ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 травня 2015 р. Справа № 903/338/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит - Сервіс", Ковельський р-н., смт. Люблинець

до відповідача: "Oleksandr Barskyy Spedition & Logistik ", Німеччина

про стягнення 38 949,87 євро

Суддя Кравчук А.М.

Представники:

від позивача: Чорна Б.М., довіреність № 218 від 08.06.2012 року

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.ст. 22, 29 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

Суть спору: Позивач- ТОВ "Негабарит-Сервіс" просить стягнути з відповідача "Oleksandr Barskyy Spedition & Logistik " 23 360,00 євро основного боргу, 15 589,87 євро матеріальних збитків, завданих несвоєчасною оплатою наданих послуг, а всього 38 949,87 євро, що станом на 25.03.2015 року за офіційним курсом НБУ складає 989 782 грн. 22 коп.

Позовна заява обґрунтована невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті поставленого товару згідно контракту № 82 від 28.11.2012 року на перевезення вантажів.

Відповідно до ст. 31 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 року в усіх судових провадженнях, які виникають у зв'язку із перевезенням, яке здійснюється відповідно до цієї Конвенції, позивач може звернутися до будь-якого суду або арбітражу договірної країни, визначеної угодою між сторонами, і на додаток до цього, до судів або арбітражів країни, на території якої, зокрема, знаходиться місце отримання вантажу перевізником, або місце передбачене для його доставки.

У п. 8.1 контракту № 82 від 28.11.2012 року на перевезення вантажів сторони домовились, що всі спори, які можуть виникнути при виконанні даного договору, передаються на розгляд до господарського суду по правилах підсудності, визначених діючим законодавством України.

Відповідно до ст. 16 ГПК України віднесені до підсудності господарського суду справи у спорах, що виникають з договору перевезення, в яких одним з відповідачів є орган транспорту, розглядається господарським судом за місцезнаходженням цього органу.

Отже, спір підлягає вирішенню у господарському суді України, зокрема, відповідно до ст. 16 ГПК України, у господарському суді Волинської області.

Позивач, керуючись ст.22 ГПК України, подав заяву № 491 від 20.05.2015 року про зменшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 23360 євро основного боргу, що станом на 25.03.2015 року за офіційним курсом НБУ складає 602 569 грн. 73 коп., 464 грн. 31 коп. матеріальних збитків, завданих несвоєчасною оплатою, 12 060 грн. 68 коп. витрат по сплаті судового збору, повернути позивачу 7 734 грн. 96 коп. зайво сплаченого судового збору (а.с. 67-71),

Згідно п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Зменшення позовних вимог, не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, прийняте судом, тому має місце нова ціна позову - 23360 євро основного боргу, що станом на 25.03.2015 року за офіційним курсом НБУ складає 602 569 грн. 73 коп. (1 євро = 25,794938), 464 грн. 31 коп. матеріальних збитків.

Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника у судове засідання не направив, витребуваних ухвалами суду від 30.03.2015, 29.04.2015 року документів не подав, хоч був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи в електронній формі та на паперовому носії.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з врахуванням клопотання про зменшення розміру позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

28.11.2012 року між позивачем та відповідачем укладено контракт на перевезення вантажів № 82 (далі договір, а.с. 9-11).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з договору. Між сторонами зобов'язання виникли з контракту № 82 від 28.11.2012 року.

Згідно п. п. 1.1, 2.1, 2.2, 3.1.6, 3.2.8, 4.1, 5.1, 5.2, 6.2, 6.5, 8.1, 9.1, договору перевезення позивач (перевізник) зобов'язується прийняти від відповідача (експедитор) вантаж для перевезення згідно заявки експедитора і доставити його до місця розвантаження, вказаного експедитором, а відповідач зобов'язується оплатити послуги перевізника згідно умовам даного контракту та заявок, які є невід'ємною частиною даного контракту, мають пріоритетне значення. Перевезення вантажу здійснюється перевізником на підставі заявки, яка передається експедитором перевізнику не пізніше 18 годин в залежності від типу вантажу та маршруту перевезення. Експедитор зобов'язаний своєчасно проводити розрахунки з перевізником за надані транспортні послуги. Вартість послуг перевізника по конкретному перевезенні узгоджується сторонами додатково в заявці на перевезення і вказується в рахунку-фактурі перевізника. Розрахунки по даному контракту проводяться експедитором в безготівковій формі, наступним чином: передплата 30% від вартості фрахту по факту підтвердження заявки і оплата решти 70% вартості перевезення на протязі 14 календарних днів після отримання експедитором оригіналів рахунків на оплату та CMR, якщо інше не узгоджено в заявці. Валюта платежу - євро. Днем здійснення платежу рахується день надходження грошових коштів на рахунок перевізника. Банківські витрати та комісії банку експедитора несе експедитор, банківські витрати та комісії банку перевізника та банку - кореспондента несе перевізник. Перевізник та експедитор несуть відповідальність згідно Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 року. У разі затримання оплати, вказаної в п. 5.1 даного контракту, експедитор виплачує перевізнику пеню в розмірі 0,3% від вартості фрахту за кожен день затримки оплати. Всі спори, які можуть виникнути при виконанні даного договору, передаються на розгляд господарського суду по правилах підсудності, у відповідності до діючого законодавства України. Контракт набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представника сторін та скріплення їх печатками сторін, діє безстроково, до повного виконання сторонами своїх зобов''язань.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач подав позивачу замовлення на перевезення № 201400148, № 201400149, № 201400151, № 201400151, № 201400153, № 201400154 від 21.05.2014 року, 22.05.2014 року на загальну суму фрахту 27 630 євро (а.с. 12-23).

На виконання заявок позивач надав відповідачу послуги на суму 27 802 євро, що підтверджується рахунками № 313, № 314, № 315, № 316, № 317, № 318 від 10.06.2014 року (а.с. 24-29), CMR № 0000368, № 0000249, № 000401, № 0000152, № 0000221,№ 000097(а.с. 30-35).

Згідно листів відповідача, останній заборгованість визнає повністю, прострочення оплати боргу обгрунтовує важкою фінансовою ситуацією, а саме не сплатою рахунків замовником (а.с.36-39).

Відповідач свої зобов'язання виконав частково, здійснивши оплату на загальну суму 4 442 євро згідно банківських виписок від 14.01.2015 року, 19.01.2015 року (а.с. 40-41).

Згідно акту взаємозвірки вартості наданих послуг від 14.05.2015 року, підписаного обома сторонами, відповідач заборгованість в сумі 23360 євро визнає (а.с. 69)

Заборгованість відповідача становить 23 360 євро, підтверджена матеріалами справи, відповідачем визнається, підставна і підлягає до стягнення, оскільки в силу ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Крім того, позивач просить стягнути 464 грн. 31 коп. матеріальних збитків з посиланням на ЗУ "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 року № 185/94-ВР, постанову НБУ від 03.03.2015 року № 160, відповідно до яких за порушення резидентами граничних строків розрахунків стягується пеня за кожний день прострочення у розмірі 0,3% від суми неодержаної виручки в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом НБУ на день виникнення заборгованості.

Приписами ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

За змістом ст. 623 Цивільного кодексу України вбачається, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.

У відповідності з нормами цивільного законодавства притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності, при цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб'єкт та об'єкт правопорушення, а також суб'єктивна та об'єктивна сторони.

Суб'єктом цивільного правопорушення є боржник, а об'єктом правопорушення зобов'язальні правовідносини кредитора та боржника, між тим суб'єктивну сторону становить вина боржника, а об'єктивну протиправна поведінка боржника (невиконання або неналежне виконання обов'язку), наявність збитків у майновій сфері кредитора, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, при цьому розмір збитків має довести кредитор, а відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів звільняє боржника від відповідальності.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено наявності збитків. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 464 грн. 31 коп. грн. збитків є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати в частині задоволених позовних вимог по сплаті судового збору в сумі 12 051 грн. 39 коп. відповідно до ст. 49 ГПК України слід віднести на нього.

Зайво сплачений, у зв'язку зі зменшенням позовних вимог, судовий збір в сумі 7 734 грн. 96 коп. підлягає поверненню позивачу відповідно до ст. 7 ЗУ "Про судовий збір".

Господарський суд, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України , -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з "Oleksandr Barskyy Spedition & Logistik " (Deutschland, D-93055 Regensburg, An dar Irler Hohe-Str. 26, Ust-ld № DE 267150593) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" (Волинська обл., Ковельський р-н., смт. Люблинець, вул. Заводська, 7А, )

- 23 360 євро (що станом на 25.03.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 602 569 грн. 73 коп.) основного боргу згідно контракту на перевезення вантажів № 82 від 28.11.2012 року та 12 051 грн. 39 коп. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3. У позові на суму 464 грн. 31 коп. відмовити.

4. Управлінню державної казначейської служби України у місті Луцьку повернути з державного бюджету товариству з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" (Волинська обл., Ковельський р-н., смт. Люблинець, вул. Заводська, 7А, )

- 7 734 грн. 96 коп. (сім тисяч сімсот тридцять чотири грн. 96 коп.) судового збору, зайве сплаченого платіжним дорученням № 372 від 25.03.2015 року у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог (оригінал платіжного доручення знаходиться у справі № 903/338/15).

5. Підставою для повернення судового збору є дане рішення, підписане суддею та засвідчене гербовою печаткою господарського суду Волинської області.

6. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення

складений 25.05.2015 року.

Суддя А. М. Кравчук