ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р. Справа № 908/5869/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивач - Максимченко І.В. за довіреністю №23-12/14-3 від 23.12.2014 р.

відповідач - не з'явився

3-ї особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест", м. Дружківка (вх. №2168 З/3) на рішення господарського суду Запорізької області від 05.02.15 р. у справі № 908/5869/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест", м. Дружківка,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування", м. Київ,

про стягнення 96872,69 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.02.2015р. по справі № 908/5869/14 (суддя Ярешко О.В.) позовні вимоги задоволено у повному обсязі; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" заборгованість за договором фінансового лізингу № LС5270-05/11 від 03.06.2011р. в сумі 96872 грн. 69 коп. та 1937 грн. 45 коп. судового збору.

Відповідач з рішенням господарського суду Запорізької області не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення господарського суду Запорізької області від 05.02.2015р. у справі №908/5869/14 скасувати, у задоволенні позову ТОВ "Райффайзен Банк Аваль" до ТОВ "Карпатибудінвест" про стягнення боргу в сумі 96872,69грн. відмовити.

В обґрунтування викладених вимог заявник посилається на те, що наслідком розірвання договору є відсутність у позивача обов'язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність відповідача, і відповідно, відсутність права вимагати його оплати.

Відповідач вважає, оскільки право власності на предмет лізингу від "Райффайзен Лізинг Аваль" до ТОВ "Карпатибудінвест" не перейшло, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості цього майна. Відповідач зазначає про те, що рахунки на сплату заборгованості не були належним чином пред'явлені до оплати відповідачу. Також, відповідач посилається на факт часткової сплати лізингових платежів згідно платіжного доручення № 4229 від 23.12.2013. Крім того, відповідач вважає, що судом повинні бути враховані обставини здійснення бойових дій на території місцезнаходження підприємства відповідача в даний час, тобто фактичне припинення господарської діяльності, при наявності яких виконання зобов'язань за договором неможливо за відсутністю вини відповідача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу з наведеними відповідачем доводами не погоджується, вказує на те, що посилання відповідача на відсутність у нього обов'язку сплатити позивачу передбачені договором платежі з підстав припинення договору фінансового лізингу спростовуються зокрема умовами п. 5.5, п. 7.7 загальних умов договору. Позивач зазначає, що обов'язок відповідача сплатити поточні платежі за період користування предметом лізингу не ставиться в залежність від фактичного користування предметом лізингу, а також не припиняє такі зобов'язання у випадку викрадення, знищення або втрати предмету лізингу. Крім того, позивач вважає безпідставними твердження відповідача про невизнання позивачем сплати жодного лізингового платежу, оскільки заявлені позивачем вимоги стосуються заборгованості по оплаті лізингових платежів за період з 01.02.2013 по 01.09.2014, розрахунок яких містить в матеріалах справи.

Також, позивач надав до суду додаткові докази у справі в спростування тверджень відповідача про неврахування позивачем оплати лізингових платежів від 23.12.2013, у тому числі підписаний та скріплений печатками сторін акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.06.2011 по 31.03.2014 на підтвердження визнання відповідачем заборгованості з урахування останнього платежу від 23.12.2013, а також інші документи, а саме: копію виписку по рахунку № за період з 03.06.2011 по 10.04.2015; копію платіжного доручення № 4229 від 23.12.2013р. на оплату лізингових платежів у сумі 2 228 894,00 грн. за договорами фінансового лізингу №№ 1X5269-, 05/11 -1X5298-05/11, №1X5714-08/11; копію акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.04.2014-30.09.2014, а також докази надсилання зазначених актів звіряння взаємних розрахунків та їх отримання відповідачем.

Третя особа надала відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Відповідач в призначене судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи відповідач був обізнаний, що підтверджується зворотним повідомленням за № 008950/3 про вручення поштового відправлення уповноваженій особі ТОВ "Карпатибудінвест", яке було отримано 14.04.2015.

Третя особа своїм правом на участь при розгляді апеляційної скарги не скористалася, докази її належного повідомлення про час та місце судового розгляду справи знаходяться в матеріалах справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та третьої особи за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 03.06.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Авал", далі Лізингодавець, та Товариством з обмеженої відповідальністю "Карпатибудінвест", далі Лізингоодержувач, укладено Договір фінансового лізингу № LC 5270-05/11, далі договір.

Згідно з пунктом 1.1. договору Лізингодавець зобов'язується передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Спеціфікації (додаток №2 до договору), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

01 жовтня 2011 року між Сторонами укладено угоду про внесення змін до договору оренди (фінансового лізингу) № LC 5270-05/11 від 03.06.2011 року, згідно якої внесено зміни до Договору та викладено в новій редакції додатку №1 "Графік розрахунку заборгованості".

Відповідно до п. 4.1. договору Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі.

На підставі п. 4.2. договору Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання у період з моменту підписання цього договору до повної виплати Лізингоодержувачем заборгованості Лізингодавцю, визначеної за правилами цього договору за ставкою LIBOR плюс 7,00% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1 цього договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за курсом продажу (Розділ 1 "Визначення" Загальних умов додатку 4 до цього договору), крім того ПДВ.

Згідно з п. 4.3. договору Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії Лізингодавця.

Згідно п. 4.6. договору, оплата всіх платежів здійснюється в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця.

Пунктом 4.8. договору передбачено, що всі додаткові послуги, визначені в Загальних умовах (додаток 4 до цього договору), а також ті, які не визначені цим договором та необхідність в яких може виникнути у Лізингоодержувача, оплачуються Лізингоодержувачем окремо за тарифами Лізингодавця, розміщеними на офіційному сайті Лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.соm.ua.

У відповідності до п. 5.1. договору за несвоєчасну сплату будь-якого платежу (його частини) за договором Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю пеню у розмірі 0,20% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення, починаючи з п'ятого дня прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Загальними умовами фінансового лізингу - п. 5.2. Додатку №4 до Договору, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в Договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до Лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно.

В цьому випадку Лізингоодержувач зобов'язаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця (п.п.5 3, п.5.4 додатку №4).

Згідно з п. 8.1 договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором.

Відповідно до пункту 8.1.4 Загальних умов Лізингоодержувач взяв за себе зобов'язання своєчасно сплачувати лізингові платежі.

На виконання умов вищезазначеного договору Лізингодавець передав у тимчасове володіння Лізингоодержувачу предмет лізингу - напівпричеп YUKSEL ST_DTЗАРЗ501, 2008 р.в., що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 03.06.2011 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов договору, загальних умов договору та вимог чинного законодавства України належним чином не виконує свої зобов'язання в частині внесення лізингових платежів, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем, яка становить 96872,69 грн.

За таких обставин, керуючись положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг», у відповідності з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт виконання своїх зобов'язань позивачем за договором передачі предмету лізингу та його отримання відповідачем, останній не надав доказів належного виконання взятих на себе зобов'язань щодо повної оплати лізингових платежів відповідно до узгодженого графіку, або обґрунтованих заперечень проти позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 96872,69 грн.

З даними висновками повністю погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на відсутність у нього обов'язку сплатити позивачу передбачені договором платежі з підстав припинення договору фінансового лізингу.

Проте, колегія суддів з наведеними відповідачем доводами не погоджується та зазначає наступне.

Так, між сторонами у справі виникли правовіднисни за договором лізингу LC 5270-05/11 від 03.06.2011 року, які регулюються положеннями Закону України "Про фінансовий лізинг" та відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за договором лізингодавцем виконано в повному обсязі, а саме, передано відповідачу предмет лізингу, що підтверджується двосторонньо підписаним представниками лізингоодержувача та лізингодавця, скріпленим печатками підприємств актом прийому-передачі предмету лізингу від 03.06.2011 до договору, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання в частині оплати лізингових платежів не виконав в повному обсязі, відповідно до Графіку, в зв'язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" по сплаті лізингових платежів в розмірі 96872,69 грн.

Приписами п. 8.1 договору сторонами погоджено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором.

Доказів повної оплати заборгованості, про яку заявлено в позовній заяві, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що даний договір є чинним, в зв'язку з невиконанням лізингоодержувачем своїх зобов'язань в частині належної оплати лізингових платежів.

В свою чергу, обов'язок відповідача сплатити поточні лізингові платежі за період користування предметом лізингу не ставиться в залежність від фактичного користування ним, а також не припиняє такі зобов'язання у випадку викрадення, знищення або втрати предмета лізингу.

Колегія суддів звертає увагу, що п. 7.7 Загальних умов договору (Додаток №4 до договору) передбачено, що у випадку знищення, викрадення або втрати предмету лізингу, незалежно від того був такий випадок визначний страховим чи ні, лізингоодержувач зобов'язаний протягом 15 календарних днів з моменту настання такої події сплатити лізингодавцю визначені в п. 10.3.2 Загальних умов платежі, в тому числі заборгованість по поточних лізингових платежах.

П. 7.8 Загальнихумов передбачено, що лише у випадку сплати лізингоодержувачем сум визначених у п. 7.7, лізингодавець протягом 15 календарних днів передає лізингоодержувачу свої права вигодонабувача за договором страхування, а право власності на предмет лізингу при цьому переходить до лізингоодержувача на підставі договору купівлі-продажу (викупу) предмету лізингу.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження заволодіння предметом лізингу сторонніми особами. Подані відповідачем докази незаконного заволодіння іншими особами предметом лізингу, а саме: витяг з кримінального провадження № 0009694 від 30.09.2014 та довідка Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, свідчать лише про звернення відповідача до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві з заявою про викладені обставини, внаслідок чого, Шевченківським районним управлінням розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 Кримінального кодексу України.

Тобто обставини, пов'язані із припиненням договору фінансового лізингу № LC 5270-05/11 від 03.06.2011, а відтак і відсутністю підстав для сплати відповідних лізингових платежів, виникли вже після виникнення у відповідача обов'язку зі сплати лізингових платежів за заявлений у цій справі період.

Крім того, відповідач не повідомляв в письмовому вигляді позивача про факти заволодіння предметом лізингу сторонніми особами в порядку п. 8.1.9 договору.

Також п. 5.5 Загальних умов фінансового лізингу передбачено, що лізингоодержувач (відповідач) сплачує поточні лізингові платежі незалежно від фактичного користування предметом лізингу.

Отже, обов'язок відповідача сплатити поточні лізингові платежі за період користування предметами лізингу не ставиться в залежність від фактичного користування предметом лізингу (п. 5.5. Загальних умов фінансового лізингу), а також не припиняє такі зобов'язання у випадку викрадення, знищення або втрати предмета лізингу.

Що стосується наведених відповідачем доводів про відсутність рахунків на оплату лізингових платежів колегія суддів зазначає наступне.

Так, п. 5.3. Загальних умов фінансового лізингу сторони передбачили, що лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом на підставі рахунку лізингодавця (позивача), направленого на вказану у договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку.

В разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутись до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Доказів звернення ТОВ «Карпатибудінвест» з заявами про неотримання рахунків до ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» матеріали справи не містять і таких доказів до суду не надано..

Не відповідає дійсності і твердження скаржника про неврахування позивачем проведеної відповідачем оплати згідно платіжного доручення № 4229 від 23.12.2013.

Так, матеріали справи містять копію виписки по рахунку № за період з 03.06.2011 по 10.04.2015; копію платіжного доручення № 4229 від 23.12.2013р. на оплату лізингових платежів у сумі 2 228 894,00 грн. за договорами фінансового лізингу №№ 1X5269-, 05/11 -1X5298-05/11, №1X5714-08/11; копію акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.06.2011-31.03.2014; копію акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.04.2014-30.09.2014, докази надсилання зазначених актів звіряння взаємних розрахунків та їх отримання відповідачем, що спростовує твердження скаржника про неврахування позивачем оплати лізингових платежів від 23.12.2013.

Вказаними документами підтверджується, що позивачем враховано здійснений відповідачем платіж в сумі 2 228 894,00 грн. в рахунок договорів фінансового лізингу №№ LC5269-05/11-LC5298-05/11, як це зазначено в призначенні платіжного доручення № 4229 від 23.12.2013. Тобто в тому числі і в рахунок договору фінансового лізингу LC5270-05/11, що є предметом позовних вимог у даній справі. Випискою по рахунку підтверджується, що на рахунок позивача інших коштів від відповідача не надходили. Вказані обставини відповідачем будь-якими доказами не спростовані.

Посилання відповідача на обставини непереборної сили в зв'язку з проведенням бойових дій на території місцезнаходження підприємства відповідача, що унеможливило виконання зобов'язань за договором, колегія суддів вважає в даному випадку недоречним, оскільки вказані обставини ніяким чином не впливають на обов'язок лізингоодержувача сплачувати поточні лізингові платежі за договором відповідно до узгодженого графіку. До того ж, вказана заборгованість утворилась у відповідача за період з 01.02.2013, тобто ще до настання обставин, на які посилається скаржник.

Таким чином, відповідач порушував зобов'язання за договором і до початку обставин, з якими він пов'язує неможливість його виконання.

Також, обов'язок лізингоодержувача письмово повідомляти лізингодавця про неможливість виконання своїх зобов'язань за договором також закріплений пунктом 8.1.9 Загальних умов фінансового лізингу, а саме - у день виникнення обставин, які дають підстави для цього.

Проте, відповідачем не доведено факту направлення ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» повідомлень про неможливість виконання умов фінансового лізингу в зв'язку з наведеними відповідачем обставинами.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Отже, позивачем на підтвердження позовних вимог та обставин надані належні документальні докази, які знаходяться в матеріалах справи, та свідчать в їх сукупності про правомірність позовних вимог, тоді як відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

За таких обставин, відповідач ані під час вирішення спору у господарському суді Запорізької області, ані під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності як своїх заперечень проти позову, так і висловлених у своїй апеляційній скарзі тверджень. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами. Його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому, вказані вимоги відповідача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Запорізької області від 05.02.2015 у справі № 908/5869/14.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статтею 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" м. Дружківка залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.02.2015 у справі № 908/5869/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови підписано та складено 20 травня 2015 року

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.