РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2015Справа №27/44

За позовом Першого заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі 1) Управління Пенсійного фонду України в Лисянському районі

2) Державної податкової інспекції в Лисянському районі

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кран-Сервіс»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - 1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Буква»

2) Український аграрний торговий дім «Колос»

про визнання договору недійсним

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від прокуратури: Греськів І.І.

від позивача 1: не з'явились

від позивача 2: не з'явились

від відповідача: не з'явились

від третьої особи 1: не з'явились

від третьої особи 2: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник прокурора Черкаської області вернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Лисянському районі та Державної податкової інспекції в Лисянському районі до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кран-Сервіс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 15.09.2006 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кран-Сервіс».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2007 р. порушено провадження у справі № 27/44 та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2007 р. залучено до участі у розгляді даної справи третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Буква» та Український аграрний торговий дім «Колос».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2007 р. зупинено провадження у справі № 27/44 до розгляду Господарським судом Черкаської області позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутіс Ленд" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Відкритого акціонерного товариства «Почапинський цукровий завод» від 10.07.2006 р., яка розглядається у справі у справі № 10-01-05-14-08/2820 за заявою Державної податкової інспекції в Лисянському районі Черкаської області до Відкритого акціонерного товариства «Почапинський цукровий завод» про визнання банкрутом.

Розпорядженням Голови Господарського суду міста Києва від 20.07.2012 р. справу № 27/44 передано уповноваженій особі для здійснення автоматизованого розподілу.

Відповідно до автоматизованого розподілу справу № 27/44 передано для розгляду судді Пригуновій А.Б.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 27.10.2009 р. у справі № 10-01-05-14-08/2820 визнано недійсним договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Відкритого акціонерного товариства «Почапинський цукровий завод» від 10.07.2006 р., укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрутіс Ленд".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2011 р. ухвалу Господарського суду Черкаської області від 27.10.2009 р. у справі № 10-01-05-14-08/2820 скасовано повністю, а матеріали справи № 10-01-05-14-08/2820 направлено до Господарського суду Черкаської області для подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.12.2010 р. у справі № затверджено ліквідаційний баланс Відкритого акціонерного товариства «Почапинський цукровий завод» та ліквідовано останнє у зв'язку з банкрутством.

Відповідно до листа Господарського суду Черкаської області від 28.01.2015 р. ухвала Господарського суду Черкаської області від 22.12.2010 р. набрала законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2015 р. справу № 27/44 прийнято суддею Пригуновою А.Б. до свого провадження, поновлено провадження у даній справі та зобов'язано учасників судового процесу надати суду певні документи.

Розгляд даної справи відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з неявкою представників сторін та третіх осіб та невиконання вимог суду в повному обсязі.

Як встановлено судом, 25.09.2007 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутіс Ленд" у зв'язку з визнанням банкрутом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2015 р. припинено провадження у справі № 27/44 в частині позову Першого заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Лисянському районі та Державної податкової інспекції в Лисянському районі до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд» про визнання недійсним договору.

Прокурор, присутній у судовому засіданні подав пояснення по справі, у яких зазначає, що безпосереднім вивченням справи № 10-01-05-14-08/2820 та за результатами моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень прокуратурою не виявлено остаточно прийнятого рішення щодо договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Відкритого акціонерного товариства «Почапинський цукровий завод» від 10.07.2006 р., укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрутіс Ленд".

У дане судове засідання представники позивачів 1, 2, відповідачів 1, 2 та третіх осіб 1, 2 не з'явились, вимог суду не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Приймаючи до уваги, що учасники процесу були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання сторін та третіх осіб не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками процесу, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 15.05.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кран-Сервіс» укладено договір купівлі-продажу майна, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд» передати, а відповідач - прийняти та оплатити майно цілісного майнового комплексу, яке знаходиться за адресою: Черкаська обл., Лисянський район, с. Почапинці та включає в себе: обладнання, устаткування, комунікації, мережі, металоконструкції та арматуру, призначене для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 1.4. договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд» свідчить, що на дату укладення договору майно належить йому на праві власності, не перебуває в спорі та не обтяжене ніякими обов'язками і правами третіх осіб.

Відповідно до п. 2.1. договору вартість майна складає 311 649, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор стверджує, що договір купівлі-продажу майна від 15.09.2006 р. суперечить законодавству, оскільки договір від 10.07.206 р., між ліквідатором Відкритого акціонерного товариства «Почапинський цукровий завод» Шкабріжм М.П. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд», на підставі якого останній набув права власності на майно цілісного майнового комплексу, яке знаходиться за адресою: Черкаська обл., Лисянський район, с. Почапинці, укладений з порушенням законодавства.

Як стверджує прокурор, рішенням комітету кредиторів Відкритого акціонерного товариства «Почапинський цукровий завод» надано згоду на цільовий продаж цілісного майнового комплексу, в той час як за договором від 10.07.2006 р. реалізовано лише частину майна, в той час як рішення про відчуження частини майна комітетом кредиторів не приймалось та, крім того, на засіданні комітету кредиторів 20.09.2006 р. було прийнято рішення про відміну рішення комітету кредиторів від 21.06.2006 р. про надання згоди на цільовий продаж спірного майна Товариству з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд».

Також прокурор відзначає, що нотаріальне посвідчення договору від 10.07.2006 р. вчинено 29.09.2006 р., тобто під час дії заборони на відчуження майна банкрута - Відкритого акціонерного товариства «Почапинський цукровий завод» відповідно до ухвали Господарського суду Черкаської області від 21.07.2006 р.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

У відповідності до положень ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України також передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Розглядаючи даний спір по суті, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд» набуло права власності на майно цілісного майнового комплексу, яке знаходиться за адресою: Черкаська обл., Лисянський район, с. Почапинці на підставі договору купівлі-продажу майна цілісного майнового комплексу підприємства-банкрута від 10.07.2006 р., укладеного з Відкритим акціонерним товариством «Почапинський цукровий завод» в особі арбітражного керуючого Шкабрія Михайла Петровича.

При цьому, підставою недійсності договору від 15.09.2006 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кран-Сервіс» прокурор визначає порушення чинного законодавства України при укладенні договору купівлі-продажу майна цілісного майнового комплексу підприємства-банкрута від 10.07.2006 р.

Як вбачається з матеріалів справи, Перший заступник прокурора Черкаської області в межах справи № 10-01-05-14-08/2820 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд» звернувся до Господарського суду Черкаської області із заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Відкритого акціонерного товариства «Почапинський цукровий завод» від 10.07.2006 р., укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрутіс Ленд".

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 27.10.2009 р. у справі № 10-01-05-14-08/2820 визнано недійсним договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Відкритого акціонерного товариства «Почапинський цукровий завод» від 10.07.2006 р., укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрутіс Ленд".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2011 р. ухвалу Господарського суду Черкаської області від 27.10.2009 р. у справі № 10-01-05-14-08/2820 скасовано повністю, а матеріали справи № 10-01-05-14-08/2820 направлено до Господарського суду Черкаської області для подальшого розгляду.

При цьому, на численні запити Господарського суду міста Києва до Господарського суду Черкаської області та учасників провадження у даній справі щодо подальшого розгляду вищевказаної заяви Першого заступника прокурора Черкаської області, надано відомості про припинення провадження у справі № 10-01-05-14-08/2820 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд»; відомостей про результати розгляду вказаної заяви суду не надано.

Таким, чином наразі відсутні відомості щодо оспорення та/або визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Відкритого акціонерного товариства «Почапинський цукровий завод» від 10.07.2006 р.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені цим кодексом. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За загальним правилом Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи, що ані прокурором ані позивачами не доведено неправомірність набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрутіс Ленд» права власності на майно цілісного майнового комплексу, яке знаходиться за адресою: Черкаська обл., Лисянський район, с. Почапинці або наявності будь-яких інших підстав, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, суд дійшов висновку про необґрунтованість наведених позивачем обґрунтувань.

Інших обґрунтувань своїх вимог, ніж ті, що наведені у позовній заяві, прокурора не надано

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд відзначає, що наведені прокурором доводи не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у справі документами та встановленими обставинами, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 20.05.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.