КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа№ 910/24951/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

ОСОБА_1

за участю представників cторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО - Донбас Північний"

на рішення господарського суду м. Києва від 13.03.2014 р. (дата підписання повного тексту рішення 28.03.2014 р.)

у справі №910/24951/13 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО - Донбас Північний"

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

про стягнення 5577,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія АСКО - Донбас Північний" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про стягнення з відповідача - Публічного акціонерного товариства " Страхова компанія " Країна " 5577,35 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Рішенням господарського суду м. Києва від 28.03.2014 року в позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія АСКО - Донбас Північний" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення господарського суду м. Києва від 13.03.2014 року у справі №910/24951/13 та постановити ухвалу, якою позовну заяву залишити без розгляду.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд залишити апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО - Донбас Північний" залишити без задоволення, а рішення господарського суду від 13.03.2015 року без змін.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до матеріалів справи, а саме до позовної заяви, позивач зазначив, що 12.12.2012 р. в м. Донецьку трапилась дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля " ВАЗ 21124 " ( д.н. НОМЕР_1 ), під керуванням водія Аваліані Темура Бекіровіча та автомобіля " ГАЗ 3110 " ЗНГ ( д. н. АН 0553 СЕ ), під керуванням водія ОСОБА_2.

Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю " ГАЗ 3110 " ЗНГ ( д. н. АН 0553 СЕ ), який був застрахований у позивача, згідно договору добровільного страхування автотранспортних засобів № 280064 від 06.01.2012 р.

Дорожньо - транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля " ВАЗ 21124 " ( д.н. НОМЕР_1 ) - Аваліані Темура Бекіровіча, що підтверджується постановою Петровського районного суду м. Донецька від 24.01.2013 р.

Страховим актом № 63/13 від 30.01.2013 р. зазначена дорожньо - транспортна пригода була визнана страховим випадком.

Позивач зазначив, що на виконання умов договору добровільного страхування автотранспортних засобів № 280064 від 06.01.2012 р., страхувальнику було виплачене страхове відшкодування в розмірі 5577,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 485 від 31.01.2013 р.

Цивільно - правова відповідальність винної у ДТП особи - Аваліані Темура Бекіровіча за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю автомобіля " ВАЗ 21124 " ( д.н. НОМЕР_1 ) згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7435451 застрахована у відповідача ( відкритого акціонерного товариства " Національна акціонерна страхова компанія " Оранта " ), а тому позивач просить суд стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування за мінусом франшизи ( 510,00 грн., яка передбачена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7435451 ) в розмірі 5577,35 грн.

Судом першої інстанції в рішенні було зазначено, що в матеріалах справи відсутні Довідка ВДАІ та постанова Петровського районного суду м. Донецька від 24.01.2013 р. на які посилається позивач у позовній заяві. ( до матеріалів справи додана довідка ВДАІ, згідно якої 24.05.2013 р. в 17 год. 30 хв. трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля " Опель " ( д.н. 46610ЕК ), під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля " ВАЗ " 111940-134 -30 ( д.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_4, а також постанова Дружківського міського суду Донецької області № 3/229/376/2013 р. від 06.06.2013 р., згідно якої винною особою у ДТП є ОСОБА_3.

Також, в матеріалах справи відсутній договір добровільного страхування автотранспортних засобів № 280064 від 06.01.2012 р, згідно якого застрахований пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль " ГАЗ 3110 " ЗНГ ( д. н. АН 0553 СЕ ).

Врахувавши зазначені вище обставини господарським судом м. Києва в позові було відмовлено.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в позові, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», згідно з частиною другою статті 4 3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

Відповідно до ухвали господарського суду м. Києва від 03.03.2014 року, судом було зобов'язано позивача надати оригінали доданих до позовної заяви документів.

Однак, позивачем не було надано суду відповідних документів, хоча останній був присутній в судовому засіданні 03.03.2014 року.

Відповідно до п. 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Згідно з ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО - Донбас Північний", а доводи наведені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2.2. вищезазначеної постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року N 18, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Беручи до уваги наведене, судова колегія вважає, що рішення господарського суду м. Києва від 13.03.2014 року у справі №910/24951/13 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО - Донбас Північний" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м. Києва від 13.03.2014 року у справі №910/24951/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО - Донбас Північний" - без задоволення.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

ОСОБА_1