ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 р. Справа №914/1379/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Білані О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга охоронних технологій», м.Львів

до відповідача: Приватного підприємства «Колекс-1», м.Львів

про стягнення заборгованості.

За участю представників:

від позивача: Волчек В.Ч. - представник;

від відповідача: Тиравський Я.І. - представник.

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, за клопотанням присутніх представників в судовому засіданні не проводилася технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга охоронних технологій» до Приватного підприємства «Колекс-1» про стягнення основного боргу в сумі 3000грн. 00коп., пені у розмірі 3509грн. 38коп., інфляційних втрат в розмірі 747грн. 00коп. та 3% річних в розмірі 90грн. 00коп.

Ухвалою суду від 29.04.2015р. порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 19.05.2015р.

В судове засідання 19.05.2015р. представник позивача явку забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві і просить суд позов задоволити. Крім цього, представник позивача, через канцелярію суду (вх.№2100/15 від 19.05.2015р.) подав заяву від 19.05.2015р., в якій відмовився від позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних та просить суд прийняти відмову в цій частині і припинити провадження у справі та стягнути основний борг в сумі 3000грн. 00коп. та судовий збір у розмірі 1827грн. 00коп. Відповідно до ст.78 ГПК України, відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі. Судом роз'яснено правові наслідки часткової відмови від позову згідно ст.ст.78, 80 ГПК України.

Згідно із ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Пунктом 4.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що у випадках відмови позивача від позову (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК) господарському суду слід керуватись частиною шостою статті 22 ГПК, тобто перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб. Якщо у справі заявлено кілька позовних вимог і позивач відмовився від деяких з них, провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 80 ГПК припиняється у частині тих вимог, від яких було заявлено відмову (за умови, що судом не буде застосовано припис частини шостої статті 22 ГПК щодо неприйняття відмови від позовних вимог), а розгляд решти позовних вимог здійснюється в загальному порядку. Судом розглянуто дану заяву (вх.№2100/15 від 19.05.2015р.), відмова позивача від позовних вимог в частині пені, інфляційних втрат та 3% річних, не суперечить законодавству та не порушує прав та обов'язків інших осіб, тому приймається судом.

18.05.2015р. представник відповідача, через канцелярію суду (вх.№20269/15) подав клопотання від 18.05.2015р. про долучення до матеріалів справи документів. Крім цього, 18.05.2015р. представник відповідача, через канцелярію суду (вх.№20270/15 від 18.05.2015р.) подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив.

В судове засідання 19.05.2015р. представник відповідача явку забезпечив, позовні вимоги в частині основного боргу визнав повністю та погодився із вимогами, викладеними у заяві позивача (вх.№2100/15 від 19.05.2015р.).

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області, в с т а н о в и в:

01.12.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліга охоронних технологій» (орендодавець) та приватним підприємством «Колекс-1» (орендар) укладено договір оренди транспортного засобу (надалі - договір оренди).

Відповідно до п.п.1, 2 договору оренди орендодавець передав у строкове платне користування орендарю, а орендар прийняв у строкове платне користування від орендодавця транспортний засіб - ВАЗ 21103 ЗНГ, легковий-седан, 2002 року випуску, номер шасі (кузова, рами)-ХТА4362, реєстраційний номер - ВС 7411 СЕ, тип пального-бензин/газ, зареєстрований в УДАЇ ГУ МВС України у Львівській області, на умовах, визначених даним договором. Вищевказаний автомобіль належить ТзОВ «Ліга охоронних технологій», на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА №711625, виданого УДАЇ ГУ МВС України у Львівській області 02.06.2010 року

Згідно із п.2.2 договору оренди орендодавець зобов'язаний передати в користування орендаря автомобіль в належному технічному стані, який би забезпечив його нормальну експлуатацію в строк до 3 (трьох) днів після набрання чинності цим договором в належному технічному стані, який забезпечує його нормальну експлуатацію. Передача автомобіля здійснюється за актом передачі-прийняття транспортного засобу (Додаток №2), який підписується представниками орендодавця і орендаря. З моменту підписання зазначеного акту починається обчислення строку даного договору і нарахування орендної плати.

За умовами п.п.3.1, 3.2, 3.3 договору оренди орендар зобов'язаний прийняти зазначений транспортний засіб і використовувати його виключно з метою здійснення господарської діяльності товариства, відповідно до умов договору і його призначення. Своєчасно і в повному розмірі вносити орендну плату (додаток №1). Протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі транспортного засобу, вказаного в п.2.2 даного договору, сплатити орендодавцю орендну плату за перший календарний місяць оренди і за останній календарний місяць оренди.

У додатку №1 до договору оренди від 01.12.2013р. сторони встановили, що орендна плата за один місяць становить 500грн. 00коп. Вказана в п.1 цього додатку сума сплачується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця до 5 числа кожного місяця, наступного за звітним, місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору оренди позивач здав, а відповідач прийняв в оренду автомобіль ВАЗ 21103 ЗНГ, державний номерний знак ВС7411СЕ, що підтверджується актом передачі-приймання транспортного засобу, який є додатком №2 до договору оренди, які підписані та скріплені печатками обох сторін без будь-яких застережень та заперечень щодо технічного стану транспортного засобу.

30.12.2014р. між сторонами було укладено угоду про розірвання договору оренди транспортного засобу від 01.11.2013р., згідно із п.1, п.3. якої з підписанням даної угоди сторони домовились розірвати договір оренди транспортного засобу ВАЗ 21103 реєстраційний номер ВС7411СЕ від 01.12.2013р. Заборгованість замовника перед виконавцем станом на 30.12.2014р. становить 3000грн. 00коп.

На виконання своїх зобов'язань по договору оренди від 01.12.2013р. відповідач не провів оплати на загальну суму 3000грн. 00грн., внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 3000грн. 00коп. Належних та допустимих доказів в підтвердження факту передачі об'єкта оренди у технічно-несправному стані, що унеможливило б його використання за призначенням, зокрема станом на момент передачі відповідачу не представлено. Доказів в підтвердження надіслання позивачу заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог відповідачем не надано.

01.12.2014р. позивач на адресу відповідача надіслав претензію №12-01/14 від 01.12.2014р., що підтверджується фіскальними чеками №4250, №4249, в якій просив відповідача погасити заборгованість. Однак, дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Позивач на адресу відповідача надіслав вимогу №01/2-15 від 04.03.2015р., в якій просив відповідача погасити заборгованість. 12.03.2015р. відповідач на адресу позивача надіслав відповідь №15 на вимогу №01/2-15 від 04.03.2015р., в якому зазначив, що сума заборгованості не обґрунтована.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з п.1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності; орендна плата встановлюється у грошовій формі.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів у спростування вищенаведених обставин не надано, доказів щодо оплати заборгованості не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем становить 3000грн. 00коп.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача про стягнення основного боргу в сумі 3000грн. 00коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, та підлягають задоволенню. В решті позовних вимог щодо стягнення пені, інфляційних втрат і 3% річних, у зв'язку із поданою представником позивача заявою про відмову від позову провадження належить припинити.

Судові витрати необхідно віднести на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4-3, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, п.4 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з приватного підприємства «Колекс-1» (79066, м.Львів, вул.Сихівська, 9/63, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга охоронних технологій» (79014, м.Львів, вул.Ніщинського, 26/4, ) 3000грн. 00коп. - основного боргу та 1827грн. 00коп. - судового збору.

В решті позовних вимог провадження припинити.

Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Суддя Іванчук С.В.

Повне рішення складено 22.05.2015р.