) того, яким чином спірний договір на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута від 10.02.14 , укладений між КП "Октан" та Івано-Франківською товарною аграрною біржею, порушує суб'єктивні права або охоронювані законом інтереси ТОВ "Арагон Плюс".

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви кредитора ТОВ "Арагон Плюс" б/н від 12.05.14 про визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону з продажу майна банкрута від10.02.14р., укладеного між КП "Октан" та Івано-Франківською товарною аграрною біржею.

За таких обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги ТзОВ «Арагон Плюс» необґрунтовані, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2015р. по справі №5010/2439/2011-Б-23/88 винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105,106 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2015р. у справі №5010/2439/2011-Б-23/88 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ «Арагон Плюс» - без задоволення.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді: Г.М. Гнатюк

Н.М. Кравчук

«Повний текст постанови виготовлено 19.05.2015р.»