ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.15р. Справа № 904/3125/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово промислова група АЛВІС", м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий урожай Дніпро", м.Дніпропетровськ

про стягнення 13 253,92 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй Я.О.

Представники:

від позивача: Голубчиков Р.В., представник за довіреністю № б/н від 02.10.14р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово промислова група АЛВІС" (далі-позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий урожай Дніпро" (далі - відповідач) про стягнення 13 253,92 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №0547/2014 від 02.04.14р., в частині розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.15р. порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, призначено судове засідання на 26.05.15р.

26.05.15р. у судовому засіданні повноважний представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи витребувані судом документи.

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.26).

Враховуючи зазначене, господарський суд прийшов до висновку про те, що повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився та не подав відзив на позов та інші витребувані судом документи без поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 26.05.15р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.14р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 0547/2014 (далі - Договір поставки), відповідно до умов п. 1.1. якого, предметом договору є товар (канцелярські вироби, паперова продукція, товари широкого вжитку, та інше) який згідно з умовами даного договору позивач поставляє, а відповідач приймає у власність та повністю оплачує.

За приписами п. 1.2. Договору поставки, найменування (номенклатура, асортимент) та кількість продукції, що постачається за даним договором вказуються у специфікаціях, які у свою чергу є невід'ємними частинами цього договору. Сторони домовились, що у випадку відсутності окремої специфікації підписаної сторонами на відповідну поставку, найменування (номенклатура, асортимент), ціна та кількість продукції вказуються у відповідній видатковій накладній на поставку товару.

Ціна на товар є вільною ринковою і формується на підставі цін позивача, що діють в час обробки кожного із замовлень відповідача, і підлягає узгодженню сторонами (п. 2.1. Договору поставки).

Як зазначено у п. 2.2. Договору поставки, узгоджена сторонами ціна на товар, який постачається за певним замовленням, вказується у рахунках, специфікаціях та/або видаткових накладних, на дану партію товару.

Ціна договору складається із сумарної ціни товару, що поставлений у рамках дії цього договору (п. 2.3. Договору поставки).

Положеннями п. 3.4. Договору поставки передбачено, що поставка товару здійснюється в строк до п'яти робочих днів з моменту надання позивачем рахунку, який не був заперечений відповідачем.

Згідно з п. 3.9. Договору поставки, факт постачання, а також перехід права власності наступає в момент приймання-передачі представниками позивача й відповідача, який фіксується підписом цих уповноважених представників сторін на видаткових накладних на дану партію товару. Виключення становить поставка товару через перевізника, у цьому випадку сторони керуються чинним законодавством.

Повноваження представника відповідача підтверджуються належним чином оформленим дорученням на одержання матеріальних цінностей (п. 3.10. Договору поставки).

Відповідно до п. 3.13. Договору поставки при отриманні товару, представник відповідача зобов'язаний, в присутності представника позивача (чи перевізника), перевірити кількість та асортимент товару відповідно до товаросупроводжувальних документів, збереження упаковки, наявність зовнішніх дефектів та правильність оформлення товаросупроводжувальних документів.

Розрахунки згідно із цим Договором виражаються в грошових одиницях і проводяться в національній валюті - гривні, виключно в безготівковій формі (п. 5.1. Договору поставки).

За приписами п. 5.2. Договору поставки, форма оплати за товар - оплата з відстроченням платежу (кредит).

Пунктом 5.4. Договору поставки передбачено, що сторони можуть погодити окремі умови оплати на окреме постачання (передоплата, оплата по факту).

Договір набуває чинності з моменту його укладання, або фактичного виконання сторонами конклюдентних дій, і діє календарний рік з дати укладання, а відносно виконання зобов'язань, які виникли під час дії цього Договору, до повного їхнього виконання (п. 10.1. Договору поставки).

У п. 10.2. Договору поставки зазначено про те, що закінчення дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Як зазначає позивач, відповідно до взятих на себе зобов'язань по Договору поставки позивач передав відповідачу товар на загальну суму 13 253,92 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною № від 21.11.14р. на суму 990,00 грн.;

- видатковою накладною № від 25.11.14р. на суму 3 640,32 грн.;

- видатковою накладною № від 05.12.14р. на суму 4 972,86 грн.;

- видатковою накладною № від 09.12.14р. на суму 255,46 грн.;

- видатковою накладною № від 23.12.14р. на суму 3 395,28 грн.

Позивач зауважує, що товар за даними накладними відповідач прийняв у повному обсязі за довіреностями на отримання матеріальних цінностей. Будь-яких застережень чи заяв щодо неналежної кількості чи якості товару з боку відповідача не надходило. Разом із товаром позивач передав усі необхідні та визначені Договором поставки документи. При прийманні товару відповідач не заявляв про відсутність необхідних документів, Актів про відсутність документів сторони не складали. Відповідач не звертався до позивача з вимогою представлення відсутніх документів із зазначенням строку їх надання. Кінцевий термін розрахунку настав 06.01.15р., але відповідач не виконав свого зобов'язання по вчасній оплаті товару.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар у розмірі 13 253,92 грн.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору поставки на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 266 Господарського кодексу України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із положенням ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним Договором поставки. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов Договору поставки, відповідачем господарському суду надано не було.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови Договору поставки та обставини справи, господарський суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки заборгованість підтверджується матеріалами справи, а зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлений строк.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 265, 266 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий урожай Дніпро" (49107, м.Дніпропетровськ, вул. Шинна, буд. 18, кім. 231, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово промислова група АЛВІС" (49089, м. Дніпропетровськ, вул.Суворова, буд. 35, ) заборгованість за поставлений товару у розмірі 13253,92 грн. (тринадцять тисяч двісті п'ятдесят три грн. 92 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 26.05.15р.

Суддя Н.Е. Петренко