П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ

Судова палата у господарських справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Колесника П.І.,
суддів:Барбари В.П.,Ємця А.А.,
Берднік І.С.,Жайворонок Т.Є.,
Гуля В.С.,Шицького І.Б., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву компанії «Океан Б.В.» (Okean B.V.) про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 5016/1284/2012(5/45) за заявою відкритого акціонерного товариства «Малярно-ізоляційне підприємство «Райдуга» (далі - ВАТ «МІП «Райдуга») до публічного акціонерного товариства «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» (далі - ПАТ «МСБЗ «Океан» або боржник) про визнання банкрутом,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10 липня 2012 року порушено справу № 5016/1284/2012(5/45) за заявою ВАТ «МІП «Райдуга» до ПАТ «МСБЗ «Океан» про визнання банкрутом.

Компанія «Океан Б.В.» (Okean B.V.) звернулася до господарського суду з кредиторськими вимогами до боржника - ПАТ «МСБЗ «Океан» на суму 1 064 445 008,77 грн. Просила визнати її конкурсним кредитором у зазначеній справі про банкрутство, включивши ці вимоги до реєстру вимог кредиторів боржника, посилаючись на умови договорів строкової кредитної лінії та змін до них. Кредитор зазначив, що укладені ним додаткові угоди до кредитних договорів щодо прощення боргу є нікчемними, оскільки вони є договорами дарування відповідних валютних цінностей, а тому підлягали нотаріальному посвідченню. Договори про відступлення права вимоги за кредитними договорами є також нікчемними, оскільки були укладені на вкрай невигідних для компанії «Океан Б.В.» (Okean B.V.) умовах, спрямовані на незаконне заволодіння її майном і є такими, що порушують публічний порядок.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24 квітня 2013 року за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів боржника. Грошові вимоги компанії «Океан Б.В.» (Okean B.V.) до боржника у сумі 1 064 445 008,77 грн відхилено; визнано вимоги компанії «Бельмонт Індастріз Інк.» у сумі 625 586 019,53 грн, товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг-Гамма» (далі - ТОВ «Консалтинг-Гамма») у сумі 1 500 012 660 грн із включенням цих вимог до четвертої черги задоволення кредиторів.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20 серпня 2014 року ухвалу господарського суду Миколаївської області від 24 квітня 2013 року в частині розгляду грошових вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтохімімпекс», компанії «Океан Б.В.» (Okean B.V.), ТОВ «Консалтинг-Гамма», компанії «Бельмонт Індастріз Інк.» залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 29 жовтня 2014 року ухвалу господарського суду Миколаївської області від 24 квітня 2013 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20 серпня 2014 року у частині розгляду грошових вимог компанії «Океан Б.В.» (Okean B.V.), ТОВ «Консалтинг-Гамма», компанії «Бельмонт Індастріз Інк.» залишено без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 6 лютого 2015 року справу допущено до провадження Верховного Суду України для перегляду постанови Вищого господарського суду України від 29 жовтня 2014 року.

У заяві про перегляд постанови суду касаційної інстанції з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) компанія «Океан Б.В.» (Okean B.V.) просить скасувати постанову Вищого господарського суду України від 29 жовтня 2014 року та прийняти нове рішення, яким постанову апеляційного суду скасувати, а ухвалу суду першої інстанції частково змінити.

В обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що мало наслідком ухвалення різних за змістом судових рішень, заявник надав копії постанов Вищого господарського суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6/906/58/13-г, від 25 лютого 2014 року у справі № 10/47/2012/5003, від 1 липня 2014 року у справі № 910/646/14, від 11 грудня 2007 року у справі № 44/69, від 4 серпня 2010 року № 7/588, від 28 травня 2012 року у справі № 18/372-13/162, від 11 листопада 2014 року у справі № 923/712/14 правовідносини в яких, на думку заявника, подібні до правовідносин у справі, яка переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України вважає, що заява про перегляд судового рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду справи судами встановлено, що грошові вимоги компанії «Океан Б.В.» (Okean B.V.) до ПАТ «МСБЗ «Океан» на загальну суму 1 064 445 008,77 грн ґрунтуються на договорах строкової кредитної лінії від 15 березня 2004 року № 1, № 2, № 3, від 8 серпня 2005 року № 4, від 14 червня 2007 року № 5, за умовами яких боржникові було відкрито строкові кредитні лінії в іноземній валюті (євро та долари США) зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

Право вимоги до боржника компанія «Океан Б.В.» (Okean B.V.) набула:

- за кредитними договорами від 15 березня 2004 року № 1, № 2, № 3 від компанії «Б.В. Дамен Файненс», яка у свою чергу набула право вимоги до боржника від первісного кредитора, компанії «Б.В. Холдінг Маатсхаппей Дамен», шляхом укладення відповідних додаткових угод про зміну кредитора до зазначених кредитних договорів;

- за кредитним договором від 8 серпня 2005 року № 4 від компанії «Б.В. Дамен Файненс» на підставі відповідної додаткової угоди про зміну кредитора;

- на підставі договору від 14 червня 2007 року № 5, укладеного між компанією «Океан Б.В.» (Okean B.V.) та боржником.

Згідно з додатковими угодами від 3 грудня 2007 року № 4, від 20 лютого 2008 року № 5 та від 1 грудня 2008 року № 7 до кредитного договору № 1; від 1 листопада 2007 року № 3 до кредитного договору № 2; від 3 березня 2008 року № 5, від 27 листопада 2008 року № 6 до кредитного договору № 3; від 1 грудня 2008 року № 4 до кредитного договору № 4 компанія «Океан Б.В.» (Okean B.V.) на підставі ст. 605 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) здійснила прощення боржнику заборгованості за відповідними кредитними договорами на загальну суму 24 068 659 євро, 12 500 000 доларів США основного боргу та 5 025 232,27 євро відсотків.

На частину боргу за кредитним договором № 4 в сумі 2 029 784,44 доларів США основного боргу та відсотків у розмірі 2 861 831,05 доларів США компанія «Океан Б.В.» (Okean B.V.) на підставі договору від 2 березня 2010 року здійснила відступлення права вимоги до боржника на користь компанії «Блакур Компані Інк.», яка у свою чергу відступила це право вимоги компанії «Фрадомна Інвестментс ЛТД» на підставі договору від 14 травня 2010 року.

Компанія «Фрадомна Інвестментс ЛТД» за договором цесії від 17 лютого 2012 року відступила право вимоги до боржника за кредитним договором № 4 на користь компанії «Бельмонт Індастріз Інк.».

Зміну позикодавця зареєстровано Національним банком України, що підтверджується додатком від 1 жовтня 2012 року № 8 до реєстраційного свідоцтва від 18 серпня 2005 року № 4503.

Заборгованість за кредитним договором № 5 у розмірі 41 931 314 євро основного боргу та 4 073 641,41 євро відсотків на підставі договору від 2 березня 2010 року була відступлена компанією «Океан Б.В.» (Okean B.V.) на користь компанії «Блакур Компані Інк.», яка у свою чергу відступила це право вимоги на користь компанії «Пойзантер Холдінгз Лтд» на підставі договору від 14 травня 2010 року.

Компанія «Пойзантер Холдінгз Лтд» за договором цесії від 17 лютого 2012 року відступила право вимоги до боржника за кредитним договором № 5 на користь компанії «Бельмонт Індастріз Інк.». Відповідні зміни було внесено й до договору № 5.

Зміну позикодавця зареєстровано Національним банком України, що підтверджується додатком від 1 жовтня 2012 року № 6 до реєстраційного свідоцтва від 27 червня 2007 року № 8.

На підставі заборгованості, набутої у тому числі за двома зазначеними договорами цесії від 17 лютого 2012 року, компанія «Бельмонт Індастріз Інк.» заявила кредиторські вимоги до боржника у справі про банкрутство.

Ухвалою Окружного суду Нікосії (Кіпр) від 28 березня 2012 року накладено заборону, згідно з якою в якості забезпечувального заходу заборонено компаніям «Фрадомна Інвестментс ЛТД» та «Пойзантер Холдінгз Лтд» відступати заборгованість за вказаними кредитними договорами № 4 та № 5.

Договорами строкової кредитної лінії №№ 1-3 погоджено, що ці договори регулюються і тлумачаться відповідно до права Нідерландів.

Сторони угоди про відступлення права вимоги за договором № 4 погодили, що усі питання, які виникають із нього чи у зв'язку з ним або його предметом чи структурою, регулюються та тлумачаться відповідно до законодавства Англії. Аналогічне положення погоджено сторонами угоди про відступлення права вимоги за договором № 5.

Погоджуючись із висновками судів попередніх інстанцій щодо відхилення грошових вимог компанії «Океан Б.В.» (Okean B.V.) до ПАТ «МСБЗ «Океан», суд касаційної інстанції виходив із того, що заборгованість боржника за кредитними договорами №№ 1-5 була частково прощена кредитором протягом 2007-2008 років, що має наслідком припинення відповідного зобов'язання боржника в силу ст. 605 ЦК України, а частково - відступлена на користь третіх осіб, що свідчить про відсутність у боржника будь-яких зобов'язань перед кредитором за кредитними договорами, якими обґрунтовано грошові вимоги компанії «Океан Б.В.» (Okean B.V.) у справі про банкрутство. Щодо посилання на нікчемність правочинів, на підставі яких компанія «Океан Б.В.» (Okean B.V.) здійснила прощення боргу та відступлення права вимоги, суд зазначив, що такі обставини повинні бути предметом розгляду в окремому позовному провадженні, за результатами якого відповідне зобов'язання боржника може бути визнано припиненим, недійсним тощо. Тільки на підставі такого рішення юрисдикційного органу господарський суд у справі про банкрутство може зробити висновок щодо дійсності (недійсності) відповідного зобов'язання боржника. Включенню ж до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство підлягають лише дійсні вимоги кредиторів, що відповідають чинному законодавству.

Разом із тим надані для порівняння постанови суду касаційної інстанції прийнято за результатом перегляду судових рішень у справах № 6/906/58/13-г, № 10/47/2012/5003, № 910/646/14, № 44/69, № 7/588, № 18/372-13/162 за позовами: про усунення перешкод у користуванні орендованим майном, визнання недійсними договорів та повернення майна, про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу та застосування наслідків його недійсності, визнання договору купівлі-продажу недійсності із застосуванням наслідків його недійсності, встановлення договору купівлі-продажу та договору оренди удаваними, визнання правочину щодо безоплатного відчуження виробничо-складського приміщення недійсним, про відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів (щодо оренди майна, яке перебуває в іпотеці), про стягнення заборгованості за контрактом, про розірвання договору купівлі-продажу та витребування неоплаченого товару, про стягнення заборгованості за контрактом відповідно.

Зі змісту постанови Вищого господарського суду України у справі № 923/712/14 про банкрутство, на яку також міститься посилання як на доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права у подібних правовідносинах, вбачається, що предметом розгляду є заперечення боржника щодо порушення справи про банкрутство стосовно нього, а постанову суду касаційної інстанції обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій дійшли правомірних висновків про необхідність порушення провадження у справі про банкрутство боржника і застосування до нього судових процедур банкрутства.

Таким чином, у наданих для порівняння рішеннях у зазначених справах та у справі, що розглядається, предмет і підстави позову різняться, а отже, ці судові рішення не є підтвердженням неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 11126 ГПК України Верховний Суд України відмовляє в задоволенні заяви, якщо обставини, що стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

З огляду на викладене заява компанії «Океан Б.В.» (Okean B.V.) про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 5016/1284/2012(5/45) задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII та ст.ст. 11123 , 11124 , 11126 ГПК України, у редакції, що діяла до набрання чинності цим Законом, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви компанії «Океан Б.В.» (Okean B.V.) про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 5016/1284/2012(5/45) відмовити.

Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій п. 2 ч. 1 ст. 11116 ГПК України.

Головуючий П.І. Колесник
Судді:В.П. Барбара
І.С. Берднік
В.С. Гуль
А.А. Ємець
Т.Є. Жайворонок
І.Б. Шицький