ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р.Справа № 922/2253/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Лобові Р.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 11299,00 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача - Дорош Н.Я., дов. від 13.10.2014р.;

Представник відповідача - не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна", м. Київ, звернувся до господарського суду із позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", м. Харків, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в розмірі 11299,00 грн., та просить покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 09.04.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.04.2015р. о 10:30 год.

Ухвалою господарського суду від 27.04.2015р. розгляд справи відкладався.

У призначеному 14.05.2015р. судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції за клопотанням представника позивача, позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Через канцелярію суду надав додаткові докази по справі (вх. №№ 18362, 18453), які судом долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання 14.05.2015р. не з"явився, про причину неявки суд не повідомив, через канцелярію суду надав заперечення на позов (вх. № 18965), в якому, зокрема просив суд витребувати у позивача засвідчену банківською установою копію платіжного доручення, акт виконаних робіт зі станції технічного обслуговування, на підтвердження проведення робіт та, відповідно, законності перерахування страхового відшкодування, докази сплати страхового платежу за договором добровільного страхування, так, як згідно п. 4.1. договору, він набуває чинності не раніше дня, наступного за днем сплати страхового платежу.

Вирішуючи клопотання про витребування доказів суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги, що зазначені відповідачем докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

15 листопада 2013 року о 08 годин 15 хвилин в м. Харкові по вул. Ак. Вернадського на перехресті Червоношкільна набережна, трапилась ДТП за участю транспортного засобу "ВАЗ 21074", ДНЗ АХ4270ВС, під керуванням Перепелиці Руслана Володимировича та транспортного засобу "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ, що належить Єна Оксані Анатоліївні, під керуванням Єна Едуарда Олександровича.

Причиною ДТП стало те, що Перепелиця Р.В., керуючи автомобілем "ВАЗ 21074", ДНЗ АХ4270ВС, та рухаючись по вул. Ак Вернадського на перехресті Червоношкільної набережної в м. Харкові, не вірно не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

10 грудня 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова, у справі № 646/11167/13-п винесена постанова, згідно якої Перепелицю Р.В. визнано винним у вчинені даного ДТП.

В результаті вказаної ДТП було пошкоджено застрахований у Публічному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Універсальна" (позивач), згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту №3014/227/004117 від 30.082013р. (договір), автомобіль марки "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ, який належить Єна О.А. (страхувальник) на праві приватної власності.

18.11.2013 року страхувальник звернулась із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку.

Вартість матеріальної шкоди завданої пошкодженням "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ визначено на підставі звіту № 215/2013 від 12.12.2013р. ремонтної калькуляції та рахунку № С5008485.

Враховуючи викладене, та зважаючи на зібрані документи, Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком, та виплати власнику "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ, на підставі страхового акту №21575/к/п, розрахунку страхового відшкодування до нього, аварійного сертифікату страхового відшкодування у розмірі 7908,93 грн.

Платіжними дорученнями №49957 від 15.01.2014р. сума страхового відшкодування було перераховано на рахунок ТОВ "Атлант-М ЮГ" із призначенням платежу: страхове відшкодування на ремонт "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ, страхувальник Єна О.А., на підставі страхового акту №21575/к/п.

Згідно довідки по страховій справі № 21575/1 при виплаті страхового відшкодування страхувальнику Єна О.А. належної йому суми відшкодування (11299,00 грн.), було утримано/зараховано 3390,07 грн. в рахунок несплаченої частини страхового платежу, згідно умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 3014/227/004117 від 30.08.2013р.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач повністю виконав свої зобов'язання перед страхувальником.

Звертаючись до господарського суду із відповідним позовом, позивач зазначив, що на даний час виплати страхового відшкодування по вказаному страховому випадку страхова компанія ПАТ "СК "ХМСК" не здійснила, жодних відповідей про розгляд заяви про виплату страхового відшкодування на адресу позивача не надходило.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обов'язкового страхування згідно з п. 9 ст. 7 Закону України "Про страхування".

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено обов'язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Стаття 990 ЦК України зазначає, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Така ж норма закріплена і в ч. 1 ст. 979 ЦК України, яка визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Тобто, виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Позивачем складено страховий акт № 21575/к/п від 31.12.2013р. згідно із яким сума, яка підлягає до сплати в якості страхового відшкодування, становить розмір 7908,93 грн.

У страховому акті зазначено, що частина платежу в розмірі 3390,07 грн. зарахувати в рахунок несплаченої частини страхового платежу; частину страхового відшкодування в розмірі 7908,93 грн. перерахувати ТОВ "Атлант-М Юг".

Свої зобов'язання за договором майнового страхування страховик (позивач) виконав у повному обсязі. Платіжними дорученнями №49957 від 15.01.2014р. сума страхового відшкодування у розмірі 7908,93 грн. було перераховано на рахунок ТОВ "Атлант-М ЮГ" із призначенням платежу: страхове відшкодування на ремонт "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ, страхувальник Єна О.А., на підставі страхового акту №21575/к/п.

Згідно статті 993 Цивільного України та статті 27 Закону України "Про страхування", згідно з якими, до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України; якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно вимог статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" після розгляду страховиком наданих йому документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Про прийняте рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦКУкраїни шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі, коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого об'єкта, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту щодо визначення розміру заподіяної шкоди, слід виходити із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

З матеріалів справи вбачається, що розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ, на підставі звіту № 215/2013 від 12.12.2013р., ремонтної калькуляції та рахунку № С5008485, складає 11299,00 грн.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України .

Оскільки цивільно-правова відповідальність Перепелиці Р.В. на момент вчинення ДТП була застрахована у Публічному акціонерному товариству "Харківська муніципальна страхова компанія" (відповідача) поліс №АС/0061152, на цій підставі, керуючись Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статтею 993, статтями 20, 27 Закону України "Про страхування", на адресу страхової компанії Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" було скеровано заяву про виплату страхового відшкодування з додатком документів про ДТП вих. №УН1232Р від 17.04.2014р. у розмірі 11299,00 грн. передбаченого законом.

Згідно довідки по страховій справі № 21575/1 при виплаті страхового відшкодування страхувальнику Єні О.А. належної йому суми відшкодування - 11299,00 грн., утримано/зараховано 3390,07 грн. в рахунок несплаченої частини страхового платежу, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 30.08.2013р.

Водночас суд зазначає, що, якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то компенсувати позивачу суму відшкодуванню в повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована.

Отже, суд приходить висновку, що сума страхового відшкодування у розмірі 3390,07 грн., яка увійшла в розмір шкоди, що підлягає виплаті постраждалій Єна О.А., внаслідок ДТП, що сталося з вини Перепелиці Р.В., та яку було утримано в рахунок несплаченої частини страхового платежу згідно умов договору страхування, підлягає компенсації страхувальником особи, відповідальність якої застрахована, позивачу у повному обсязі.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає (постанова Верховного Суду України від 22 січня 2013 у справі № 3-72 гс 12).

Матеріали справи свідчать про наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; збитків та їх розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками, вини.

Згідно статті 55 Конституції України, статтей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, суд вважає безпідставним посилання відповідача у справі щодо неправомірності стягнення з нього 3390,07 грн. суми, утриманої в рахунок несплаченої частини страхового платежу, з посиланням на п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року

Слід зазначити, що відповідач довільно трактує зміст зазначених правових норм з огляду на наступне.

Частиною 3 пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року, встановлено, що для суброгації, відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

Проценти, неустойка виплачуються страховиком через несвоєчасне виконання ним власного зобов'язання перед страхувальником (стаття 992 ЦК України) і не можуть бути стягнуті у порядку суброгації з особи, винної в завданні шкоди. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику.

Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому, з урахуванням положення статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Стаття 992 ЦК України передбачає майнову відповідальність страховика за несплату або прострочку виплати (в тому числі й при відсутності відмови в страховій виплаті) у вигляді сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або ЦК України, Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що не можуть бути стягнуті у порядку суброгації з особи, винної в завданні шкоди, тільки сплачені страховиком за несплату або прострочку виплати у вигляді сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або ЦК України, Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Отже, з огляду на правову природу платежу у сумі 3390,07 грн., який не є неустойкою, а є частиною суми, яка увійшла у розмір страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що вона підлягає стягненню у порядку суброгації з особи, винної в завданні шкоди.

Заперечення відповідача щодо суми 350,00 грн. вартості висновку фахівця товарознавця, суд оцінює критично, та зазначає що дана сума не пред'являлась позивачем до стягнення з відповідача.

Згідно статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 48-А, розрахунковий рахунок 265042184 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805, ) 11299,00 грн. матеріальних збитків та 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.05.2015 р.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/2253/15