ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р. Справа № 5023/7457/11(60/318-10)

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

прокурор Харківської області - не з'явився.

прокурор військової прокуратури центрального регіону України - Волик О.Г.

позивача - Костецький М.Ю.

третя особа на стороні позивача - не з'явився.

першого відповідача - Кучерявий Д.В.

другого відповідача - Степанишена А.В.

першої третьої особи - Харченко К.С.

другої третьої особи - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" (вх. № 2254 Х/3) та апеляційну скаргу ТОВ "Еко - Комуненерго" (вх. № 2467 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 26.03.15 р. у справі № 5023/7457/11 (н. р. 60/318-10)

за позовом Заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне агентство України з управління державними корпоративними правами та майном, м. Київ

до 1. Приватного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк", м. Харків, 2. Державного підприємства "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко - Комуненерго", м. Харків

2. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна, м. Харків

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Міністерства промислової політики України звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії, Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" про визнання недійсним іпотечного договору № 805/13/26/6-408 від 22.03.2006 р., укладеного між відповідачами, а також додаткового договору № 1 від 31.05.2006 р., додаткового договору № 2 від 27.12.2006 р. та договору № 3 про внесення змін від 17.07.2008 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.11.2011 р. у справі № № 5023/7457/11 (н. р. 60/318-10) позовні вимоги задоволено, визнано недійсним іпотечний договір № 805/13/26/6-408 від 22.03.2006 р., укладений між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії та Державним підприємством "Завод імені В.О. Малишева", а також додатковий договір № 1 від 31.05.2006 р., додатковий договір № 2 від 27.12.2006 р. та договір № 3 про внесення змін від 17.07.2008 р.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2012 р. рішення господарського суду Харківської області від 21.11.2011 р. у справі № 5023/7457/11 (н. р. 60/318-10) скасовано, прийнято нове, яким у задоволенні позовних вимог відмолено в повному обсязі.

Державний концерн "Укроборонпром" особа, яку не залучено до участі у справі, з посиланням на те, що суд прийняв рішення, що стосується її прав і обов'язків звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду та залишити в силі рішення місцевого господарського суду, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції ст. 5, 14 ЗУ "Про іпотеку", ЗУ "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", ЗУ "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна".

Постановою Вищого господарського суду від 22.09.2014 р. у даній справі рішення господарського суду Харківської області від 21.11.2011 р. та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2012 р. скасовані, справу № 5023/7457/11(60/318-10) передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.03.2015 р. (у складі: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Аюпова Р.М., суддя Лаврова Л.С.) у справі № 5023/7457/11 (н. р. 60/318-10) позовні вимоги задоволені. Визнано недійсним іпотечний договір № 805/13/26/6-408 від 22.03.2006 р. укладений між Державним підприємством "Завод ім. В.О. Малишева" та Харківською обласною філією АКБ СР "Укрсоцбанк", додатковий договір № 1 від 31.05.2006 р., додатковий договір № 2 від 27.12.2006 р. та додатковий договір № 3 від 17.07.2008 р. Стягнуто з Державного підприємства "Завод ім. Малишева" на користь державного бюджету України - 42,50 грн. державного мита. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі ХОФ ПАТ "Укрсоцбанк" на користь державного бюджету України - 42,50 грн. державного мита. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване з посиланням на законність та обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, з тих підстав, що в іпотеку відповідно до умов іпотечного договору, встановлено законодавче обмеження щодо такої передачі в силу приписів ст. 14 ЗУ "Про іпотеку", таке майно не могло бути предметом іпотеки, у зв'язку з чим зміст іпотечного договору суперечить актам цивільного законодавства, що є підставою визнання його недійсним, та ін.

ПАТ "Укрсоцбанк" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 26.03.2015 р. у справі № 5023/7457/11 (н.р. 60/318-10) та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром", м. Київ, з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги ПАТ "Укрсоцбанк" зазначає, що оспорюваний правочин не суперечить актам чинного законодавства України, інтересам держави та суспільству, його моральним засадам, а тому безпідставним є застосування судом норм ст. 203 Цивільного Кодексу України. Також не погоджується з висновками суду першої інстанції та посиланням на Закон України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» як на підставу для визнання договору іпотеки недійсним, оскільки зазначений закон надає тільки перелік об'єктів права державної власності, що в цілому не підлягають приватизації, до якого і входить Завод імені В.О. Малишева. Однак в даному випадку передане нерухоме майно в іпотеку, не входило до складу цілісного-майнового комплексу заводу, а отже не порушує норми Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», та ін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 р. (колегією суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.) у справі № 5023/7457/11 (н. р. 60/318-10) апеляційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.05.2015 р.

ТОВ "Еко - Комуненерго" також з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 26.03.2015 р. у справі № 5023/7457/11 (н.р. 60/318-10) та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ТОВ "Еко - Комуненерго" зазначає про те, що до переліку, який затверджений Законом України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» входить лише те, майно, яке включене до цілісного майнового комплексу відповідного підприємства та ін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.04.2015 р. (колегією суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Потапенко В.І.) у справі № 5023/7457/11 (н.р. 60/318-10) апеляційну скаргу ТОВ "Еко - Комуненерго" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.05.2015 р.

Розпорядженням голови Харківського апеляційного господарського суду від 15.05.2015 р., у зв'язку з відпусткою судді Потапенко В.І. для розгляду апеляційної скарги ТОВ "Еко - Комуненерго" сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

Враховуючи те, що апеляційна скарга ПАТ "Укрсоцбанк" та апеляційна скарга ТОВ "Еко - Комуненерго" подані на одне і те саме рішення господарського суду Харківської області від 26.03.15 р. у справі № 5023/7457/11 (н. р. 60/318-10) колегія суддів вважає необхідним розглядати їх в одному апеляційному провадженні у справі № 5023/7457/11 (н. р. 60/318-10).

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна звернулася до суду з клопотанням, в якому підтримала доводи заявлених апеляційних скарг та вважає рішення господарського суду Харківської області від 26.03.15 р. у справі № 5023/7457/11 (н. р. 60/318-10) необґрунтованим та просила розглянути апеляційні скарги ПАТ "Укрсоцбанк" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко - Комуненерго" у її відсутності.

Державне підприємство "Завод ім. В.О. Малишева" у відзиві на апеляційні скарги просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, з мотивів викладених у відзиві та ін.

Державний концерн "Укроборонпром" у відзиві на апеляційні скарги просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, з мотивів викладених у відзиві та ін.

Враховуючи факт належного повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги, та те, що норми ст. 38 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судова колегія вважає, що судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами. Неявка в судове засідання представника інших сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 22.03.2006 р. між першим відповідача (кредитор) та другим відповідачем (позичальник) укладений договір кредиту № 805/6/18/6-031 (далі - договір кредиту) (т. 1 а. с. 77-83), відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 828500,00 Євро зі сплатою 13% процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору (т. 1 а. с. 84), що є невід`ємною складовою частиною цього договору, та кінцевим терміном повернення заборгованості до 23.03.2009 р. на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору кредиту, кредит надається позичальнику на наступні цілі: поповнення обігових коштів (в тому числі виплата заробітної плати).

Згідно з п. 1.3., 1.3.1. договору кредиту, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги кредитор укладає з позичальником: договір іпотеки нерухомості (будівля інженерного корпусу, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, літера Р/1-7) загальною площею 17323,2 кв. м. заставною вартістю 8310000,00 грн., що в еквіваленті складає 1355026,81 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цього договору та нерухомості (інструментальний корпус, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, літера П/1-7) загальною площею 26973,1 кв.м., заставною вартістю 10200000,00 грн., що в еквіваленті складає 1663209,80 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цього договору. Загальною заставною вартістю по двох об`єктах 18510 000,00 грн., що в еквіваленті складає 3018236,61 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цього договору.

На виконання умов укладеного договору кредиту, 22.03.2006 р. між першим відповідачем (іпотекодержатель) та другим відповідачем (іпотекодавець) укладений іпотечний договір № 805/13/26/6-408 (т. 1 а. с. 93-96), який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т. В. та зареєстрований в реєстрі за № 961 (далі - договір іпотеки).

Відповідно до ст. 1 договору іпотеки, іпотекодавець передає в наступну іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця за договором кредиту № 805/6/18/6-031 від 22.03.2006 р., укладеним між кредитором та позичальником, нерухоме майно, а саме:

- згідно з п. 1.1.1. договору іпотеки, нежитлова будівля (літ. Р/1-7), загальною площею 17323,2 кв. м., вартістю за погодженням сторін 8310000,00 грн., що в еквіваленті складає 1355026,81 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цього договору, що знаходиться за адресою: Україна, м. Харків, вул. Плеханівська, 126 та належать іпотекодавцю на праві державної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21.07.2005 р. Виконавчим комітетом Харківської міської ради на підставі Розпорядження Харківського міського голови № 1673 від 21.07.2005 р., право власності на яку зареєстровано 22.07.2005 р. КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" та записано в реєстрову книгу № 1, номер запису 3090,

- згідно з п. 1.1.2. нежитлові приміщення підвалу № 1-37, 1-го поверху № 1-103, 2-го поверху № 5-66, 3-го поверху № 5-76, 4-го поверху № 1-39, 5-го поверху № 1-43, 6-го поверху № 1-44, 7-го поверху № 1-37, технічного поверху № 1-40 в літ. "П/1-7" загальною площею 26973,1 кв. м. вартістю за погодженням сторін 10200000,00 грн., що в еквіваленті складає 1663209,80 Євро за офіційним курсом Національного банку України на дату укладання цього договору, що знаходиться за адресою: Україна, м. Харків, вул. Плеханівська, 126 та належать іпотекодавцю на праві державної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.08.2005 р. Виконавчим комітетом Харківської міської ради на підставі Розпорядження Харківського міського голови № 1994 від 29.08.2005 р., право власності на яку зареєстровано 31.08.2005 р. КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" та записано в реєстрову книгу № 1, номер запису 3090.

Пунктом 1.2. договору іпотеки встановлено, що загальна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 18510000,00 грн., що в еквіваленті складає 3018236,61 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цього договору.

Згідно з п. 1.5., 1.5.1. договору іпотеки, зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання: повернення іпотекодержателю отриманого іпотекодавцем кредиту в розмірі 828500,00 євро та кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 23.03.2009 р. на умовах, передбачених договором кредиту.

В подальшому додатковим договором № 1 від 30.05.2006 р. до іпотечного договору № 805/13/26/6-408 від 22.03.2006 р. (т. 1 а. с. 97) сторонами договору викладено п.1.1.1. та п.1.2. договору іпотеки в нових редакціях, а саме зазначено: що нежитлова будівля (літ. Р/1-7) загальною площею 17323,2 кв. м., вартістю за погодженням сторін 19685000,00 грн., що знаходиться за адресою: Україна, м. Харків, вул. Плеханівська, 126 та належать іпотекодавцю на праві державної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21.07.2005 р. виконавчим комітетом Харківської міської ради на підставі Розпорядження Харківського міського голови № 1673 від 21.07.2005 р., право власності на яку зареєстровано 22.07.2005 р. КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" та записано в реєстрову книгу № 1, номер запису 3090. Загальна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 29885000,00 грн., що в еквіваленті складає 4638518,41 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цього договору.

Додатковим договором № 2 від 27.12.2006 р. до іпотечного договору № 805/13/26/6-408 від 22.03.2006 р. (т. 1 а. с. 98-99) сторонами вирішено викласти п.1.2. договору іпотеки в новій редакції та встановлено, що загальна заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 36185000,00 грн., що в еквіваленті становить 5532101,94 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення Додаткових угод № 1 та № 2.

Додатковим договором № 3 від 17.07.2008 р. про внесення змін до іпотечного договору № 805/13/26/6-408 від 22.03.2006 р. (т. 1 а. с. 100) сторонами викладено п.1.1., п.1.2. договору іпотеки у нових редакціях, а саме зазначено, що нежитлова будівля (літ. Р/1-7) загальною площею 17323,2 кв.м., вартістю за погодженням сторін 19685000,00 грн., що в еквіваленті складає 2559 464,15 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цього договору, що знаходиться за адресою: Україна, м. Харків, вул. Плеханівська, 126 та належать іпотекодавцю на праві державної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21.07.2005 р. виконавчим комітетом Харківської міської ради на підставі Розпорядження Харківського міського голови № 1673 від 21.07.2005 р., право власності на яку зареєстровано 22.07.2005 р. КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" та записано в реєстрову книгу № 1, номер запису 3090. Загальна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 19685 000,00 грн., що в еквіваленті складає 2559464,15 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цього договору.

При цьому, додатковою угодою № 1 від 30.05.2006 р. до договору кредиту (т. 1 а. с. 85) кредитором та позичальником п. 1.3.1. договору кредиту викладений у новій редакції: «Договір іпотеки нерухомості (будівля інженерного корпусу, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, літера Р/1-7) загальною площею 17323,2 кв. м. заставною вартістю 19685000,00 грн., що в еквіваленті складає 3055353,35 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цієї додаткової угоди та нерухомості (інструментальний корпус, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, літера П/1-7) загальною площею 26973,1 кв. м., заставною вартістю 10200000,00 грн., що в еквіваленті складає 1583165,06 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цієї додаткової угоди. Загальна заставна вартість по двох об`єктах 29885000,00 грн., що в еквіваленті складає 4638518,41 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цієї додаткової угоди».

Додатковою угодою № 2 від 27.12.2006 р. до договору кредиту (т. 1 а. с. 86) кредитором та позичальником п.1.3.1. договору кредиту викладений у новій редакції: «Договір іпотеки нерухомості (будівля інженерного корпусу, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, літера Р/1-7) загальною площею 17323,2 кв. м. заставною вартістю 19685000,00 грн., що в еквіваленті складає 3055353,35 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення додаткової угоди від 30.05.2006 р. та нерухомості (інструментальний корпус, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, літера П/1-7) загальною площею 26973,1 кв.м., заставною вартістю 16500000,00 грн., що в еквіваленті складає 2476748,59 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цієї додаткової угоди. Загальна заставна вартість по двох об`єктах 36185000,00 грн., що в еквіваленті складає 5532101,94 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату цієї додаткової угоди.

Додатковою угодою № 6 від 17.07.2008 р. до договору кредиту (т. 1 а. с. 91) кредитором та позичальником п.1.3.1. договору кредиту викладений у новій редакції: «Договір іпотеки нерухомості (будівля інженерного корпусу, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, літера Р/1-7) загальною площею 17323,2 кв. м. заставною вартістю 19685000,00 грн., що в еквіваленті складає 2559464,15 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цієї додаткової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, Контрольно - ревізійним управлінням в Харківській області з 10.08.2009 р. по 07.09.2009 р. здійснено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" за 2005 р., 2006 р., 2007 р., 2008 р. та поточний звітний період 2009 р., про що складено акт позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" за 2005 р., 2006 р., 2007 р., 2008 р. та поточний звітний період 2009 р., відповідно до якого встановлено, що передача в заставу нерухомого майна ДП "Завод ім. В.О. Малишева" в якості забезпечення кредитів по договорах від 22.03.2006 р. № 805/6/18/5-031 та від 19.09.2006 р. № 805/6/18/6-111 погоджена Міністерством промислової політики України листами від 22.03.2006 р. № 10/3-2-359 та від 12.09.2006 р. № 10/3-2-1351 (т. 1 а. с. 17-52).

Відповідно до Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" (в редакції чинній на момент укладення договору) ДП "Завод ім. В. О. Малишева" включено до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. ДП "Завод ім. В. О. Малишева" входить до зазначеного переліку з моменту прийняття вищезазначеного закону та по день винесення даного рішення.

Таким чином, все майно, закріплене за ДП "Завод ім. В.О. Малишева", не підлягає приватизації.

Відповідно до п. 4.2 Статуту ДП "Завод ім. В. О. Малишева" (в редакції чинній на момент укладання спірного договору), майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном в цілях господарської діяльності, вчиняючи щодо нього будь-які дії, що не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту.

Отже, за умовами іпотечного договору ДП "Завод ім. В. О. Малишева" передав в іпотеку майно, яке перебувало у державній власності та закріплене за ДП "Завод ім. В. О. Малишева" на праві повного господарського відання,що не підлягає приватизації.

Частиною 2 ст. 14 Закону України "Про іпотеку" передбачена заборона передачі в іпотеку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Листом № 10/7-1-110 від 21.01.2005 р. Міністерство промислової політики України надіслало на адресу ДП "Завод ім. В.О. Малишева" додатковий Перелік майна, що не включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації, що передбачений додатком № 2 до Положення про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, в тому числі казенних підприємств, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 05.05.2001 р. № 787 21.01.2005. р. (затвердженого першим заступником міністра Мангулом А.І. 21.01.2005 р.), а також відповідно до зазначено листа Міністерство зобов'язало керівника ДП "Завод ім. В.О. Малишева" внести відповідні зміни до Переліку майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу ДП "Завод ім. В. О. Малишева" та подати його на затвердження до міністерства.

Зміни до переліку майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства "Завод ім. В. О. Малишева", яке не підлягає приватизації, не вносилися та не подавалися на затвердження до Міністерства промислової політики України. Таким чином майно, зазначене в додатковому переліку, надісланому листом Міністерства промислової політики України № 10/7-1-110 від 21.01.2005 р. на адресу ДП "Завод ім. В. О. Малишева", зі складу цілісного майнового комплексу ДП "Завод ім. В. О. Малишева" не виключалося, в т.ч. нежитлова будівля (літ. Р/1-7), яка є предметом іпотеки.

Таким чином, згідно з умовами іпотечного договору № 805/13/26/6-408 від 22.03.2006 р. в іпотеку передано майно, що належало до державної власності, та не підлягає приватизації, чим порушені приписи ч. 2 ст. 14 Закону України "Про іпотеку".

Прокуратурі стало відомо про укладання спірного договору, а також про те, що іпотечний договір укладений всупереч інтересам держави з порушенням законодавства України з листа Служби безпеки України від 18.10.2010 р. № 70/6/2675н/п, яким повідомлено прокуратуру про виявлені в ході слідства та ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "Завод ім. В. О. Малишева" порушення законодавства про укладанні іпотечного договору .

Зазначені обставини стали підставою звернення до суду прокурора з даним позовом.

З матеріалів справи також вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення крім іншого виходив з того, що в іпотеку відповідно до умов іпотечного договору, встановлено законодавчу заборону щодо такої передачі в силу приписів ст. 14 ЗУ "Про іпотеку", таке майно не могло бути предметом іпотеки, отже зміст іпотечного договору суперечить актам цивільного законодавства, що є підставою визнання його недійсним, та ін.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 36-1 ЗУ "Про прокуратуру", підставою для представництва прокуратурою у суді інтересів громадянина або держави полягає у здійсненні прокурором від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Формами представництва є: звернення до суду з позовами або заявами про захист прав та свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб; участь у розгляді судами справ; внесення апеляційного, касаційного подання на судові рішення або заяви про їх перегляд за ново виявленим обставинами.

Прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законодавством.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до частини 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до положень Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» ДП «Завод ім. В. О. Малишева» включено цього переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на момент укладення договору) предметом іпотеки може бути нерухоме майно, що є об'єктом права державної чи комунальної власності і закріплене за відповідним державним чи комунальним підприємством, установою, організацією на праві господарського відання. Передача в іпотеку цього майна здійснюється після отримання у встановленому законом порядку згоди органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, до сфери господарського відання якого належить відповідне державне чи комунальне підприємство, установа або організація. Продаж предмета іпотеки, що є об'єктом права державної чи комунальної власності, здійснюється з урахуванням вимог законів України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)") та "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва". Забороняється передача в іпотеку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Як свідчать матеріали справи, в іпотеку за укладеним договором іпотеки передано нежитлову будівлю літ. Р/1-7 (будівля центральної заводської лабораторії), загальною площею 17323,2 кв. м., та нежитлову будівлю (Літ. П/1-7), що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, яке перебувало у державній власності та закріплене за ДП "Завод ім.В.О. Малишева" на праві господарського відання, тобто зазначене майно входило до складу майна, що не підлягає приватизації, чим порушено приписи ч. 2 ст. 14 Закону України «Про іпотеку».

При цьому посилання ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Еко-Комуненерго», що обмеження встановленні ч. 2 ст. 14 ЗУ «Про іпотеку» розповсюджуються лише на майно, що включено до складу цілісного майнового комплексу об'єкту, що не підлягає приватизації, є невірними

Обґрунтовуючи доводи своїх апеляційних скарг заявники посилаються на лист Міністерства промислової політики № 10/7-1-110 від 21.01.2005 р. на підставі якого майно (нежитлова будівля (літ. Р/1-7)) була виключена зі складу цілісного майнового комплексу підприємства.

Колегія суддів зазначає, що такі посилання не відповідають дійсності та спростовуються наступним, зазначеним листом Міністерства промислової політики надіслало на адресу ДП «Завод ім. В.О. Малишева» додатковий перелік майна, що не включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації, а також відповідно до зазначено листа Міністерство зобов'язало керівника ДП «Завод ім. В.О. Малишева» внести відповідні зміни до Переліку майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації та подати його на затвердження до міністерства. Але зміни до переліку майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу ДП «Завод ім.. В.О. Малишева», яке не підлягає приватизації не вносилися та на затвердження до Міністерства промислової політики України не подавалися, а тому майно не виключалося із цілісного майнового комплексу, в т. ч. нежитлова будівля (літ. Р/1-7), яка є предметом іпотеки.

Враховуючи викладене, зазначене майно не могло бути предметом укладеного договору іпотеки а отже зміст іпотечного договору суперечить актам цивільного законодавства, а саме ст. 14 Закону України "Про іпотеку", що є підставою визнання його недійсним.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України (у редакції чинній на момент укладення іпотечного договору) предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно з ч. 7 цієї ж статті, застава окремих видів майна може бути заборонена або обмежена законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" (в редакції чинній на момент укладання іпотечного договору) встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

У статті 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" зазначено, що під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами.

В преамбулі зазначеного закону зазначено, що цей Закон спрямований на забезпечення економічної безпеки держави, недопущення руйнування цілісних майнових комплексів державних підприємств, захисту інтересів держави під час реалізації майна господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про іпотеку", предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов:

- нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

- нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

- нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом;

Оскільки нерухоме майно, що передано в іпотеку згідно з спірним договором є державним майном, то відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України, абз. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про іпотеку", ст. 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" на нього не може бути звернено стягнення. Зазначені порушення прямо суперечать інтересам держави, оскільки порушують встановлений режим права власності на об'єкти, що входять до оборонно-промислового комплексу та не підлягають відчуженню.

Таким чином, нерухоме майно, яке передано в іпотеку за укладеним договором іпотеки, не відповідає вимогам ст. 576 ЦК України , ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про іпотеку"".

Стосовно доводів Приватного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко - Комуненерго" щодо пропуску строку позовної давності прокуратурою колегія суддів зазначає,

Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як свідчать матеріали справи, позов подано 07.12.2010 р.

Прокуратурі стало відомо про укладення спірного договору та порушення законодавства України з листа Служби безпеки України від 18.10.2010 р. № 70/6/2675н/п, яким прокуратуру повідомлено про виявлені в ході слідства та ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "Завод ім. В. О. Малишева" та порушення законодавства при укладанні іпотечного договору .

А отже позовну давність для звернення до суду з даним позовом прокуратурою не пропущено, оскільки позов подано в межах трирічного строку з моменту, коли стало відомо про укладання іпотечного договору та порушення законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2011 р. актом приймання - передачі, підписаним між Міністерством промислової політики України та Державним концерном "Укроборонпром" ДП "Завод ім. В.О. Малишева" передано зі сфери управління Мінпромполітики України в управління Концерну. Прокурором визначений позивач у справі - Мінпромполітики України на підставі того, що зазначене міністерство було суб'єктом уповноваженим державою здійснювати функції власника щодо майна закріпленого за ДП "Завод ім. В. О. Малишева". А отже, до 17.11.2011 р. повноваження держави щодо володіння, користування та розпорядження майном держави, яке передано ДП "Завод ім. В. О. Малишева", здійснювало Міністерство промислової політики України.

Разом з передачею ДП "Завод ім. В. О. Малишева" зі сфери управління Мінпромполітики, відповідні повноваження щодо спірного майна перейшли до Державного концерну "Укроборонпром".

Законом України "Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі" ДК "Укроборонпром" наділено владними повноваженнями щодо управління майном, зокрема, державних підприємств оборонно-промислового комплексу, які входять до складу Концерну.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1221 від 29.12.2010 р. утворений Державний концерн "Укроборонпром" із включенням до його складу державних підприємств.

31.08.2011 р. постановою Кабінету Міністрів України № 993 затверджено Статут Державного концерну "Укроборонпром".

Згідно з додатком до Статуту Державного концерну "Укроборонпром", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 993 від 31.08.2011 р., до складу підприємств-учасників ДК "Укроборонпром" включено ДП "Завод ім. В.О. Малишева".

Положення Статуту (п. п. 9 п. 12, пп.6, п.51, пп.23 п. 51, пп.19 п.12) свідчать про те, що Кабінетом Міністрів України делеговано Концерну повноваження щодо управління об'єктами державної власності, саме Концерн здійснює у встановленому законом порядку управління об'єктами державної власності в обороно-промисловому комплексі, в т.ч. ДП "Завод ім. В.О. Малишева" та закріпленим за ним майном.

Згідно зі ст. ст. 2 і 4 Закону України "Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі" майно державних підприємств оборонно-промислового комплексу, які входять до складу ДК "Укроборонпром", належить до об'єктів управління державною власністю в оборонно-промисловому комплексі. Уповноваженим суб'єктом з управління вказаними об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі є ДК "Укроборонпром".

Відповідно до ч.1 ст. 25 ГПК України, у разі припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Ухвалою господарського суду Харківської області замінено позивача у справі Мінпромполітики України на Державний концерн "Укроборонпром".

Враховуючи викладене, також правомірно судом першої інстанції здійснено заміну сторони, а саме позивача - Міністерства промислової політики України на його правонаступника - Державний концерн «Укроборонпром».

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 26.03.15 р. у справі № 5023/7457/11 (н. р. 60/318-10) прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявників скарг, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Харківської області від 26.03.15 р. у справі № 5023/7457/11 (н. р. 60/318-10) залишити без змін, а апеляційні скарги -без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 22.05.2015 р.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.