ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015 р. Справа№ 914/1179/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрополь Захід", м.Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар", м.Городок Львівської області

про: стягнення 23 544,86 грн.

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: Федорків О.Я. - представник (довіреність від 03.03.15р.);

від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 21.05.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "Акрополь Захід" (м.Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (м.Городок Львівська область) про стягнення 23 544,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов'язання.

Ухвалою суду від 10.04.15 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 30.04.15р. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обов'язковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

В судове засідання 30.04.2015 року позивач участь повноважного представника забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, вимоги ухвали суду від 10.04.2015 року виконав.

Відповідач участь повноважного представника в судове засідання не забезпечив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№16552/15 від 21.05.2015 року).

Судом відкладено розгляд справи на 21.05.2015 року.

Позивач участь повноважного представника в судове засідання 21.05.2015 року забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач участь повноважного представника в судове засідання не забезпечив, направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому позов заперечує та просить розглянути справу без участі повноважного представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

17.11.2014 року господарський суд Львівської області прийняв рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрополь Захід" (м.Київ) задоволив частково та вирішив стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (м.Городок Львівська область) 160 020,01 грн. основного боргу, 31 926,74 грн. інфляційних нарахувань, 6128,11 грн. три проценти річних, 12 127,38 грн. пені та 4 204,04 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року у справі № 914/3337/14 року рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2014р. залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду від 17.11.2014 року, яке вступило в законну силу 20.01.2015 року, суд видав наказ від 03.02.2015 року.

18.02.2015 року на розрахунковий рахунок позивача Товариством з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" на виконання рішення господарського суду у справі № 914/3337/14 здійснено перерахунок коштів в розмірі 214 406,28 грн.

Зважаючи на те, що грошове зобов'язання відповідачем виконано лише 18.02.2015 року, позивач нарахував 22242,78 грн. інфляційних втрат та 1302,08 грн. 3% річних за весь час його прострочення починаючи з 12.11.2014 року до дня фактичного виконання зобов'язання.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач посилається на те, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних можливе лише як невід'ємна частина вимоги про сплату основного боргу, який вже було стягнуто згідно рішення господарського суду у справі № 914/3337/14.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема, є договори та інші правочини.

14.06.2013р. між Хмельницькою філією Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (замовник), в особі директора Мочалюка О.Л. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акрополь Захід" (підрядник) було укладено договір підряду №14/06-2013, який став підставою виникнення цивільних прав та обов'язків між ними.

17.11.2014 року господарським судом Львівської області прийнято рішення, яким стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (м.Городок Львівська область) 160 020,01 грн. основного боргу, 31 926,74 грн. інфляційних нарахувань, 6 128,11 грн. три проценти річних, 12 127,38 грн. пені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрополь Захід" (м.Київ) у зв'язку з невиконанням останнім договірних зобов'язань за договором від 14.06.2013 року.

Рішення господарського суду Львівської області від 17.11.2014 року набрало законної сили 20.01.2015 року згідно постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі № 914/3337/14 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

18.02.2015 року на розрахунковий рахунок позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" на виконання рішення господарського суду у справі № 914/3337/14 здійснило перерахунок коштів в розмірі 214 406,28 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Відтак чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження для його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Як зазначено у п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Із врахуванням викладеного позивачем правомірно нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Однак, оскільки позивачем нараховано 3% річних за період прострочення з 12.11.2014 року по 18.02.2015 року, тобто з врахуванням дня фактичного виконання зобов'язання, нарахований позивачем розмір 3% річних підлягає до часткового задоволення, а саме в сумі 1288,93 грн. (160 020,01 грн. X 98 днів / 365 Х 3%).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд - В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (81500, Львівська область, Городоцький район, м.Городок, вул.Львівська, буд.274А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрополь Захід" (03680, м.Київ, вул.Солом'янська, буд. 3, офіс 920; ) 22 242,78 грн. інфляційних нарахувань, 1288,93 грн. - три проценти річних та 1 826,00 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 26.05.2015 р.

Суддя Король М.Р.