КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа№ 911/262/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Корсакової Г.В.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Хасін І.Б.,

від відповідача: Чимерис Т.П.,

від третіх осіб: Попович В.М.

розглянувши апеляційну скаргу Національного медичного університету ім.. О.О. Богомольця на рішення Господарського суду Київської області від 16.03.2015р. у справі №911/262/15 (суддя Лутак Т.В.)

за позовом Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця

до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області

треті особи: Рум'янцев Володимир Михайлович та Корнієнко Олена Леонідівна

про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, оформлених у вигляді рішень 37 сесії Козинської селищної ради від 30.10.2010 № 5/12 та № 5/11 про передачу земельних ділянок площею 1,7014 га та 1,6441 га у власність Корнієнко Олені Леонідівні та Рум'янцеву Володимиру Михайловичу для ведення особистого селянського господарства, шляхом повернення вказаних ділянок до державної власності та постійного користування Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця.

Рішенням господарського суду Київської області №911/262/15 від 16.03.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що оскільки рішення органу місцевого самоврядування не є правочином у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, а є правовим актом органу місцевого самоврядування, то визнання його незаконним із застосуванням правового механізму, який застосовується до правочинів, зокрема застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, передбачених ст.216 Цивільного кодексу України, не ґрунтується на вимогах закону.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом не надано належної оцінки факту незаконного розпорядження Відповідачем земельними ділянками державної форми власності, земельна ділянка, площею 6,8 га не входила до складу земель запасу Козинської селищної ради, селищна рада передала у власність фізичних осіб землі водного фонду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015р. прийнято апеляційну скаргу у справі №911/262/15 до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 28.04.2015р.

21.04.2015р. Третя особа 1 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких просила рішення місцевого суду залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015р. відкладено розгляд справи на 19.05.2015р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

01.10.2010р. постановою Вищого господарського суду України у справі №10/124-09 за позовом Відповідача до Обухівської районної державної адміністрації Київської області та Позивача змінено резолютивну частину постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18.05.2010р. у справі №10/124-09, викладенням її в наступній редакції: «Позов задовольнити частково. Розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 10.09.2002р. №401 визнати недійсним. Повернути земельну ділянку площею 10,0 га до земель запасу Козинської селищної ради Обухівського району Київської області». В іншій частині постанову залишено без змін.

30.10.2010р. Козинською селищною радою було прийнято рішення №5/11 "Про затвердження проекту відведення та передачу гр. Рум'янцеву Володимиру Михайловичу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" та рішення №5/12 "Про затвердження проекту відведення та передачу гр. Корнієнко Олені Леонідівні у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства", якими затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,6441 га у власність Третьої особи 1 та земельної ділянки загальною площею 1,7014 га у власність Третьої особи 2 для ведення особистого селянського господарства, в смт. Козин Обухівського району. Передано Третім особам у власність земельну ділянку площею 1,6441 га та земельну ділянку площею 1,7014 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель не наданих у власність чи користування.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.09.2013р. у справі №911/3439/13 відмовлено Позивачу у задоволенні позову до Відповідача про визнання права постійного користування Позивача земельною ділянкою площею 10 га, розташованою на території Козинської селищної ради, якій присвоєно державний кадастровий номер :05:018:0007, визнання недійсними рішень 37 сесії Козинської селищної ради від 30.10.2010р. №5/12 та №5/11 про затвердження проектів землеустрою та надання у власність земельних ділянок громадянам Корнієнко О.Л. та Рум'янцеву В.М. та зобов'язання Відповідача припинити дії, що порушують право постійного користування Позивача вказаною земельною ділянкою, які полягають у незаконній передачі цієї земельної ділянки іншим особам.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.06.2014р. у справі №911/3439/13 рішення Господарського суду Київської області від 20.09.2013р залишене без змін.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів місцевого самоврядування.

Згідно з ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія осіб, яка не суперечить законодавству, за умови вільного волевиявлення учасників правочину, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно з ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

З наведених норм права вбачається, що законодавець розрізняє правочини та акти органів місцевого самоврядування, як підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, та встановлює різні способи захисту прав, порушених протиправними правочинами та актами у вигляді відповідно визнання недійсними таких правочинів та визнання незаконними та скасування таких актів. Також законодавець встановлює різні правові наслідки визнання недійсними правочинів та визнання незаконними та скасування актів. У разі визнання недійсним правочину він не створює правових наслідків та сторони зобов'язані повернути все отримане за таким правочином. А у разі визнання незаконним та скасування акту органу місцевого самоврядування, особа, право якої порушено таким актом, може вимагати відновлення становища, яке існувало до видання цього акта, або відшкодування спричиненої шкоди.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що акти органів місцевого самоврядування за своєю правовою природою відрізняються від правочинів, відповідно правові механізми наслідків недійсності правочинів (в тому числі нікчемних) не можуть застосовуватись до неправомірних актів органів місцевого самоврядування.

Даний висновок підтверджується також листом Верховного суду України від 24.11.2008р., в якому зазначено, що за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами, зокрема, до таких документів слід відносити, наприклад, рішення органів державної влади; свідоцтва (державний акт на земельну ділянку, тощо); рішення, записи про реєстрацію; протоколи загальних зборів господарських товариств, рішення загальних зборів громадських об'єднань та багато інших документів (акт приймання-передачі, товарний чек).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національного медичного університету ім.. О.О. Богомольця на рішення Господарського суду Київської області від 16.03.2015р. у справі №911/262/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 16.03.2015р. у справі №911/262/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 22.05.2015р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді Г.В. Корсакова

С.Р. Станік