РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"18" травня 2015 р. Справа № 918/1284/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія"

на ухвалу господарського суду Рівненської області від 17.10.2014 р. про припинення провадження

у справі № 918/1284/14 (суддя Політика Н.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія"

до відповідачів: 1) Публічного акціонерного товариства "Дельта банк";

2) Приватного підприємства "Фірма Укрекопласт"

про спонукання до виконання договірних зобов'язань

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідачів:

1)Демчук Ю.М.;

2) не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області у справі №918/1284/14 від 17.10.2014р. провадження у справі №918/1284/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та Приватного підприємства "Фірма Укрекопласт" про спонукання до виконання договірних зобов'язань припинено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

При винесенні вищевказаної ухвали, судом першої інстанції встановлено, що розділом 8 укладених між сторонами Договору банківського рахунку №01/26 від 27.09.2012 р. та Договору банківського рахунку №01/21 від 09.10.2012 р. передбачено, що всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні цього Договору чи у зв'язку з ним або випливають з нього (включаючи, але не обмежуючись - визнання цього договору недійсним або дійсним, укладеним або неукладеним) вирішуються Постійно діючим Третейським судом при асоціації українських банків. При цьому, письмові угоди у вигляді третейського застереження в Договорах банківських рахунків №01/26 від 27.09.2012 р. та №01/21 від 09.10.2012 р. є чинними та не визнавалися недійсними, відповідач наполягав на вирішенні спору саме третейським судом.

З урахуванням правової позиції, викладеної у п 4.2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", та положень п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі № 918/1284/14 підлягає припиненню.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 17.10.2014р. у справі №918/1284/14 та предати справу на розгляд місцевого господарського суду.

Скаржник вважає, що ухвала господарського суду є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Мотивуючи свою правову позицію, скаржник посилається на положення ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. ст. 2, 3 Закону України «Про третейські суди», п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24.02.2004 р. № 3-рп/2004).

При цьому, скаржник вказує на те, що суд не вправі відмовити особі в розгляді позовної заяви, якщо з матеріалів справи вбачається, що даний спір підвідомчий господарському суду.

Представником відповідача - Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить суд ухвалу господарського суду Рівненської області від 17.10.2014р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує наступне.

У пункті 8.1. розділу 8 укладеного між сторонами договору банківського рахунку №01/21 від 09.10.2012 р. вказано, що всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні цього Договору чи у зв'язку з ним або випливають з нього (включаючи, але не обмежуючись - визнання цього договору недійсним або дійсним, укладеним або неукладеним) вирішуються Постійно діючим Третейським судом при асоціації українських банків у наступному порядку. Справа розглядається одноособово Кисельовим Максимом Євгеновичем - третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або Твердохлібом Олегом Станіславовичем у порядку черговості, вказаному у цьому пункті Договору. У разі, якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Процесуальний опонент скаржника вказує також на положення ст. 12 ГПК України, ст. ст. 5, 6, 12 Закону України «Про третейські суди» та зазначає, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

При цьому, зауважує, що і в Договорі банківського рахунку № 01/736 від 27.09.2012 року (пункт 8.1), і в Договорі банківського рахунку № 01/791 від 09.10.2012 року (пункт 8.1.) наявне третейське застереження.

За наведеного, відповідач наголошує на тому, що між сторонами наявна третейська угода, відповідно до якої сторони погодили вирішення всіх спорів за Договором банківського рахунку № 01/736 від 27.09.2012року та Договором банківського рахунку № 01/791 від 09.10.2012 року Третейським судом при Асоціації українських банків.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 у справі №918/1284/14 (у складі головуючого судді Юрчук М.І., суддів Крейбух О.Г., Василишина А.Р.) скасовано ухвалу господарського суду Рівненської області від 17.10.2014 про припинення провадження у справі № 918/1284/14.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.04.2015 р. у справі №918/1284/14 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 р. у даній справі скасовано та передано справу на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду в іншому складі суду.

При цьому, у наведеній вище постанові Вищий господарський суд вказав на те, що застосувавши до спірних правовідносин положення договору банківського вкладу № Д-2011104/01/1902 від 04.03.2014, при цьому не встановивши обставин, які мають суттєве значення для розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для припинення провадження у справі № 918/1284/14 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.05.2015р. у справі № 918/1284/14 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 17.10.2014 р. про припинення провадження у справі № 918/1284/14 до провадження та призначено до розгляду на 18.05.2015р.

18 травня 2015 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник відповідача - Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" в судовому засіданні заявив, що з доводами апелянта не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржувану ухвалу про припинення провадження у справі такою, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представники позивача та відповідача - Приватного підприємства "Фірма Укрекопласт" в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що сторони були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені останнім (Т.3, а.с. 34-36), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників позивача та одного із відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника ПАТ "Дельта Банк", перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 08.09.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" звернулось до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та Приватного підприємства "Фірма Укрекопласт" з вимогами: зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" перерахувати грошові кошти у розмірі 22753643,83 (двадцять два мільйони сімсот п'ятдесят три тисячі шістсот сорок три доларів США 83 центів) з поточного рахунку №1104, відкритого Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" у Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" згідно платіжного доручення №54 від 15 серпня 2014 року на рахунок Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" №2901; стягнути з Приватного підприємства "ФІРМА УКРЕКОПЛАСТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" 10 000 (десять тисяч) гривень.

23 вересня 2014 року до суду першої інстанції представником Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" подано заяву про припинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з наявністю між сторонами угоди про вирішення спору у третейському суді, яка є чинною та підлягає виконанню сторонами (Т.1. а.с. 90-92).

Як стверджується матеріалами справи, 27 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" укладено Договір банківського рахунку №01/26, за умовами якого ПАТ "Дельта Банк" відкриває ТОВ "ТБ "Надія" поточний рахунок у гривнях №1104 (Т.1, а.с. 15-19).

09 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" укладено Договір банківського рахунку №01/21, за умовами якого ПАТ "Дельта Банк" відкриває ТОВ "ТБ "Надія" поточний рахунок у доларах США №1104 (Т.1, а.с.20-24).

Відповідно до п.3.3.2 наведених вище договорів, клієнт має право вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків за його платіжними документами та наданих інших , обумовлених цим договором послуг. Згідно з п.3.3.1. банк зобов'язується своєчасно здійснювати розрахункові операції клієнта згідно із вимогами чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України.

Позивач направив ПАТ «Дельта Банк» платіжне доручення № 54 від 15.08.2014р. на суму 22 753 643 доларів США (Т.1, а.с. 27).

Представник ПАТ «Дельта Банк» підтвердив, що вказане платіжне доручення в електронному вигляді було надіслане до банку для перерахування коштів.

Пунктом 7.1.2 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч. 2 вказаної норми).

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до статті 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договорів банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку позивач є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

Виходячи зі змісту позовних вимог, колегія суддів констатує, що підставою, за якої мотивуються позовні вимоги, є ухилення відповідача від виконання обов'язків за Договором банківського рахунку №01/26 від 27 вересня 2012 року та Договором банківського рахунку №01/21 від 09.10.2012р., укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк". Зокрема, відповідач у порушення договірних зобов'язань не виконав платіжне доручення № 54 від 15 серпня 2014 року на суму 22 753 643 доларів США 83 центи.

Досліджуючи питання стосовного того, за яким саме договором обумовлено невиконання відповідачем - ПАТ «Дельта Банк» платіжного доручення №54 від 15 серпня 2014 року на суму 22 753 643, 83 доларів США, колегія суддів приймає до уваги положення п. 1. Договору банківського рахунка №01/21 від 09.10.2012р., згідно з яким банк відкриває клієнту поточний рахунок у доларах США №1104 та отримує плату за обслуговування рахунку згідно з тарифами банку на банківські послуги, які доведені клієнту в момент підписання цього Договору. При цьому, в графі «платник» платіжного доручення №54 від 15 серпня 2014 року «№ рах. платника (ТОВ "Торговий будинок "Надія") в АТ «Дельта Банк» значиться за номером 1104.

Встановлені факти свідчать про те, що номер рахунка, який відкритий позивачем згідно Договору банківського рахунка №01/21 від 09.10.2012р. в ПАТ «Дельта Банк» є ідентичним рахунку, з якого кошти в сумі 22 753 643, 83 доларів США перераховуються на рахунок ТОВ "Торговий будинок "Надія", відкритий в ПАТ «Альфа банк», згідно платіжного доручення №54 від 15.08.2014р.

З огляду на наведене, колегія суддів констатує, що невиконання банком платіжного доручення №54 від 15.08.2014р. не має відношення до виконання банком зобов'язань за договором банківського вкладу № Д-2011104/01/1902 від 04.03.2014р.

Відтак, з'ясовуючи питання про наявність правових підстав для припинення провадження у даній справі, колегія суддів не приймає до уваги положення договору банківського вкладу "класичний корпоратив" № Д-2011104/01/1902 від 04.03.2014, який не містить третейського застереження.

Натомість, згідно з п. 8 Договору банківського рахунку №01/26 від 27 вересня 2012 року та Договору банківського рахунку №01/21 від 09.10.2012р., укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні цього Договору чи у зв'язку з ним або випливають з нього (включаючи, але не обмежуючись - визнання цього договору недійсним або дійсним, укладеним або неукладеним) вирішуються Постійно діючим Третейським судом при асоціації українських банків у наступному порядку. Справа розглядається одноособово Кисельовим Максимом Євгеновичем - третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або Твердохлібом Олегом Станіславовичем у порядку черговості, вказаному у цьому пункті Договору. У разі, якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На законодавчому рівні також встановлено (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди"), що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

У розумінні ч.ч. 1, 4, 5 ст. 12 Закону України "Про третейські суди", третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Як свідчать встановлені обставини у даній справі, сторонами укладено третейську угоду, яка віднайшла своє вираження у формі третейського застереження в п. 8 договорів банківського рахунку №01/26 від 27.09.2012 року та №01/21 від 09.10.2012р., згідно з яким всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні цього Договору чи у зв'язку з ним або випливають з нього (включаючи, але не обмежуючись - визнання цього договору недійсним або дійсним, укладеним або неукладеним) вирішуються Постійно діючим Третейським судом при асоціації українських банків.

В силу дії п. 5. ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейському суду.

Також колегією суддів ураховуються роз'яснення Вищого господарського суду України, наведені у п. п. 4.2., 4.2.3. Постанові Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до яких припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Провадження у справі підлягає припиненню, якщо при розгляді справи буде встановлено, що є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (пункт 5 частини першої статті 80 ГПК). Таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. В останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК. Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то: у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім; у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною та не визнавалася недійсною, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК.

При цьому господарському суду слід мати на увазі, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації прав на захист своїх прав.

З урахуванням того факту, що на момент порушення провадження у даній справі, сторонами укладено письмові угоди у вигляді третейського застереження у Договорах банківських рахунків, які є чинними та в судовому порядку не визнавалися недійсними, колегія суддів відзначає, що відповідач мотивовано звернувся із заявою про припинення провадження у даній справі, посилаючись на наведені угоди.

За наведених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції на виконання вказівок Вищого господарського суду України, наведених у постанові від 14.04.2015 р. у справі №918/1284/14, встановила, що спір виник у зв'язку із невиконанням відповідачем - ПАТ «Дельта - Банк» зобов'язань саме за Договором банківського рахунку №01/21 від 09.10.2012р., а, відтак, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо припинення провадження у даній справі. Адже, саме положення договорів банківського рахунку №01/26 від 27.09.2012 року та №01/21 від 09.10.2012р. покладено в основу підстав виникнення спору.

З огляду на викладене вище, судова колегія не приймає до уваги доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, оскільки останні не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та суперечать положенням чинного законодавства.

За наведених вище підстав, колегією суддів не встановлено порушень або неправильного застосування норм процесуального чи матеріального права судом першої інстанції, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали в порядку статті 104 ГПК України.

Ураховуючи вищевивказане, ухвалу господарського суду Рівненської області у справі №918/1284/14 від 17.10.2014р. слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Рівненської області у справі №918/1284/14 від 17.10.2014р. залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Надія" - без задоволення.

2. Справу №918/1284/14 повернути в господарський суд Рівненської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.