ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" травня 2015 р.Справа № 916/1805/14

За скаргою: Підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна" на дії відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області у справі 916/1805/14

За позовом: Підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна";

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙН УКРЕЙН";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008";

про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов'язання не здійснювати перешкоди в його отриманні

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача (скаржника): Кононенко В.П. - довіреність № 0502/15-Д від 05.02.2015 року;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

від суб'єкта оскарження: Касьянова О.В. - довіреність №03-5515 від 13.05.2015р.

СУТЬ СПОРУ: розглядається в порядку ст. 121-2 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.06.2014 року було частково задоволено заяву Підприємства з іноземними інвестиціями «СЄРНА» про вжиття заходів до забезпечення позову; заборонено ТОВ "ТРЕЙН УКРЕЙН" (65014, м. Одеса, Лідерсівський бульвар, будинок 5, офіс 6, ) вчиняти будь-які дії, пов'язані із задоволенням його вимог за рахунок майна, а саме ріпаку українського походження, врожаю 2013 року, ДСТУ 4966:2008 у кількості 1033,32 тони в тому числі здійснювати відчуження в будь-який спосіб, а також вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до втрати та/або псування вказаного майна, до вирішення спору по суті; накладено арешт на ріпак українського походження врожаю 2013 року, ДСТУ 4966:2008 в кількості 1033,32 тони, що знаходиться на зберіганні у ТОВ "Транссервіс 2008" (67840, Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Залізнична, буд. 3, ); в задоволенні решти заяви відмовлено.

Стягувачем згідно зазначеної ухвали є Підприємство з іноземними інвестиціями «СЄРНА».

Ухвалою суду від 25.03.2015 року було змінено найменування позивача з Підприємства з іноземними інвестиціями «СЄРНА» на Підприємство з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна".

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.04.2015 року позов Підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна" задоволено частково; зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙН УКРЕЙН" (65005, м. Одеса, вул. Мельницька, буд. 26/2, ) повернути із незаконного володіння майно, а саме, ріпак вищого класу, українського походження врожаю 2013 року, у кількості 1033,32 тон, що відповідає вимогам ДСТУ 4966:2008, який знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідополь, вул. Залізнична, 1А, ток №1, у володіння Підприємства з іноземними інвестиціями „Гленкор Грейн Україна" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 100, ); в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" відмовлено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙН УКРЕЙН" (65005, м. Одеса, вул. Мельницька, буд. 26/2, ) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями „Гленкор Грейн Україна" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 100, ) суму судового збору у розмірі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. та суму судового збору з розгляду заяви про вжиття заходів до забезпечення позову у сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

20.04.2015 року Підприємство з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна" звернулось до господарського суду Одеської області зі скаргою (вх.ГСОО №2-2158/15) на дії відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області у справі 916/1805/14, згідно якої скаржник просить суд визнати дії вказаного відділу щодо розгляду виконавчого провадження ВП № 43816466 протиправними; зобов'язати зазначений відділ ДВС винести постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 43816466 та допустити стягувача до огляду арештованого майна (ріпака в кількості 1033,32 тонни), із залученням спеціалістів для перевірки кількісних та якісних показників арештованого майна та наявності його в натурі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.04.2015 року вказану скаргу було прийнято до розгляду в засіданні суду 18.05.2015 року.

У судове засідання 18.05.2015 року з'явився представник скаржника, який підтримав вимоги, викладені у скарзі, наполягав на їх задоволенні та представник суб'єкта оскарження, який заперечував проти заявлених вимог у скарзі, надав суду клопотання про залишення скарги без розгляду (т.4 а.с.102-104).

В обґрунтування вказаного клопотання відділ ДВС заявляє про пропущення позивачем строків оскарження його дій до суду, мотивуючи це тим, що подання стягувачем 27.03.2015 року скарги до начальника відділу органу ДВС не є поважною підставою для пропущення десятиденного строку звернення до суду, яке мало місце лише 20.04.2015 року.

При цьому, суб'єкт оскарження, обґрунтовуючи подане клопотання, акцентує увагу на відсутності відповідної заяви стягувача про відновлення пропущеного строку, що в свою чергу є підставою для залишення скарги без розгляду.

Ухвалою суду від 18.05.2015 року у зв'язку із нез'явленням в судове засідання представників відповідача, від яких не надходило клопотання про розгляд скарги за їх відсутності, а також неподанням витребуваних ухвалою суду доказів, розгляд скарги було відкладено на 27.05.2015 року.

27.05.2015 року до канцелярії суду від скаржника надійшла уточнена редакція скарги (т.4 а.с.112-116), згідно якої останній просить суд визнати протиправними дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Хіміча О.В. щодо проведення 06.03.2015 року огляду арештованого майна без залучення стягувача, експертів (представника професійного сюрвейєрів) та працівників УМВС України на Південно-Західній залізниці та подальше складання акту державного виконавця по виконавчому провадженню ВП № 43816466; зобов'язати начальника вказаного відділу ДВС винести постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 43816466 та допустити стягувача до огляду арештованого майна (ріпака в кількості 1033,32 тонни), із залученням спеціалістів для перевірки кількісних та якісних показників арештованого майна та наявності його в натурі.

В обґрунтування поданої скарги позивач посилається на неправомірні дії заступника начальника державного відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Хіміча О.В., які проявилися у проведенні виконавчих дій щодо процесу передачі арештованого майна між Зберігачем (ТОВ «Транссевіс 2008») та Боржником (ТОВ «Трейн Укрейн») без присутності самого стягувача, який є власником вказаного майна.

Відтак, у скаржника з огляду на його відсутність під час огляду майна, виникають сумніви щодо реального здійснення його передачі та останній схиляється до можливості лише формального оформлення документів, що в подальшому стали підставою для винесення постанови про заміну зберігача.

На думку скаржника, проведення огляду арештованого майна саме 06.03.2015 року було не розумним у співвідношенні того, що повідомлення про його проведення, було отримано стягувачем лише 04.03.2015 року.

Зазначене, як стверджує скаржник, позбавило його можливості забезпечити наявність під час огляду майна його представника, експертів (представника професійного сюрвейера) та працівників УМВС України на Південно-Західній залізниці.

При цьому, Підприємство з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна" акцентує увагу на тому, суб'єктом оскарження під час огляду арештованого майна та при зміні зберігача не було враховано, що арештованим майном являються олійні культури, які мають обмежений термін зберігання та псуються при невідповідному зберіганні, а новий зберігач, якому посадові особи відділу ДВС передали арештоване майно є фізична особа, яка немає навиків, технічних засобів та спеціальних приміщень для відповідального зберігання майна та проведення всіх робіт по підтриманню його якісних показників.

Вказане і призвело до звернення позивача до суду з відповідною скаргою на дії органу ДВС.

Щодо дотримання скаржником строку оскарження незаконних дій органу ДВС, стягувач мотивує це тим, що постанова про заміну зберігача від 10.03.2015 року та постанова про закінчення виконавчого провадження від 11.03.2015 року були вручені йому 23.03.2015 року, а вже 27.03.2015 року він звернувся до суб'єкта оскарження з відповідною скаргою.

Скаржник зазначає, що відповідь на подану скаргу було отримано ним 20.04.2015 року і в той же день він в порядку ст. 121-2 ГПК України і звернувся до господарського суду з відповідною скаргою.

З урахуванням вказаних обставин, вважає, що строк на оскарження дій органу ДВС до суду не є пропущеним.

У судовому засіданні 27.05.2015 року представник суб'єкта оскарження просив суд залишити скаргу без розгляду з підстав, викладених у раніше поданому клопотанні.

Представник скаржника в свою чергу підтримав вимоги, викладені у скарзі, наполягав на їх задоволенні, а також надав пояснення, згідно яких вважає, що строк на оскарження дій відділу ДВС не є пропущеним, оскільки стягувач вчасно (27.03.2015 року) звернувся зі скаргою до начальника відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, у зв'язку із чим не ставить питання про відновлення пропущеного строку.

Представники відповідачів - ТОВ "ТРЕЙН УКРЕЙН" та ТОВ "Транссервіс 2008" у судові засідання не з'являлися, про їх місце та час повідомлялися належним чином, шляхом направлення на їх адреси ухвал суду від 23.04.2015 року та від 18.05.2015 року.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

За змістом п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту, зокрема, визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними та зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Крім того, за змістом ст.2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів", завданням суду при здійсненні правосуддя, є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб. Таким чином, підставою для задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця є, в будь-якому випадку, факт порушення вказаною бездіяльністю прав та охоронюваних законом інтересів скаржника.

При цьому, у відповідності до статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Оцінюючи вимоги скаржника, перш за все, суд вважає за необхідне надати правову оцінку вимозі щодо визнання протиправними дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Хіміча О.В. щодо проведення 06.03.2015 року огляду арештованого майна без залучення стягувача, експертів (представника професійного сюрвейєрів) та працівників УМВС України на Південно-Західній залізниці та подальшого складання акту державного виконавця по виконавчому провадженню ВП № 43816466.

Як зазначалося вище, відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно п. 9.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2010 року, встановлений у частині першій статті 121- 2 ГПК України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121 - 2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

При цьому у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Як свідчать матеріали справи, скаржник не просить поновити пропущений строк для його звернення до суду зі скаргою на дії органу ДВС, оскільки вважає, що він не є пропущеним, з тих підстав, що відповідь органу ДВС на його скаргу від 27.03.2015 року було отримано ним лише 20.04.2015 року, і в той же день, без порушення строку, подано скаргу до господарського суду Одеської області.

Оцінюючи зазначене, суд вказує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2015 року суб'єктом оскарження у виконавчому провадженні ВП № 43816466 було винесено постанову про заміну зберігача (т.4 а.с.89), згідно якої було замінено відповідального зберігача в акті опису і арешту майна від 27.06.2014 року з директора ТОВ «Транссервіс 2008» Здирко І.В. на представника ТОВ «Трейн Укрейн» Панченка М.М.

Вказану постанову було винесено на підставі огляду арештованого майна, який відбувся 06.03.2015 року (т. 4 а.с.82).

Як слідує з матеріалів справи, позивачу про зазначений огляд стало відомо 04.03.2015 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом відділу ДВС Овідіопольського РУЮ від 04.03.2015 року (т. 4 а.с.79) та вбачається зі змісту додаткових пояснень до скарги (т. 4 а.с.112-116)

Крім того, вказане також підтверджується і заявою Підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна", яка адресована відділу ДВС та міститься в матеріалах справи (т.4 а.с.80-81).

Чинним законодавства, зокрема, ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено право стягувача оскаржувати дії державного виконавця до начальника органу державної виконавчої служби, проте стягувач жодним чином не позбавлений права окаржувати такі дії і до суду.

Таким чином, звернення Підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна" до начальника відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області зі скаргою не є тією обставиною, що перериває строк оскарження до суду дій органу ДВС, що чітко встановлений нормами ст. 121-2 ГПК України.

Дійсно, зазначені обставини можуть бути визнані судом поважними, але виключно при заявленні позивачем клопотання про поновлення пропущеного строку. При цьому, матеріали справи такого клопотання не містять.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що скаржником належним чином оформлену скаргу подано до господарського суду Одеської області лише 20.04.2015 року, суд вважає, що стягувачем пропущено строк на оскарження дій органу ДВС.

З урахуванням пропущення такого строку, суд відповідно до п. 9.7 вищезазначеної постанови Пленуму ВГСУ № 9 від 17.10.2010 року, залишає скаргу в частині вимоги щодо визнання протиправними дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Хіміча О.В. з приводу проведення 06.03.2015 року огляду арештованого майна без залучення стягувача, експертів (представника професійного сюрвейєра) та працівників УМВС України на Південно-Західній залізниці та подальшого складання акту державного виконавця по виконавчому провадженню ВП № 43816466 без розгляду.

Щодо вимог скаржника про зобов'язання начальника відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області винести постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 43816466, суд зазначає про таке.

За змістом чинного законодавства, якщо обов'язок державного виконавця здійснити певну дію прямо передбачено законом, але строки її вчинення не зазначені, то бездіяльність державного виконавця може бути оскаржена в будь-який час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її права чи свободи, оскільки правопорушення є триваючим.

Оскільки, за думкою позивача, фактично, йдеться про бездіяльність органу ДВС, а саме його керівника, тобто не здійснюється оскарження будь-якої конкретної дії, яка має встановлений строк її вчинення, вказана вимога підлягає не залишенню без розгляду у зв'язку із пропущенням строку, а розгляду по суті. Вказані висновки суду відносяться також до скарги в частині вимог про зобов'язання начальника відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області допустити стягувача до огляду арештованого майна.

Так, порядок поновлення (відновлення) виконавчого провадження врегульовано ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до ч.1 якої, у разі, якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Приймаючи до уваги, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 43816466 від 11.03.2015 року (т.4 а.с.84) скасованою ані судом, ані начальником відділу ДВС не була, а жодних вимог щодо її скасування не заявлено, то вимоги про зобов'язання винести постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 43816466 не відповідають приписам чинного законодавства та не є належним способом захисту позивачем свого порушеного права, у зв'язку із чим у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Щодо вимог про зобов'язання начальника відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області допустити стягувача до огляду арештованого майна (ріпака в кількості 1033,32 тонни), із залученням спеціалістів для перевірки кількісних та якісних показників арештованого майна та наявності його в натурі, то суд вказує наступне.

Згідно ст.83 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу здійснює контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем, який безпосередньо йому підпорядкований.

Здійснюючи відповідний контроль, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Проте виконання виконавчих дій не відноситься до повноважень начальника органу ДВС.

При цьому, суд відзначає, що допущення стягувача до огляду майна відноситься, виключно, до порядку проведення виконавчих дій.

Таким чином, оскільки проведення виконавчих дій не відноситься до повноважень начальника відділу ДВС, скарга в частині вимог про зобов'язання його вчинити вказані дії також не відповідає чинному законодавству та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна" в частині визнання протиправними дій заступника начальника відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Хіміча О.В. щодо проведення 06.03.2015 року огляду арештованого майна без залучення стягувача, експертів (представника професійного сюрвейєра) та працівників УМВС України на Південно-Західній залізниці та подальше складання акту державного виконавця по виконавчому провадженню ВП № 43816466 залишити без розгляду.

2. У задоволенні скарги в частині вимог про зобов'язання начальника вказаного відділу ДВС винести постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 43816466 та допустити стягувача до огляду арештованого майна (ріпака в кількості 1033,32 тонни), із залученням спеціалістів для перевірки кількісних та якісних показників арештованого майна та наявності його в натурі - відмовити.

Суддя Ю.М. Щавинська