КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2015 р. Справа№ 925/1877/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 06.05.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України на рішення господарського суду Черкаської області від 02.12.2014 року

у справі № 925/1877/14 (суддя Довгань К.І.)

за позовом військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального

регіону України в інтересах держави в особі першого окремого

відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України

до 1) Черкаської міської ради,

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація

«Райагробуд»

про визнання недійсним договору та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 02.12.2014 року по справі № 925/1877/14 у задоволенні позову військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі першого окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України до Черкаської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Райагробуд» про визнання недійсним договору та зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду від 02.12.2014 року, заступник військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 02.12.2014 року у справі № 925/1877/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 року у складі головуючого судді: Тищенко О.В., суддів Іоннікової І.А., Тарасенко К.В. апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України на рішення господарського суду Черкаської області від 02.12.2014 року у справі № 925/1877/14 повернуто на підставі п.4 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Так, Заступник військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою. Свої доводи скаржник обґрунтував тим, що при винесенні рішення місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Також, скаржник просив поновити строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Черкаської області від 02.12.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року відновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України на рішення господарського суду Черкаської області від 02.12.2014 року у справі № 925/1877/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Корпорація «Райагробуд» вважає подану позивачем апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення господарського суду Черкаської області законним та обґрунтованим. Відповідач-2 просить суд апеляційної інстанції залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 02.12.2014 року, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судових засіданнях 18.03.2015 року, 06.04.2015 року, 27.04.2015 року та 06.05.2015 року прокурор та представник першого окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України надали суду свої пояснення по справі в яких, підтримали подану апеляційну скаргу на підставі доводів зазначених у ній та просили апеляційний господарський суд скаргу задовольнити, рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Представник ТОВ «Корпорація «Райагробуд» у судових засіданнях 18.03.2015 року, 06.04.2015 року, 27.04.2015 року та 06.05.2015 року та представник Черкаської міської ради у судових засіданнях 06.04.2015 року та 27.04.2015 року також, надали суду свої пояснення по справі в яких, заперечили проти апеляційної скарги на підставі доводів зазначених у відзиві на скаргу та просили апеляційний господарський суд відмовити прокурору у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін.

При цьому, представник Черкаської міської ради у судове засідання 06.05.2015 року не з'явився та звернувся до суду з клопотанням в якому просив суд апеляційної інстанції подальший розгляд даної справи проводити без участі представника Черкаської міської ради. Доводи апеляційної скарги відповідач-2 не підтримує та просить їх відхилити.

Враховуючи викладене, заслухавши думку прокурора та представників сторін що з'явились в судове засідання, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки Черкаська міська рада про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, участь представників відповідача-1 у судовому засіданні 06.05.2015 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі. При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що представник Черкаської міської ради був присутнім у попередньому судовому засіданні та надав суду свої пояснення по справі, які судовою колегією прийняті до уваги.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений строком розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду та за клопотанням сторін у відповідності до ст. 69 ГПК України строк розгляду вже продовжувався.

У відповідності до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Так, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, ухвалою Київського апеляційного господарського суд від 27.04.2015 року було відмовлено першому окремому відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - комунальне підприємство «Черкасиінвестбуд». Розгляд справи відкладено.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання апеляційний господарський суд виходив з того, що дане клопотання не було заявлене представником позивача під час розгляду справи у суді першої інстанції та прийняте рішення у даній справі ніяким чином не впливає на права та обов'язки КП «Черкасиінвестбуд». При цьому, даною ухвалою, витребувано у КП «Черкасиінвестбуд» інформацію (пояснення) щодо того, чи виконувало КП «Черкасиінвестбуд» роботи з будівництва житлового будинку по вул. Героїв Сталінграда, 2 (теперішня адреса вул. Козацька, 1/1) (позначка 37-Б-1) в м. Черкаси, на якій підставі такі роботи проводилися, хто був замовником будівництва та фінансував його, кому були передані виконані роботи, якими доказами підтверджуються вказані обставини (акт прийому-передачі тощо).

Проте, вимоги ухвали суду не виконані витребувана інформація (пояснення) суду не надані.

Представник першого окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України у судовому засіданні 06.05.2015 року повідомив суд апеляційної інстанції, що на ухвалу від 27.04.2015 року про відкладення розгляду справи та про відмову у залученні до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - КП «Черкасиінвестбуд», позивачам була подана касаційна скарга. Представник позивача вважає, що прийнята Київським апеляційним господарським судом ухвала від 27.04.2015 року є окремою ухвалою як зазначено у п. 15 ч. 1 ст. 106 ГПК України і підлягає оскарженню. В зв'язку з цим, позивач просив направити матеріали даної справи до суду касаційної інстанції.

За приписами ст. 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Таким чином, реалізацію конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Тобто, Господарський процесуальний кодекс повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 107 ГПК України сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на: 1) рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; 2) ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом. Оскарження ухвал або інших процесуальних актів суду, якими не завершується провадження у справі (про прийняття заяв і скарг до розгляду, про призначення судових засідань, про виклик осіб, про витребування документів та інших доказів тощо), крім випадків, прямо передбачених процесуальним законом, не допускається.

У відповідності до ст. 106 ГПК України, ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до касаційної скарги на рішення суду. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, господарський суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, оскарженню підлягають лише ті ухвали, про можливість яких прямо зазначено у відповідній статті Господарського процесуального кодексу України або Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в яких йдеться про винесення судом даних ухвал.

За таких обставин судова колегія апеляційного господарського суду відмовляє, позивачу у заявленому клопотанні про направлення справи до Вищого господарського суду України у зв'язку з поданням позивачем касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції, яка у свою чергу оскарженню не підлягає.

Також, судова колегія апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду даної справи апеляційним господарським судом 27.04.2015 року було відмовлено позивачу у задоволенні усного клопотання про призначення у даній справі судової експертизи, оскільки, заявляючи дане клопотання представник першого окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України не вказав, яку саме експертизу необхідно провести у даній справі, кому доручити проведення експертизи. Крім того, представником позивача не було наведено перелік питань які необхідно поставити перед експертами та не зазначено, на що саме може вплинути висновок (результати експертизи) тоді як, предмет розгляду справи у даній справі є визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, що з'явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Черкаської області від 02.12.2014 року по справі № 925/1877/14 слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 479 від 23.07.1998 року Управлінню будівництва та розквартирування Державного комітету у справах охорони державного кордону України передано функції «Забудовника» з правом вкладу інвестицій в будівництво житлових будинків з метою завершення будівництва 107 квартирного житлового будинку поз. 37 Б-1 в мікрорайоні «Митниця-1» м. Черкаси.

Даним рішенням зобов'язано державне комунальне підприємство «Черкасиінвестбуд» укласти з Управлінням будівництва та розквартирування Державного комітету у справах охорони державного кордону України договір на інвестування будівництва житлових будинків.

Так, 17.06.1998 року між управлінням будівництва та розквартирування Прикордонних військ України та ДКП «Черкасиінвестбуд» було укладено договір за № 7/98 про спільну діяльність в інвестуванні, будівництві, придбанні житла для військовослужбовців Прикордонних військ України. Генеральним підрядником будівництва виступило ПМК-42. За зазначеним договором, Управління будівництва та розквартирування Прикордонних військ України виступило інвестором будівництва 107 квартирного житлового будинку по вул. Героїв Сталінграда (Козацька, 1/1) (позначка 37-Б-1) в м. Черкаси.

З матеріалів справи також вбачається, рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 606 від 24.09.2002 року назву об'єкту 107-квартирний житловий будинок по вул. Героїв Сталінграда (поз. 37 Б-1) в мікрорайоні «Митниця-1» м. Черкаси змінено на 119-квартирний житловий будинок. Цим же рішенням Управлінню будівництва та розквартирування Державного комітету у справах охорони державного кордону України передано функції «Замовника» з правом замовити в організаціях, що мають на це дозвіл, виконання проектних розробок надбудови 10 поверху цього будинку.

На виконання цього рішення ДКП «Черкасиінвестбуд» згідно АВІЗО № 604 від 01.07.2003 та акту приймання-передачі передало на баланс Управлінню будівництва та розквартирування Прикордонних військ України незавершене будівництво у сумі 785 085 грн., у тому числі і витрати на проектно-кошторисні роботи. У подальшому, Департамент забезпечення замовляв та оплачував коригування проектно-кошторисної документації, що призвело до збільшення вартості об'єкта до суми 1362367,01 грн.

Відповідно до наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 12.06.2004 № 235, Управління будівництва та інвестицій Державного комітету у справах охорони Державного кордону України реорганізовано шляхом його приєднання до Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України, до якого також перейшли й функції замовника під будівництво. У процесі діяльності Департамент забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України ліквідовано, а його правонаступником визначено позивача - першого окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України, що підтверджується наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України від 29.12.2011 року № 1055 та від 27.09.2012 року № 763.

18.06.2007 року між Черкаською міською радою та ТОВ «Корпорація «Райагробуд» було укладено договір оренди землі (спірний договір), відповідно до якого Черкаська міська рада зобов'язалася передати, а ТОВ «Корпорація «Райагробуд» прийняти у строкове платне користування (оренду) земельну ділянку площею 8000 кв. метрів по вул. Козацькій 1/1 м. Черкаси строком на 49 років вільну від забудови, під розташування та подальшу експлуатацію житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення. Договір зареєстровано у Черкаській філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України від 20.06.2007 року за № 75 (далі - договір оренди).

Визначену у договорі оренди земельну ділянку Черкаською міською радою передано ТОВ «Корпорація «Райагробуд» на підставі акту приймання-передачі від 25.06.2007 року.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до п.п.2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 року № 6 судам необхідно мати на увазі, що з позовами про визнання недійсними правочинів щодо земельних ділянок мають право звертатися сторони цих правочинів (договорів), а також інші зацікавлені особи, зокрема, особи, що мають право на придбання земельної ділянки, яка є предметом спірного договору. При цьому інтерес такої особи стосовно придбання у власність земельної ділянки має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а також відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надане в резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004).

Як вбачається з постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2013 року, що залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.02.2014 року у справі № 12/925/16/13-г за позовом Черкаської міської ради до ТОВ «Корпорація «Райагробуд» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Адміністрації Державної прикордонної служби України, про розірвання договору оренди землі, судом апеляційної інстанції встановлено, що на спірній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «Корпорація «Райагробуд». Зазначене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.06.2013 року № 4992503.

Таким чином, враховуючи що нерухоме майно розташоване на земельній ділянці належить на праві власності ТОВ «Корпорація «Райагробуд» та положення ст. 35 ГПК України, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарський суд дійшов до вірного висновку по справі, що ТОВ «Корпорація «Райагробуд» має право першочергово звернутись до Черкаської міської ради з заявою щодо надання в оренду вказаної земельної ділянки, а Черкаська міська рада у свою чергу правомірно надала спірну земельну ділянку без проведення конкурсу.

Відповідно до п.п.2.10, 2.27 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 року № 6 судам необхідно мати на увазі, що з частиною другою статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах). Як передбачено частиною другою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а тому якщо судами буде встановлено факт передачі в оренду земельної ділянки, на якій знаходиться майно (нерухомість), що належить іншій особі на праві власності, то відповідний факт є правовою підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, оскільки відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За змістом ч. З ст. 215 ЦК України договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов'язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що ні прокурор, ні позивач не надали суду доказів того, що на спірній земельній ділянці розташоване нерухоме майно що належало б позивачу та було за ним зареєстроване.

Зазначене також підтверджується встановленими фактами в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.11.2008 року у справі № 04-15/2514а за позовом прокурора Придніпровського району м. Черкаси в інтересах держави в особі Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України до Черкаської міської ради, третя особа - ТОВ «Корпорація «Райагробуд», про визнання недійсним рішення Черкаської міської ради «Про надання ТОВ «Корпорація «Райагробуд» дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки по вул. Козацька, 1/1 від 24.03.2006 року № 9-353. Так, вказаним рішенням суду касаційної інстанції встановлено, що Департамент забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України право на спірну земельну ділянку не оформив. При наданні Черкаською міською радою ТОВ «Корпорація «Райагробуд» земельної ділянки площею 0,8 га ця земельна ділянка була вільною і нікому не надавалась в користування, що підтверджується листом Черкаського міського управління земельних ресурсів від 28.02.2006 року № 394-25-01. Таким чином, як зазначив Вищий адміністративний суд України при прийнятті оспорюваного рішення права позивача та інших осіб порушені не були.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, Департамент забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України, правонаступником якого є позивач, а також Черкаська міська рада та ТОВ «Корпорація «Райагробуд» брали участь у розгляді судами названих вище справ. Рішеннями у цих справах судами встановлено, що на час укладення спірного договору нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці належить на праві власності ТОВ «Корпорація «Райагробуд», та при наданні Черкаською міською радою ТОВ «Корпорація «Райагробуд» земельної ділянки вона була вільною і нікому не надавалась в користування.

Інших підстав для визнання спірного договору не дійсним крім тих, які досліджені судом, позивачем не зазначено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що ні прокурором, ні позивачем не доведено факт порушення їх прав та охоронюваних законом інтересів зі сторони відповідачів, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позову.

При цьому, заяв від самого КП «Черкасиінвестбуд» про завдання та про відшкодування їм збитків до суду не надходило, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Посилання скаржника на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008 року по справі № 22-а-737/08 за адміністративним позовом ТОВ «Корпорація «Райагробуд» до Черкаської міської ради про спонукання на вчинення певних дій, як на доказ переважного права першого окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України на отримання спірної земельної ділянки не може бути прийняте апеляційним господарським судом до уваги, оскільки, вказане рішення апеляційного адміністративного суду прийняте 11.09.2008 року, тобто після укладення між відповідачами у даній справі № 925/1877/14 договору оренди земельної ділянки, а саме 18.06.2007 року та реєстрації у Черкаській філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України від 20.06.2007 року за № 75.

До того ж, як вже зазначалося вище, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.06.2013 року № 4992503 на спірній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «Корпорація «Райагробуд» тоді як, позивач не надав доказів того, що на спірній земельній ділянці розташоване нерухоме майно що належало б позивачу та було за ним зареєстроване.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції прокурором та позивачем не було подано належних та переконливих доказів в обґрунтування та підтвердження заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційні скарзі прокурора на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Черкаської області від 02.12.2014 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду Черкаської області від 02.12.2014 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України на рішення господарського суду Черкаської області від 02.12.2014 року у справі № 925/1877/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 02.12.2014 року у справі № 925/1877/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/1877/14 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук

Дата підписання 12.05.2015 року