РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015Справа №910/18708/14

За позовом Приватного підприємства "ЮСЦЕНТР"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС"

про стягнення 32 076,00 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Шушняк Н.О. - по дов. №б/н від 15.12.2014р.

Обставини справи:

Приватне підприємство "ЮСЦЕНТР" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС" про стягнення 32 076,00 грн.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем умов договору 15/9 від 01.09.2012р.

Ухвалою від 08.09.2014р. порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 15.10.2014.

14.10.2014р., через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС" заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

15.10.2014р. представником позивача подана заява про збільшення розміру позовних вимог. Відповідно до даної заяви позивач просить:

Розірвати договір №15/9 надання послуг на об»єкті замовника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІКО - ЖИТЛОСЕРВІС» за адресою: м. Київ, вул.. Ломоносова, 52-а (блок Л) з 01.10.2014р. у з»язку з припиненням надання послуг позивачем.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС" на користь Приватне підприємство "ЮСЦЕНТР" 28 800 грн. за надані послуги в червні - вересні 2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС" на користь Приватне підприємство "ЮСЦЕНТР" 8 488,80 грн. заборгованості по договору пов»язаних з не проведенням корекції вартості послуг пропорційно до збільшення мінімальної заробітної плати.

В судовому засіданні 15.10.2014р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 29.10.2014р.

В судовому засіданні 29.10.2014р., відповідно до ст. ст. 69, 77 Господарського процесуального кодексу України, було продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та оголошено в судовому засіданні перерву до 19.11.2014р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.11.2014р., відповідно до ст. ст. 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, провадження по справі № 910/18708/14 зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 910/24812/14 за позовом Приватного підприємства "ЮСЦЕНТР" та 2) Приватного підприємства "ЮС-ЦЕНТР" до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" та 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "АСБ ЩИТ" про визнання договору недійсним законної сили.

25.03.2015р. через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення провадження по справі, клопотання мотивоване тим, що рішенням господарського суду міста Києва від 26.01.2015р. у справі № 910/24812/14 у задоволенні позову Приватного підприємства "ЮСЦЕНТР" та Приватного підприємства "ЮС-ЦЕНТР" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" про визнання договору № 2 з Товариством з обмеженою відповідальністю "АСБ ЩИТ" про надання охоронних послуг від 28.05.2014р. недійсним - відмовлено повністю. Дане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Судом встановлено, що обставини, які зумовили зупинення провадження у справі № 910/18708/14 усунено, у зв'язку з чим, суд визнав за необхідне поновити провадження у даній справі та призначив її до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін на 22.04.2015р.

Позивач повноважного представника в судове засідання не направив. Заяв, клопотань від позивача на адресу суду не надходило..

Враховуючи те, що не з'явлення представника позивача в засідання суду перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні, господарський суд визнав за доцільне розгляд справи відкласти на 25.05.2015р.

Представник позивача в судове засідання повноважного представника не направив. Заяв, клопотань від позивача на адресу суду не надходило. Про час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. З урахуванням того, що в матеріалах справи наявні всі документи для розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні 25.04.2015р., відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд:

В С Т А Н О В И В:

01.09.2012 Приватне підприємство "ЮС-ЦЕНТР" (надалі позивач ) уклало із Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" (надалі відповідач) договір №15/9, за умовами якого виконавець зобов'язується забезпечити охорону і збереження майна на об'єкті замовника за адресою: м. Київ вул. Ломоносова, 52, блок Л. у відповідності до ліцензійних умов, затверджених наказом МВС України від 01.12.2009р. №505.

Згідно п. 2.1 Договору №15/9 від 01.09.2012р. щомісячна вартість послуг складає 7200,00 грн., в т.ч. ПДВ 1200,00 грн.

Згідно п. 2.3 Договору №15/9 від 01.09.2012р. вартість послуг за погодженням сторін може уточнюватись в зв'язку з інфляцією на підставі рішень, прийнятих урядом шляхом укладення додаткової угоди.

Спір у справі виник в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором по оплаті наданих охоронних послуг.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам на підставі чинного законодавства і не зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

При розгляді справи судом встановлено, що сторони в п. 4.2 Договору №15/9 від 01.09.2012р. обумовили, що замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір через тридцять календарних днів після письмового повідомлення про це виконавця.

30.05.2014р. відповідачем було направлено на юридичну адресу позивача письмове повідомлення про розірвання договірних відносин з 01.06.2014р., в т.ч. договору №15/9 від 01.09.2012р.

Згідно ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 907 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Розірванням договору є припинення договірного зобов'язання, тобто зникнення правового зв'язку між сторонами договірного зобов'язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов'язків.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що з 01.06.2014р. договірні відносини між позивачем та відповідачем по договору №15/9 від 01.09.2012р. припинені.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами наявність порушення його права та законом охоронюваного інтересів з боку відповідача, а тому Господарський суд міста Києва не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про:

розірвання договору №15/9 надання послуг на об»єкті замовника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІКО - ЖИТЛОСЕРВІС» за адресою: м. Київ, вул.. Ломоносова, 52-а (блок Л) з 01.10.2014р. у з»язку з припиненням надання послуг позивачем.

стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС" на користь Приватне підприємство "ЮСЦЕНТР" 28 800 грн. за надані послуги в червні - вересні 2014 року.

стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС" на користь Приватне підприємство "ЮСЦЕНТР" 8 488,80 грн. заборгованості по договору пов'язаних з не проведенням корекції вартості послуг пропорційно до збільшення мінімальної заробітної плати.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.49, ст.. ст.. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 29.05.2015 р.

Суддя Трофименко Т. Ю.