Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" травня 2015 р. Справа № 906/464/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Зайченко Т.О. - довіреність №114 від 13.01.2015.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Квартирно - експлуатаційного відділу міста Житомир

до Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району

про стягнення 181441,04 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість по договору розстрочки від 20.08.2012в сумі 181441,04 грн. за період з листопада 2014 по грудень 2014.

14.05.2015 до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по договору розстрочки від 20.08.2012в сумі 359191,53 грн. за період з листопада 2014 по лютий 2015.

Враховуючи передбачене ст. 22 ГПК України право позивача на зміну підстави або предмету позову, збільшення розміру позовних вимог, відмову від позову або зменшення розміру позовних вимог, вказана заява не суперечить вимогам чинного законодавства України та не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, вищевказана заява про збільшення позовних вимог за вих. №1824 від 13.05.2015 приймається господарським судом.

Позивач в судове засідання уповноваженого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься розписка від 27.04.2015.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та пояснила виникнення заборгованості тим, що рахунки арештовані та відсутнє фінансування.

Заслухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.12р. між Квартирно - експлуатаційним відділом міста Житомир (позивач) та Будинкоуправлінням № 3 Житомирської КЕЧ району (відповідач) укладено договір розстрочки, згідно якого позивач надав розстрочку відповідачу сплати дебіторської заборгованості за надані автопослуги в сумі 12748,46 грн., газопостачання в сумі 4635,86 грн., водопостачання та водовідведення в сумі 145339,55 грн., електроенергію в сумі 949020,90 грн., теплопостачання 1357734,99 грн., всього на суму 2469479,76 грн., а відповідач зобов'язався погашати зазначений борг до 25 числа кожного місяця, починаючи з серпня 2012 року по лютий 2015 року включно, у відповідних сумах (а.с. 10-11).

Відповідно до п.п. 2.3 договору, відповідач зобов'язався забезпечити своєчасну сплату розстрочених сум боргу згідно з умовами, визначеними пунктом 1 цього договору.

Згідно даних позивача, відповідачем договірні зобов'язання порушені - не сплачені розстрочені суми боргу за період з листопада 2014 по лютий 2015 на суму 359191,53 грн., при цьому позивач зазначив, що згідно рішення господарського суду Житомирської області від 07.02.2013 у справі №7/906/15/13-г; від 27.06.2013 у справі №906/860/13; від 26.09.2013 у справі №906/1117/13; від 06.03.2014 у справі №906/178/14; від 17.04.2014 у справі №906/363/14; від 08.07.2014 у справі №906/610/14; від 02.12.2014 у справі №906/1524/14; від 22.01.2015 у справі №906/1663/14 було стягнуто частково суми боргу за в попередні періоди.

Тому, позивач, звертаючись до господарського суду з даним позовом просив стягнути на свою користь з відповідача 359191,53 грн. боргу згідно договору розстрочки від 20.08.12р. (листопад 2014 по лютий 2015) за мінусом 2871,01 грн. за листопад 2014, що стягнуті рішенням господарського суду Житомирської області від 22.01.2015 у справі №906/1663/14.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань, позивачем пред'явлено вимогу №1841 від 23.03.2015 про вжиття всіх необхідних заходів щодо належного виконання умов договору розстрочки, яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення (а.с. 12).

Дана вимога отримана представником відповідача 23.03.2015, про що свідчить відповідний підпис на ній.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день прийняття рішення у справі становить 359191,53 грн., що підтверджується розрахунком позивача (міститься в тексті заяви про збільшення позовних вимог за вих. №1824 від 13.05.2015), довідкою позивача № 1173 від 10.04.14р. (а.с.48), рахунками позивача (а.с. 13-21, 43-48) та визнається представником відповідача в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району (12443, Житомирська область, Житомирський район, смт. Озерне, вул. Авіаційна, 57, ід. код 24978549)

- на користь Квартирно - експлуатаційного відділу міста Житомир (10014, м.Житомир, вул. Адмірала Щасного 20, ід. код 08492505) 259191,53 грн. заборгованості згідно договору розстрочки від 20.08.12р. та 7183,83 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25.05.15

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу (рек. з повід.)