ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" травня 2015 р.Справа № 924/499/15
Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Радченя Д.І., розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Провімі" с.Жорниська Яворівського району Львівської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Полівер" смт.Теофіполь Хмельницької області

про стягнення 20 155, 59 грн.

представники сторін:

Від позивача - Кравчук А.І. за дов. № 48 від 03.02.2015 року;

Від відповідача - не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В С Т А Н О В И В :

Суть спору: позивач - ТОВ "Провімі" звернувся з позовом до суду, про стягнення з відповідача - ТОВ "Полівер" - 20155,59 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору поставки від 14.04.2014 р., з яких 13515,75 грн. основного боргу за отриманий товар, 3071,31 грн. - інфляційних втрат, 327,71 грн. - 3% річних, 3240,82 грн. пені.

Ухвалою господарського суду від 07.04.2015 року порушено провадження у справі №924/499/15.

Сторони про час і місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, так копії ухвал про порушення провадження у справі сторонам направленні рекомендованими листами, підтвердженням чого є реєстр відправленої рекомендованої кореспонденції.

Розгляд справ неодноразово відкладався через неявку в засідання суду повноважного представника відповідача.

Ухвали суду від 07.04.2015 року, 16.04.2015р. та від 12.05.2015р. направлені рекомендованими листами на адресу відповідача зазначену в позовній заяві та спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також на адресу відповідача, зазначену в накладних на отримання товару (с.Карасиха, вул.Центральна,1, Білогірського району). Ухвала суду від 16.04.2015р.,відповідно до судової повістки, була вручена повноважному представнику відповідача (Бондарчук Р.) по даній адресі. Ухвали суду, які направлялися на адресу відповідача смт.Теофіполь, вул.Леніна, 39, кв.2, повернулися на адресу суду з відміткою про повернення "за закінченням терміну зберігання".

В судовому засіданні - 21.05.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, посилаючись при цьому, що вони підтверджені поданими доказами.

Повноважний представник відповідача в судові засідання 16.04.2015р., 12.05.2015. та 21.05.2015р. не з'явився, письмовий відзив на позов не подав, доказів поважності причин невиконання вимог суду не подав.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 64 ГПК України, ухвали надсилаються сторонам за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала вручена їм належним чином. Аналогічна позиція викладена в п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Враховуючи, що судом вжито всіх передбачених ГПК України заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також з огляду на обмеженість строків вирішення даного спору, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи, господарським судом встановлено наступне.

14 квітня 2014 року між ТОВ "Провімі" (постачальник) та ТОВ "Полівер" (відповідач) укладено договір поставки, за № 059П, у відповідності до умов якого постачальник зобов'язався передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити товари, в т.ч., але не виключно комбікорми, кормові додатки, премікси, білкові та вітамінномінеральні добавки (далі по тексту Товар) на умовах зазначених в даному Договорі. Список Товарів, що є предметом даного Договору визначено в "Прайс-лист". Постачальник має право в односторонньому порядку змінювати список Товарів, що можуть бути замовлені за цим Договором, шляхом направлення Покупцю нового "Прайс-лист" до даного Договору. (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору, асортимент, кількість та ціна Товару визначається у рахунку-фактурі та/або у видаткових накладних.

Розділом 2. сторонами узгоджено наступне: товар поставляється на умовах FСА (в редакції Інкотермс 2010) або СРТ (в редакції Інкотермс 2010) за адресою Покупця, що зазначається у товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній. Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем за кількістю та асортиментом в дату поставки згідно п. 2.3. Договору. З цього часу право власності на Товар, а також ризик випадкової втрати, знищення та/чи пошкодження Товару переходить до Покупця. Датою поставки Товару, є дата зазначена на товарно-транспортній накладній (для поставок на умовах РСА - це дата товарно-транспортної накладної; для поставок на умовах СРТ - це дата доставки зазначена в товарно-транспортній накладній) та/або на видатковій накладній. Замовлення Товару здійснюється Покупцем за 7 (сім) робочих днів до його очікуваного відвантаження та передається в письмовій формі на факс, або у електронній формі на адресу електронної поштової скриньки Постачальника, або засобами телефонного зв'язку. Замовлення вважаються погодженими Сторонами після надання рахунку-фактури Продавцем Покупцю на відповідну кількість, асортимент Товару. Товар поставляється Покупцю в упаковці, що відповідає його виду та забезпечує схоронність Товару за звичайних умов транспортування та зберігання.

На виконання умов даного договору позивачем передано, а відповідачем прийнято товар - корм для бройлерів, на загальну суму 286 527,75грн., підтвердженням чого є накладні №932 від 15.04.2014р., №1343 від 21.05.2014р. та №1597 від 06.06.2014р. (копії знаходиться в матеріалах справи, оригінали оглянуто в судовому засіданні).

Згідно п.3.1. договору, базова ціна на товар визначається в "Прайс-лист" до даного договору. Базова ціна визначається з врахуванням ПДВ та без урахування знижок, які надаються згідно умов визначених в додаткових угодах. Остаточна ціна на товар, яка підлягає оплаті, визначається в рахунку-фактурі постачальника з урахуванням знижок. Пунктом 3.4 договору передбачено, що покупець здійснює попередню оплату повної вартості кожного замовлення, на підставі переданого по факсу або електронною поштою рахунку-фактури постачальника до дати поставки товару але не пізніше 3-х календарних днів з дати поставки товару.

Свої зобов'язання згідно договору поставки, за № 059П відповідач виконав частково, перерахувавши кошти в сумі 273 012, 00грн., підтвердження чого є виписка з особового рахунку, і станом на день розгляду справи в суді за ним рахується заборгованість в сумі 13 515, 75грн.

20.10.2014р. позивач звернувся з вимогою до відповідача щодо сплати 13515,75 грн. боргу, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно п. 9.3 договору, у разі несвоєчасного виконання грошових зобов'язань покупцем, він сплочує суму боргу з врахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи, що відповідач своїх зобов'язань щодо оплати одержаного товару належним чином не виконав, позивач, керуючись ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача крім сум основного боргу - 3071,31 грн. - індекс інфляції, 327,71 грн. - 3% річних та 3240,82грн. пені, нараховані за період з 10.06.2014р. по 31.03.2015р.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом взято до уваги таке.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 11 та 509 ЦК України визначено, що однією з підстав виникнення, цивільних прав та обов'язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тобто сплати боргу.

Судом враховується, що 14.04.2014 року між ТОВ "Провімі" (постачальник) та ТОВ "Полівер" (відповідач) укладено договір поставки, за №059П, у відповідності до умов якого постачальник зобов'язався передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити товари, в т.ч., але не виключно комбікорми, кормові додатки, премікси, білкові та вітамінномінеральні добавки (далі по тексту Товар) на умовах зазначених в даному Договорі. Список Товарів, що є предметом даного Договору визначено в "Прайс-лист". Постачальник має право в односторонньому порядку змінювати список Товарів, що можуть бути замовлені за цим Договором, шляхом направлення Покупцю нового "Прайс-лист" до даного Договору. (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору, асортимент, кількість та ціна Товару визначається у рахунку-фактурі та/або у видаткових накладних.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На виконання умов даного договору позивачем передано, а відповідачем прийнято товар - корма для бройлерів, на загальну суму 286 527,75грн., підтвердженням чого є накладні №932 від 15.04.2014р., №1343 від 21.05.2014р. та №1597 від 06.06.2014р. (копії знаходиться в матеріалах справи, оригінали оглянуто в судовому засіданні).

Згідно п.3.1. договору, базова ціна на товар визначається в "Прайс-лист" до даного договору. Базова ціна визначається з врахуванням ПДВ та без урахування знижок, які надаються згідно умов визначених в додаткових угодах. Остаточна ціна на товар, яка підлягає оплаті, визначається в рахунку-фактурі постачальника з урахуванням знижок. Пунктом 3.4 договору передбачено, що покупець здійснює попередню оплату повної вартості кожного замовлення, на підставі переданого по факсу або електронною поштою рахунку-фактури постачальника до дати поставки товару, але не пізніше 3-х календарних днів з дати поставки товару.

Свої зобов'язання згідно договору поставки, за № 059П відповідач виконав частково, перерахувавши кошти в сумі 273 012, 00грн., підтвердження чого є виписка з особового рахунку, і станом на день розгляду справи в суді за ним рахується заборгованість в сумі 13 515, 75грн.

20.10.2014р. позивач звернувся з вимогою до відповідача щодо сплати 13515,75грн. боргу, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому враховується врахувати, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відповідач своїх зобов'язань щодо оплати одержаного товару належним чином не виконав, позивач, керуючись ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача крім суми основного боргу - 3071,31 грн. - індекс інфляції та 327,71 грн. - 3% річних нараховані за період з 10.06.2014р. по 31.03.2015р.

Суд, перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних нарахувань та річних, встановив, що нарахування інфляційних та 3% річних проведено правомірно.

Стаття 546 ЦК України, передбачено забезпечення зобов'язання неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1 ст. 549 цього ж кодексу, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений даним законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем, у відповідності до п. 9.3 договору, нараховано до стягнення з відповідача 3240,82грн. пені, нарахованої за період з 10.06.2014р. по 31.03.2015р., тобто за період більший шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, як визначено ст.232 ГК України.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд, перевіривши правильність нарахування пені, дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 1658,18 грн.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги про стягнення 18572 грн.95 коп. є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню, а в частині стягнення пені в сумі 1582грн.64коп. необхідно відмовити.

Відповідності до ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 13, 33, 43, 44-49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Провімі" с.Жорниська Яворівського району Львівської області до товариства з обмеженою відповідальністю "Полівер" смт.Теофіполь Хмельницької області про стягнення 20155,59 грн. задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Полівер" смт.Теофіполь Хмельницької області, вул. Леніна, 39, кв.2, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Провімі" с.Жорниська Яворівського району Львівської області, комплекс "Ямельня-1" ) - 13515,75 грн. основного боргу за отриманий товар, 3071,31 грн. - інфляційних втрат, 327,71 грн. - 3% річних, 1658,18 грн. пені та 1683,54грн. - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено та підписано суддею 25.05.2015р.

Суддя Д.І. Радченя

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, смт.Івано-Франкове, п/с №5, Яворівський р-н, Львівська область. - надіслати за заявою

3-4 - відповідачу. 30600, смт.Теофіполь, Хмельницька область, вул.Леніна, 39, кв. 2.

та 30200, с.Карасиха, вул.Центральна, 1, Білогірського р-у Хмельницької області.