ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 травня 2015 року Справа № 3/64

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий, судді Палій В.В. і Харченко В.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Транстур", м. Київ

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2015

зі справи № 3/64

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Транстур", м. Київ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Маргіт", с. Солочин, Свалявський район, Закарпатська область

про зобов'язання відповідача виконати умови п. 3.4 ліцензійного договору № 7 в частині визнання об'ємів реалізації мінеральної води "Лужанська 7" за період з 18.08.2004 по 18.08.2006 та стягнення заборгованості за ліцензійним договором №7 від 18.08.2004 у розмірі 0,30 копійок за кожну реалізовану пляшку мінеральної води "Лужанська 7"

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Маргіт", с.Солочин, Свалявський район, Закарпатська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Транстур", м. Київ

про визнання недійсним ліцензійного договору № 7 від 18.08.2004.

ВСТАНОВИВ:

01.04.2015 товариство з обмеженою відповідальністю "Транстур" звернулося вдруге до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 01.04.2015 на рішення господарського суду Закарпатської області від 12.12.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 у справі № 3/64 разом з клопотанням про відновлення строку її подання, оскільки первісно подана скарга від 02.03.2015 була повернута ухвалою Вищого господарського суду України від 23.03.2015 на підставі пункту 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення цієї касаційної скарги з огляду на таке.

Пунктом 3 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні у справі.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, на підтвердження факта направлення копії касаційної скарги відповідачу, позивачем надано оригінал фіскального чека від 02.03.2015 № 7419. Проте, подана вдруге позивачем скарга містить дату складання 01.04.2015, що не узгоджується з тією датою, яка зазначена у вищезгаданому документі.

Наведене не дає можливості дійти до певного висновку про те, що позивачем були належним чином виконані вимоги частини четвертої статті 111 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного господарського суду законної сили. У цьому зв'язку заявлене скаржником клопотання про відновлення пропущеного строку подання касаційної скарги може знайти своє відповідне вирішення після усунення зазначених недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись п. 3 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу від 01.04.2015 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 зі справи № 3/64 повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Транстур", а справу - господарському суду Закарпатської області.

2.Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Транстур" судовий збір сплачений за квитанцією від 01.04.2015 у сумі 913,50 грн.

Головуючий суддя Селіваненко В.П.

Суддя Палій В.В.

Суддя Харченко В.М.