КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа№ 10/5026/973/2011

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Остапенка О.М.

Копитової О.С.

за участю представників сторін:

від ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит": Сименчук В.Ю., дов. № 1-131100/462 від 15.01.2015;

від боржника: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 16.04.2015

у справі № 10/5026/973/2011 (головуючий суддя Боровик С.С.)

про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Черкаси

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Черкаської області від 09.02.2012 у справі № 10/5026/973/2011 визнано боржника - фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором Новосельцева Володимира Петровича.

До господарського суду міста надійшло клопотання від ліквідатора боржника Новосельцева В.П. про затвердження фонду для оплати послуг арбітражного керуючого за виконання ним обов'язків ліквідатора у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 та відшкодування його витрат за рахунок коштів одержаних від реалізації майна банкрута та стягнутої дебіторської заборгованості.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16.04.2015 у справі № 10/5026/973/2011 задоволено клопотання ліквідатора про затвердження фонду оплати послуг та відшкодування витрат; затверджено погоджений комітетом кредиторів (протокол від 12.01.2012, протокол від 06.02.2015) фонд оплати послуг та відшкодування витрат ліквідатору фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, арбітражному керуючому Новосельцеву В.П. за рахунок коштів одержаних від реалізації майна банкрута та стягнутої дебіторської заборгованості.

Ухвала господарського суду першої інстанції від 16.04.2015, якою затверджено створення фонду для оплати послуг арбітражного керуючого Новосельцева В.П., мотивована тим, що вказане клопотання ліквідатора боржника є таким, що ґрунтується на вимогах ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а отже, підлягає задоволенню.

При цьому, місцевий господарський суд керувався ст. 3-1 , ч. 1 Розділу Х Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 75, 86 Господарського процесуального кодексу України

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити ухвалу господарського суду Черкаської області від 16.04.2015 у справі № 10/5026/973/2011, а саме:

Виключити з мотивувальної частини ухвали (стор. 2) слова:

"Представник кредитора АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Туйнов В.В. у судовому засіданні 16.04.2015 року не заперечив проти затвердження фонду оплати послуг та відшкодування витрат ліквідатору за рахунок коштів одержаних від реалізації майна банкрута та стягнутої дебіторської заборгованості.";

Пункт 2 резолютивної частини рішення викласти у такій редакції:

"Затвердити погоджений комітетом кредиторів (протокол від 12.01.2012 року, протокол від 06.02.2015 року) фонд оплати послуг та відшкодування витрат ліквідатору фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, арбітражному керуючому Новосельцеву В.П. за рахунок коштів одержаних від реалізації майна банкрута та стягнутої дебіторської заборгованості, окрім майна, що знаходиться в заставі АТ "Банк "Фінанси та кредит".".

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме в порушення вимог ст. 86 ГПК України судом в оскаржуваній ухвалі не відображено заперечення представника АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про не включення коштів отриманих від реалізації майна боржника, яке перебуває в заставі банку, до складу фонду оплати послуг та відшкодування витрат ліквідатору.

Розгляд апеляційної скарги здійснюється колегією суддів в складі: головуючий суддя - Разіна Т.Г., судді - Копитова О.С., Остапенко О.М. на підставі розпорядження Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015.

В судовому засіданні представник ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" підтримав вимоги апеляційної скарги, з підстав, викладених в ній.

Інші сторони та учасники провадження у справі в судове засідання апеляційної інстанції представників не направили, про причини неприбуття суд не повідомили. Враховуючи те, що інші учасники провадження у справі про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, колегія суддів вважає можливим здійснити перегляд ухвали місцевого господарського суду в даній справі за наявними матеріалами справи та без участі їх представників.

Провадження у справі про банкрутство ТОВ «Агро-Бізнес-Сервіс» здійснюється за Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 в редакції від 30.06.1999 зі змінами та доповненнями.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Статтею ст.4-1 ГПК України визначено, що справи про банкрутство розглядаються господарськими судами в порядку провадження, передбаченому ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, відповідно до клопотання про затвердження фонду для оплати послуг арбітражного керуючого, необхідність затвердження фонду для оплати послуг арбітражного керуючого обґрунтована рішенням, прийнятим 06.02.2015 на засіданні комітету кредиторів ФОП ОСОБА_3, яким: затверджено звіт № 1 про оплату послуг арбітражного керуючого у розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, що станом на 06.02.2015 становить 83476,00 грн; затверджено звіт № 1 про відшкодування витрат за період виконання арбітражним керуючим повноважень ліквідатора, що станом на 06.02.2015 становить 8221,38 грн; встановлено джерела для формування фонду для оплати послуг та відшкодування витрат ліквідатора боржника арбітражного керуючого Новосельцева В.П., а саме за рахунок реалізованого майна банкрута (в тому числі заставного).

Рішення про формування фонду прийняте на зборах комітету кредиторів від 12.01.2012.

Зазначені рішення оформлені протоколами зборів комітету кредиторів ФОП ОСОБА_3 № б/н від 12.01.2012, № б/н від 06.02.2015.

Відповідно до ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі. Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство ( ч. 14 ст. 3-1 Закону).

Згідно із ч. 12 ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника ( ч. 10 ст. 3-1 Закону).

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у відповідності до норм чинного законодавства зроблено висновок про обґрунтованість та правомірність клопотання арбітражного керуючого Новосельцева В.П. про затвердження фонду для оплати послуг арбітражного керуючого та відшкодування його витрат за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника.

Крім того, в клопотанні арбітражного керуючого Новосельцева В.П. про затвердження фонду для оплати послуг арбітражного керуючого та відшкодування його витрат за рахунок коштів, одержаних від реалізації майна банкрута, не враховано рішення комітету кредиторів щодо включення до зазначено фонду заставного майна банкрута. Дану обставину судом також взято до уваги при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Також за необхідне колегія суддів вважає зазначити, що в силу положень ч. 1 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п. 2 ч. 1 ст. 1, ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» кредиторські вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» під час ліквідаційної процедури фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 підлягають задоволенню у першу чергу за рахунок предмета іпотеки.

Також, апеляційний суд не приймає до уваги, як підставу для скасування постанови суду першої інстанції, твердження скаржника щодо порушення судом першої інстанції ст. 86 ГПК України, оскільки, відповідно до ч.2 ст.104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення (ухвали) лише за умови, якщо це призвело до прийняття неправильного рішення.

В даному випадку апеляційний суд не вбачає, що зазначені скаржником порушення призвели до прийняття неправильної ухвали, та не вбачає аргументованих підстав на підтвердження зазначених порушень, а тому не приймає до уваги дані твердження публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит".

Щодо вимоги скаржника, викладеній в апеляційній скарзі щодо внесення змін у мотивувальну частину оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зміна рішення може полягати у внесенні деяких поправок до резолютивної частини рішення (зменшити чи збільшити суму, що підлягає стягненню, змінити розмір судового збору, що підлягає стягненню, тощо), не змінюючи при цьому викладеного в рішенні головного висновку місцевого господарського суду щодо прав та обов'язків сторін у спірних правовідносинах. Таким чином, апеляційний суд звертає увагу скаржника на те що процесуальне господарське законодавство не передбачає внесення змін до мотивувальної частини оскаржуваного процесуального документа. Крім того, абзац, що підлягає зміні згідно апеляційної скарги банку, відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 84 ГПК України належить до описової частини судового рішення внесення змін до якої можливо лише судом першої інстанції на підставі ст. 89 ГПК України.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів, окрім тих, які наявні в матеріалах справи, суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 ГПК України підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Черкаської області від 16.04.2015 у справі № 10/5026/973/2011 залишити без змін, апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді О.М. Остапенко

О.С. Копитова