УХВАЛА

18.05.2015Справа № 910/10827/15
Суддя Івченко А.М., розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутсорсінгова фірма "Сова" (ідентифікаційний код 36757468) про порушення справи про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Аутсорсінгова фірма "Сова" в особі ліквідатора Литвин В.О. звернулося до господарського суду із заявою боржника про порушення справи про власне банкрутство за ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Дослідивши зміст поданої заяви та долучені до неї матеріали на відповідність актам чинного законодавства, суд встановив наявність обставин, які перешкоджають прийняттю заяви про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутсорсінгова фірма "Сова" до розгляду та полягають в наступному.

Статтею 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо, зокрема, заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посаду якої у заяві не зазначено; заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі; з інших підстав, передбачених ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Закону.

У ч. 1 ст. 95 Закону встановлено, що якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Частиною 4 ст. 11 Закону встановлено, що боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до п. 12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України п. від 28.03.2013 р. № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)" слід мати на увазі, що заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат (частина четверта статті 11 Закону). У визначенні таких витрат слід враховувати необхідність виплати винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за дванадцять місяців його роботи, відшкодування витрат на публікацію оголошень у справі та судового збору, сплаченого кредиторами.

У разі відсутності майна, достатнього для покриття судових витрат, господарський суд повинен повернути заяву боржника про порушення провадження у справі про банкрутство у зв'язку з тим, що заява не відповідає вимогам, зазначеним у Законі.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволеня вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Право вирішення питання про призначення ліквідатора належить виключно суду. Реалізуючи це право, господарський суд відповідно до ст. 43 ГПК України повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з поданих документів, на момент звернення до суду у боржника відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, грошові кошти та інші активи, які вважаються майном згідно з цивільним законодавством.

Натомість, при призначенні судом ліквідатора із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, вказаної суми коштів буде не достатньо, з огляду на мінімальний розмір винагороди, необхідної до виплати арбітражному керуючому за виконання обов'язків ліквідатора банкрута за дванадцять місяців його роботи в розмірі мінімальної заробітної плати за кожен місяць роботи (але не менше 12 місяців роботи (тривалість ліквідаційної процедури банкрутства - ст. ст. 37, 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" 1 218,00 грн. х 2 х 12 місяців = 29 232,00 грн.), а також необхідність відшкодування судового збору, сплаченого кредиторами при зверненні до суду із заявами про грошові вимоги до боржника (не менше 1 218,00 грн.), що разом відносяться до судових витрат, здійснення яких є обов'язковим для законного перебігу процедури банкрутства підприємства в судовому порядку.

Окрім того, серед додатків до заяви відсутній визначений ч. 3 ст. 11 Закону бухгалтерський баланс боржника на останню звітну дату.

Отже, викладене вище в сукупності не дає суду можливості вести мову про наявність достатніх та обґрунтованих правових підстав для прийняття заяви про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутсорсінгова фірма "Сова", що їх вимагає Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відтак, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутсорсінгова фірма "Сова" про порушення провадження справи про банкрутство підлягає поверненню заявнику без розгляду як така, що не відповідає змісту вимог, зазначених у Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутсорсінгова фірма "Сова" про порушення справи про банкрутство за ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з приєднаними до неї документами повернути без розгляду.

Суддя А.М. Івченко