ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.05.15р. Справа № 904/3618/15

За позовом публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м.Дніпропетровськ

до комунальної установи "Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради", м.Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник Козак Т.В. - довіреність № 181/1001 від 12.05.15р.;

від відповідача: представник Лупашко Д.А. - довіреність № 51-3 від 07.04.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго", м.Дніпропетровськ (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до комунальної установи "Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради", м.Дніпропетровськ (далі по тексту - відповідач) про стягнення 1455340,10грн. з яких: 982045,35грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію; 55492,42грн. заборгованості по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії; 21318,32грн. три відсотки річних; 318475,38грн. інфляційних втрат; 78008,63грн. пені.

Судові витрати по справі позивач просить суд стягнути з відповідача.

За результатами розгляду позовної заяви за вих. №7557/1001 від 22.04.2015р. ухвалою суду від 28.04.2015р. порушено провадження по справі та призначено слухання на 25.05.2015р.

13.05.2015р. через канцелярію суду отримано заяву позивача за вих.№8524/1001 від 06.05.2015р. про зміну позовних вимог в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 1386554,34грн., з яких:

- 837892,98грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію;

- 55942,42грн. заборгованості по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії;

- 24591,33грн. три відсотки річних;

- 358337,96грн. інфляційних втрат;

- 110239,65грн. пені.

За результатами розгляду заяви позивача за вих.№8524/1001 від 06.05.2015р. про зміну позовних вимог господарський суд прийняв її до розгляду.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 Господарського процесуального кодексу України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується явкою представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 13.05.2015р. з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 05.05.2015р.

25.05.2015р. повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Повноважний представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечує, подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.05.2015р. в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.01.2014р. між публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі по тексту - позивач, постачальник) та комунальною установою "Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради" (далі по тексту - відповідач, споживач) укладено договір №006002 про постачання електричної енергії за державні кошти (далі по тексту - договір).

Пунктом 1.1 договору визначено, що постачальник зобов'язується у 2014 році постачати споживачу електричну енергію у точку (точки) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 2030,0кВт, величини якої по об'єктах споживача визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплатити постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" та/або "Загальна схема електропостачання", які є невід'ємними частинами даного договору.

Пунктом 1.2 договору визначено найменування предмета закупівлі: код ДК 016:2010-35.11.1 енергія електрична (по тексту - енергія електрична).

Кількість обсягу електричної енергії, яку постачальник зобов'язується постачати споживачу, визначається згідно із додатками до договору "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", "Порядок розрахунків" та "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Пунктом 3.1 договору визначено, що ціна договору становить 2978734,00грн., в тому числі ПДВ - 496455,67грн. з урахуванням вартості активної, реактивної електричної енергії та інших видів нарахувань, визначених умовами договору.

Тариф на електричну енергію визначається нормативними документами в сфері електроенергетики відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 4.1 договору визначено, що розрахунки за придбану електричну енергію проводяться споживачем на підставі рахунка на оплату спожитої у розрахунковому періоді електричної енергії. Порядок проведення розрахунків наведений у додатку до договору "Порядок розрахунків".

Пунктом 4.2 договору визначено, що на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" оформлюються такі документи:

- Акт приймання-передавання товарної продукції;

- Акт результатів замірів електричної потужності.

За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку покази надаються окремо за кожною точкою обліку.

Споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість придбаної електричної енергії та інші платежі згідно з умовами додатку "Порядок розрахунків" (підпункт 6.1.1 пункту 6.1 договору).

Постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором (підпункт 6.4.1 пункту 6.4 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору (пункт 10.1 договору).

Пунктом 1 Порядку розрахунків визначено, що розрахунковий період для визначення обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме з 15 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця.

При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття "розрахунковий період" та "календарний місяць" вважати прирівняними.

Пунктом 2 Порядку розрахунків визначено, що споживач здійснює повну оплату вартості обсягу використаної електричної енергії заявленого на розрахунковий період за формою попередньої оплати.

Пунктом 2.1 Порядку розрахунків визначено, що попередня оплата здійснюється до 12 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю у розмірі повної вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору "Обсяги постачання електричної енергії споживачу" на підставі самостійно отриманого у постачальника рахунка.

Пунктом 2.2 Порядку розрахунків визначено, що остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, 3% річних, індекс інфляції та інші платежі (за надання споживачу додаткових послуг, суми завданих споживачем збитків тощо) згідно з умовами цього договору, здійснюється на рахунки постачальника, зазначені у договорі, на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

У разі неявки споживача (уповноваженого представника споживача) для отримання рахунків, постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом на адресу (юридичну або поштову), що вказана в договорі. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Позивач належним чином виконував умови укладеного між сторонами договору, що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін актами про використану активну електричну енергію з березня по травень 2014 року, з жовтня по грудень 2014 року та актами компенсації за перетоки реактивної енергії з січня по травень 2014 року та з жовтня по грудень 2014 року.

Відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист, надав відзив на позов та пояснив наступне.

Відповідно до акту звіряння взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем від 12.05.2015р. станом на 12.05.2015р. заборгованість відповідача становила за активну електроенергію за період січень 2014 року та грудень 2014 року у розмірі 837892,98грн.

15.05.2015 року відповідачем здійснено платіж у сумі 499969,39грн. (платіжне доручення № 475 від 15.05.2015 року).

Таким чином за активну електроенергію за період з березня по травень 2014 року погашений в повному обсязі, а з жовтня по грудень 2014 року становить 337923,59грн.

За реактивну електроенергію відповідно до акту звірення взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем від 12.05.2015р. станом на 12.05.2015р. заборгованість відповідача за період січень 2014 року та грудень 2014 року становила 55492,42грн.

Але в зазначеному акті не було враховано платіжне доручення № 400 від 05.05.2015р. за яким відповідачем здійснено оплату у розмірі 21951,94грн.

Таким чином, наразі сума заборгованості відповідача за реактивну електроенергію складає 33 540,48грн.

Загальна сума заборгованості за активну та реактивну електроенергію становить 371464,07грн.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали документів наданих позивачем на вимогу суду в судове засідання та заслухавши повноважних представників позивача та відповідача в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 837892,98грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, слід визнати обґрунтованими, однак необхідно зазначити, що після порушення провадження у справі відповідач частково розрахувався з позивачем за спожиту активну електроенергію, а саме платіжним дорученням №457 від 15.05.2015 року сплатив 499969,39грн. за активну електричну енергію та платіжним дорученням №487 від 25.05.2015 року сплатив 100000,00грн.

Отже, стягненню підлягає 237923,59грн., а в частині стягнення 599969,39грн. провадження підлягає припиненню.

Дослідивши матеріали справи, оригінали документів наданих позивачем на вимогу суду в судове засідання та заслухавши повноважних представників позивача та відповідача в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 55942,42грн. заборгованості по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, слід визнати обґрунтованими, однак необхідно зазначити, що після порушення провадження у справі відповідач частково розрахувався з позивачем за перетоки реактивної електроенергії, а саме платіжним дорученням №400 від 05.05.2015 року сплатив 21951,94грн. за перетоки реактивної електроенергії.

Отже, стягненню підлягає 33990,48грн., а в частині стягнення 21951,94грн. провадження підлягає припиненню.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Статтею 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначено у ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2.2 договору встановлено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 6.1.6-6.1.7 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в той період, та 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Позивач нарахував відповідачу до сплати пеню за прострочення оплати за активну електричну енергію за загальний період з 11.06.2014р. по 05.05.2015р. на суму 105969,48грн. (за кожний період окремо).

Крім того, позивач нарахував відповідачу до сплати пеню за прострочення оплати за перетікання реактивної електричної енергії за загальний період з 11.06.2014р. по 05.05.2015р. на суму 4270,17грн. (за кожний період окремо).

Господарський суд перевірив розрахунки пені здійснені позивачем та визнав їх вірними, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати три відсотки річних за прострочення оплати за активну електричну енергію за загальний період з 26.03.2014р. по 05.05.2015р. на суму 23682,54грн. (за кожний період окремо).

Крім того, позивач нарахував відповідачу до сплати три відсотки річних за прострочення оплати за перетікання реактивної електричної енергії за загальний період з 26.02.2014р. по 05.05.2015р. на суму 908,79грн. (за кожний період окремо).

Господарський суд перевірив розрахунки трьох відсотків річних здійснені позивачем та визнав їх вірними, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Позивач нарахував відповідачу до сплати інфляційні втрати за прострочення оплати за активну електричну енергію за загальний період з 26.03.2014р. по 05.05.2015р. на суму 345016,66грн. (за кожний період окремо).

Крім того, позивач нарахував відповідачу до сплати інфляційні втрати за прострочення оплати за перетікання реактивної електричної енергії за загальний період з 26.02.2014р. по 05.05.2015р. на суму 13321,30грн. (за кожний період окремо).

Відповідач вважає, розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем не вірним.

Господарський суд перевірив розрахунки інфляційних втрат здійснені позивачем та визнав їх вірними, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покласти на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" господарський суд вирішив повернути позивачу надміру сплачений судовий збір у розмірі 1375,71грн. за платіжним дорученням №283080 від 19.02.2015р.

До уваги. Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", ст.ст.1,3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.ст. 525, 526, 509, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 627, 629, 714 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232, 275 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з комунальної установи "Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради" (49004, м.Дніпропетровськ, просп.Кірова, 2; ідентифікаційний код 04011638) на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (49107, м.Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22; ідентифікаційний код 23359034) 237923,59грн. (двісті тридцять сім тисяч дев'ятсот двадцять три грн. 59 коп.) заборгованості за спожиту активну електричну енергію; 33990,48грн. (тридцять три тисячі дев'ятсот дев'яносто грн. 48 коп.) заборгованості по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії; 24591,33грн. (двадцять чотири тисячі п'ятсот дев'яносто одна грн. 33 коп.) три відсотки річних; 358337,96грн. (триста п'ятдесят вісім тисяч триста тридцять сім грн. 96 коп.) інфляційних втрат; 110239,65грн. (сто десять тисяч двісті тридцять дев'ять грн. 65 коп.) пені; 27731,09грн. (двадцять сім тисяч сімсот тридцять одна грн. 09 коп.) судового збору, видати наказ.

В частині стягнення з комунальної установи "Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради" (49004, м.Дніпропетровськ, просп.Кірова, 2; ідентифікаційний код 04011638) на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (49107, м.Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22; ідентифікаційний код 23359034) 599969,39грн. (п'ятсот дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять грн. 39 коп.) заборгованості за спожиту активну електричну енергію, провадження припинити.

В частині стягнення з комунальної установи "Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради" (49004, м.Дніпропетровськ, просп.Кірова, 2; ідентифікаційний код 04011638) на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (49107, м.Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22; ідентифікаційний код 23359034) 21951,94грн. (двадцять одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят одна грн. 94 коп.) заборгованості по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, провадження припинити.

Повернути публічному акціонерному товариству "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (49107, м.Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22; ідентифікаційний код 23359034) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1375,71грн. (одна тисяча триста сімдесят п'ять грн. 71 коп.) надміру сплачений за платіжним дорученням №283080 від 19.02.2015р.

Наказ та ухвалу видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

02.06.2015 року

Суддя І.В. Петренко