КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2015 р. Справа№ 910/505/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Власова Ю.Л.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання - Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БНТ-ФІНАНСИ"

на рішення господарського суду міста Києва від 26.03.2015

у справі № 910/505/15-г (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БНТ-ФІНАНСИ"

про стягнення 1 753 824,94 грн.

за участю представників:

від позивача: Криворог І.О.,

від відповідача: Клімушев Є.В.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "УніКредит Лізинг" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "БНТ-ФІНАНСИ" про стягнення 1 753 824,94 грн., в тому числі 1 632 374,96 грн. основного боргу, 64 033,60 грн. пені, 6 873,90 грн. 3 % річних, 50 242,48 грн. інфляційних втрат, 300,00 грн. платежів за повідомлення.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу № 2259L11/00 від 16.02.2011 в частині здійснення оплати лізингових платежів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.03.2015 у справі № 910/505/15-г позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ТОВ "БНТ-ФІНАНСИ" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 26.03.2015 скасувати та прийняти нове рішення про залишення без задоволення позову ТОВ "УніКредит Лізинг" до ТОВ " "БНТ-ФІНАНСИ" про стягнення 1 753 824,94 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, а саме прийняття рішення про права і обов'язки ПАТ "КБ "Експобанк", що не було залучено до участі у справі. Крім того, на думку скаржника, судом не було досліджено обставини, що мають значення для вирішення справи. Так, за твердженням скаржника, відповідач не має можливості виконувати свої зобов'язання за договором, а правовідносини в силу ст. 607 ЦК України припиняються у зв'язку з неможливістю їх виконання внаслідок обставин, за яку кожна із сторін не відповідає - окупацією АР Крим.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 апеляційну скаргу ТОВ "БНТ-ФІНАНСИ" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.05.2015.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач у відзиві на позов, представник позивача в судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її безпідставність.

Дослідивши доводи апеляційних скарг, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.02.2011 між ТОВ "УніКредит Лізинг" (лізингодавець) та ТОВ "БНТ-ФІНАНСИ" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 2259L11/00 від 16.02.2011, що складається із загальних умов договору фінансового лізингу № 2259L11/00 та спеціальних умов № 2259L11/01, спеціальних умов № 2259L11/02, спеціальних умов № 2259L11/03, спеціальних умов № 2259L11/04, за яким лізингодавець взяв зобов'язання придбати предмет лізингу у власність від продавця (відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, передбачених в договорі фінансового лізингу, зокрема, у додатку № 1 до цього договору) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим договором, з урахуванням того, що продавець був обраний лізингоодержувачем.

Згідно з пунктом 7.1 договору складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені в графіку лізингових платежів у додатку № 2 до цього договору.

Пунктом 7.2.2 договору сторони погодили, що періодичні лізингові платежі сплачуються за курсом платежу (курсом продажу валюти - безготівковий курс продажу долара США/Євро, встановлений на офіційному сайті ПАТ "Укрсоцбанк", за який покупці можуть придбати долар США/Євро, який діє на банківський день, що передує даті платежу, яка визначена у додатку 2 до договору фінансового лізингу.

20.06.2011 додатковою угодою № 1 до договору фінансового лізингу № 2259L11/00 сторони погодили графіки лізингових платежів - додатки № 2 до спеціальних умов № 2259L11/01, № 2259L11/02, № 2259L11/03, № 2259L11/04 з 20.07.2011 по 20.06.2016, вказавши, що другий і всі наступні періодичні лізингові платежі складаються із: а) відшкодування, яке є гривневим еквівалентом сум, визначених у графіку лізингових платежів, помножених на курс, що становить 7 988 гривень за 1 долар США; b) комісії лізингодавця, яка розраховується як різниця суми лізингового платежу та відшкодування, яка не може бути меншою за 1 гривню.

На виконання умов договору лізингодавець придбав у обраного лізингоодержувачем продавця та передав за актом приймання-передачі, складеним 20.06.2011 у м. Києві, в користування лізингоодержувачу, а лізингоодержувач прийняв обраний ним предмет лізингу, а саме: Фронтальну розворотну буксируємо зрошувальну систему Valley з боковим живленням з відкритого каналу - 4 од.

Як встановлено судом першої інстанції, станом на 14.11.2014 виникла заборгованість в сумі 64 958,00 грн. відповідача перед позивачем з оплати лізингових платежів, наявність якої відповідачем не заперечується.

У підпункті с) пункту 11.2 сторони договору фінансового лізингу № 2259L11/00 від 16.02.2011 погодили право лізингодавця заявити в будь-який час після настання випадку невиконання, що всі лізингові платежі до кінця строку лізингу, як це передбачено в додатку 2 до договору ті інші платежі належать до сплати, і в такому випадку такі суми є належними до сплати та повинні бути сплачені разом з іншими платежами, передбаченими договором фінансового лізингу.

Підпунктом а) пункту 11.1 договору передбачено, що випадком невиконання вважається подія, якщо лізингоодержувач не сплачує своєчасно будь-яку суму, яку він повинен сплатити за будь-яким з фінансових документів у визначених для сплати місці та валюті, в т.ч. суми, передбачені в пункті 8.3 цього договору.

Згідно зі ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, є господарський договір.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання.

14.11.2014 позивач відповідно до підпункту с) пункту 11.2 договору заявив належними до сплати всі лізингові платежі, які передбачені до кінця строку лізингу та інші платежі, передбачені договором, в сумі 1 634 054,21 грн., з яких 64 958,00 грн. - прострочена заборгованість по сплаті лізингових платежів, 1 567 416,97 грн. - всі лізингові платежі за період з 20.11.2014 до кінця строку лізингу, 300,00 грн. - додаткові витрати на повідомлення та 1 379, 24 грн. - неустойка. Письмовою вимогою від 14.11.2014 № 5703 позивач встановив строк до 20.11.2014 для сплати всіх лізингових та інших платежів, передбачених договором.

Однак, у встановлений строк грошове зобов'язання за договором відповідачем виконане не було.

Згідно зі ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона, лізингодавець, передає або зобов'язується передати другій стороні, лізингоодержувачеві, у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем ( прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця, постачальника, відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату, лізингові платежі. До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм, оренду, з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", яка встановлює особливості окремої форми непрямого виду лізингу, фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця, постачальника, відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату, лізингові платежі.

В силу ч. 6 ст. 762 ЦК України орендар звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Як стверджує відповідач та вбачається з матеріалів справи, отримане в лізинг за договором фінансового лізингу № 2259L11/00 від 16.02.2011 майно ТОВ "БНТ-ФІНАНСИ" використовує шляхом передачі його за погодженням з позивачем в користування іншій особі - ТОВ "Артекс-Агро НК" за договором фінансового лізингу (сублізингу) № Б-1/02 від 16.02.2011, акт приймання-передачі предмета лізингу за яким складений 20.06.2011 у м. Києві. Будь-які докази перебування предмету лізингу на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, або ж вчинення відповідачем дій щодо його повернення, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідно до відомостей, вміщених в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням від ТОВ "Артекс-Агро НК" (ідентифікаційний код 35662124) є м. Київ, Залізничне шосе, 21.

Таким чином, відповідач не довів належними та допустимими доказами факт неможливості використання ним отриманого від позивача в лізинг за договором фінансового лізингу № 2259L11/00 від 16.02.2011 майна через обставини, за які він не відповідає.

Посилання відповідача на неможливість здійснювати лізингові платежі на користь позивача з огляду на відсутність надходжень лізингових платежів від ТОВ "Артекс-Агро НК" через фактичне припинення останнім господарської діяльності на тимчасово окупованій території, обґрунтовано не прийняте до уваги місцевим господарським судом, оскільки такі обставини не можуть вважатися підставою звільнення відповідача від обов'язку виконання ним грошових зобов'язань перед позивачем або від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ст. 617 ЦК України.

Як зауважив Пленум Вищого господарського суду України у п. 1.10 постанови від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (ст. 607 ЦК України) або на відсутність вини (ст. 614, 617 ЦК України чи ст. 218 ГК України).

Колегія суддів визнає безпідставним також посилання відповідача на припинення зобов'язань щодо сплати лізингових платежів неможливістю його виконання у зв'язку із окупацією АР Крим.

Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об'єктом виконання). Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов'язання.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Під час розгляду справи відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про загибель предмету лізингу або про його перебування на території АР Крим.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором ( ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно із п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2.1 договору сторони погодили, що у випадку несплати лізингоодержувачем в належний термін будь-якої суми, яка має бути сплачена ним за цим договором, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю неустойку з простроченої суми за період з дати настання терміну платежу до дати фактичної оплати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Пунктом 8.3 договору сторони погодили у випадку несплати лізингоодержувачем лізингових та інших платежів у встановлений договором фінансового лізингу строк направлення йому лізингодавцем повідомлення про необхідність сплати простроченої заборгованості.

За надсилання таких повідомлень лізингоодержувач здійснює оплату в наступних розмірах:

пункт 8.3.1 договору при простроченні сплати лізингоодержувачем простроченої заборгованості більше ніж 5 календарних в розмірі 100,00 грн.;

пункт 8.3.2 договору при простроченні сплати лізингоодержувачем простроченої заборгованості більше ніж 5 календарних в розмірі 200,00 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем на адресу відповідача направлялися повідомлення № 5623 від 10.11.2014 та № 5662 від 13.11.2014. Крім того, відповідачу було виставлено рахунок-фактуру № 2259L11/01/D1 на суму 100,00 грн. та рахунок-фактуру № 2259L11/01/D2 на суму 200,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про правомірність позовних вимог ТОВ "УніКредит Лізинг" про стягнення з ТОВ "БНТ-ФІНАНСИ" заборгованості у розмірі 1 632 374,96 грн. основного боргу, 64 033,60 грн. пені за період 21.10.2014 по 09.01.2015, 6 873,90 грн. 3 % річних, 50 242,48 грн. інфляційних втрат, 300,00 грн. платежів за повідомлення.

Колегія суддів вказує на помилковість посилання ТОВ "БНТ-ФІНАНСИ" на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що, за твердженням скаржника, є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 104 ГПК України. Матеріали справи свідчать, що господарський суд у даній справі не розглядав спір та не приймав рішення про права і обов'язки ПАТ "КБ "Експобанк" як гаранта виконання ТОВ "БНТ-ФІНАНСИ" грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу, укладеному 16.02.2011 з ТОВ "УніКредит Лізинг". Отже, відсутні підстави для обов'язкового залучення ПАТ "КБ "Експобанк" до участі у справі за клопотанням відповідача.

На думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105, 104 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БНТ-ФІНАНСИ" на рішення господарського суду міста Києва від 26.03.2015 у справі № 910/505/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 26.03.2015 у справі № 910/505/15-г залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Ю.Л. Власов

С.Р. Станік