ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 травня 2015 р. Справа № 918/412/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго"

до відповідача Публічного акціонерного товариства Гощанський "Райагрохім"

про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 10 635 грн. 95 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник Іванов Ю.М., дов.№ 102 від 31.12.2014р..

від відповідача: представник не з'явився.

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" (надалі Позивач) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Гощанський "Райагрохім" (надалі Відповідач) в якому просить стягнути з останнього заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 10635 грн. 95 коп. за період з 15 квітня 2014 року по 15 грудня 2014 року.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, явку представника в судове засідання не забезпечив. До господарського суду повернулися ухвали суду про порушення провадження по справі від 28 квітня 2015 року та про відкладення розгляду справи від 12 травня 2015 року, які направлялась на адресу відповідача, з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням Відповідача є: Рівненська область, Гощанський район, смт. Гоща, вул. Наливайка, буд. 72.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того частиною першою статті 64 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п.п. 3.9.1., 3.9.2. Постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представника позивача, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому господарський суд керувався наступним.

10 травня 2010 року між ЗАТ «Ей-І-Ес Рівнеенерго», як Постачальником та Публічним акціонерним товариством Гощанський "Райагрохім", як Споживачем укладено договір № 42 про постачання електричної енергії відповідно до якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з сумарною приєднаною потужністю 400 кВт, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатками до Договору, що є невід'ємними частинами.

Відповідно до п.2.2, п. 2.2.2, п.2.3, п.2.3.3, п.8.1 Договору Позивач зобов'язувався постачати відповідачу електроенергію відповідно до умов Договору, а останній - зобов'язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати використану електроенергію. Взяті на себе зобов'язання згідно з укладеним Договором ПАТ « Рівнеобленерго» виконало в повному обсязі. Однак, Відповідач не оплатив використану електроенергію, внаслідок чого порушив договірні зобов'язання.

Пунктом 2.3.3 Договору передбачено, що споживач зобов'язаний здійснювати оплату вартості електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 « Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків».

Згідно п. 8.1 Договору оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки постачальника в терміни визначені додатком № 4 Договору «Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків».

Відповідач користувався електроенергією згідно Договору, оплату не здійснював, порушуючи умови укладеного договору та ст.173, ст.193 ГК України.

Внаслідок неналежного виконання Відповідачем зобов'язань щодо оплати спожитої електроенергії, не перерахування коштів за використану активну електроенергію утворилась дебіторська заборгованість Відповідача перед ПАТ «Рівнеобленерго» в сумі 10635 грн. 95 коп. за період з 15 квітня 2014 року по 15 грудня 2014 року.

За умовами п. 2 Додатку №1 покази засобів обліку, відповідно до Переліку об'єктів і точок комерційного обліку споживача, фіксуються споживачем 15 числа кожного місяця о 00-00 год. та вибірково контролюються (знімаються) постачальником. Після зняття показів засобів обліку, споживач оформляє Звіт про використану електроенергію, який складається у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони та 15 числа надає постачальнику нарочним, не пізніше наступного робочого дня після зняття показів і одночасно отримує рахунок за фактично спожиту електроенергію. Якщо термін подачі звіту припадає на вихідні та/або святкові дні, звіт про використану електроенергію надається в перший робочий день, що слідує за вихідними та/або святковими днями. У разі неможливості отримання постачальником даних про використану електроенергію у зазначені терміни (незалежно від причин), визначення обсягу спожитої електроенергії здійснюється самостійно постачальником за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. У разі наявності зафіксованих постачальником показників засобів обліку споживачеві виписується рахунок у відповідності до таких показників. Період розрахунку за середньодобовим споживанням електроенергії не повинен перевищувати один місяць, після чого постачальник проводить розрахунок обсягу спожитої електроенергії за встановленою потужністю струмоприймачів та числом годин їх використання до передачі показників розрахункових приладів без подальшого перерахунку. Відновлення розрахунків за розрахунковими приладами обліку здійснюється після спільного складання акту, у якому фіксуються покази приладів обліку електроенергії.

Відповідно до п. 3.5 Додатку № 1 розрахунки за електроенергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний розрахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

За умовами абзацу 2 пункту 4 Додатку № 4 відповідно до визначеної згідно пункту 5 Додатку величини коштів за фактично спожиту електроенергію постачальник виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом 5 операційних днів від дня отримання відповідачем рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виписувався відповідачу рахунок за грудень 2014 року на суму 10635,95 грн. (а.с. 18-23). Позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача боргу на вказану суму.

Відповідач розрахунки не проводив взагалі, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість в сумі 10635,95 грн.

Відносини пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією (надалі Правила), затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» встановлено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією.

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором постачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч.І ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з абз.2. ч.І. ст.193 ГК до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, або договору.

Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту активну електроенергію в сумі 10635 грн. 95 коп. за період з 15 квітня 2014 року по 15 грудня 2014 року грунтуються на договорі та законі є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд в повному розмірі покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача, як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства Гощанський "Райагрохім"(35400, Рівненська обл., Гощанський р-н, смт. Гоща, вул. С.Наливайка, буд.72 ) на користь публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» (33000, м.Рівне, вул. Кн.Володимира, 71, ) заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 10 635 грн. 95 коп.( десять тисяч шістьсот тридцять п"ять грн. 95 коп.) та судовий збір в сумі 1827грн. 00 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 26 травня 2015 року.

Суддя Марач В.В.