ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.05.15р. Справа № 904/2405/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський експериментальний завод"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 15 547,18 грн. за договором поставки

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Романенко П.В., довіреність №б/н від 01.08.14р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 15 547,18 грн. за договором поставки, з яких: 11 600,00 грн. - попередньої оплати за товар, 1 628,45 грн. - пені за прострочення поставки, 1 160,00 грн. - штрафу за прострочення поставки, 161,13 грн. - процентів за користування чужими коштами, 997,60 грн. - збитків від інфляції, мотивуючи тим, що Відповідач порушила своє зобов'язання за Договором та не поставила товар в обумовлені сторонами строки.

Розгляд справи відкладався.

Відповідач явку повноважного представника у жодне судове засідання не забезпечила, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надала.

Відповідач повідомлена належним чином про розгляд справи, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 49 2.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.14р. сторонами укладено Договір поставки № 56 (далі Договір), за яким Відповідач зобов'язався постачати Позивачеві товар - дрова-поліна, а Позивач зобов'язався приймати та оплачувати товар.

Згідно з п. 4.2 Договору продукція повинна бути поставлена протягом 5 календарних днів з моменту оплати, згідно з п. 6.4 Договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору ціна на продукцію вказується у Специфікаціях.

Пунктом 6.4 Договору сторони визначили, що датою оплати Продукції є дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку Покупця.

Пунктом 8.3 Договору сторони встановили, що за прострочення поставки Продукції Продавець виплачує Покупцю пеню у розмірі діючої на момент прострочення подвійної облікової ставки НБУ від вартості Продукції за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 8.4 Договору у випадку порушення строків поставки на строк понад 5 днів Продавець виплачує Покупцю штраф у розмірі 10 % від вартості непоставленого (недопоставленого) товару (за виключенням несприятливих погодних умов).

На підставі виставленого Відповідачем рахунку № 68 від 11.09.14р. Позивач платіжним дорученням № 497 від 18.09.14р. сплатив Відповідачеві 11 600,00 грн. попередньої оплати за 40 складометрів дров-полін. Відповідач повинен був поставити товар не пізніше 23.09.14р., але, за даними Позивача, порушив своє зобов'язання та не поставив товар до цього часу.

Позивач звернувся до Відповідача з вимогою від 08.12.14р. № 199 про поставку товару або повернення суми попередньої оплати, але Відповідач вимоги Позивача не виконав, товар не поставив, кошти не повернув.

30.01.15р. Позивач поштовим зв'язком направив Відповідачеві вимогу від 29.01.15р. №10 про повернення протягом 5 календарних днів попередньої оплати за Договором у сумі 11 600,00 грн. Однак і цю вимогу Відповідач проігнорував.

На прострочений борг Відповідача - 11 600,00 грн. (попередньої оплати за товар), Позивачем Відповідачеві нараховані: 1 628,45 грн. - пені за прострочення поставки, 1 160,00 грн. - штрафу за прострочення поставки, 161,13 грн. - процентів за користування чужими коштами, 997,60 грн. - збитків від інфляції.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця (ч. 2, 3 ст. 693 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів поставки товару, відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає їх обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи у частині основного боргу і нарахованого штрафу.

Щодо вимог про сплату збитків від інфляції, 3 % річних та пені, суд вважає, що вимоги про сплату річних і збитків від інфляції підлягають стягненню після закінчення п'ятиденного строку з моменту відмови Позивачем від виконання зобов'язання Відповідачем у зв'язку з простроченням Відповідача та вимоги повернення сплачених коштів, тобто з цього моменту у Відповідача виникає грошове зобов'язання, а саме з 05.02.15р., щодо пені, то ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки пеня, за визначенням частини третьої ст. 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. У даному випадку мало місце прострочення поставки продукції, тобто прострочення виконання не грошового зобов'язання, за яке Договором передбачено стягнення штрафу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 11 600,00 грн. - попередньої оплати за товар, 1 160,00 грн. - штрафу за прострочення поставки, 33,37 грн. - 3% річних за період з 05.02.15р. до 11.03.15р., 614,80 грн. - збитків від інфляції за лютий 2015р., решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський експериментальний завод" 11 600,00 грн. - попередньої оплати за товар, 1 160,00 грн. - штрафу за прострочення поставки, 33,37 грн. - річних, 614,80 грн. - збитків від інфляції , 1 575,64 грн. - судового збору, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________