РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/16610/14
За позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн»

про стягнення 1019088 грн 74 коп.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились.

від відповідача: Євсєєв М.В. - представник за довіреністю б/н від 12.01.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.08.2014 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» про стягнення 1026265 грн. 35 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не було виконано умови Іпотечного договору щодо обов'язку страхування предмету іпотеки та надання підтверджуючих документів позивачу, внаслідок чого останнім було нараховано відповідачу штраф у розмірі 1026265,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2014 (суддя Підченко Ю.О.) порушено провадження у справі № 910/16610/14, розгляд справи призначено на 24.09.2014.

08.10.2014 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив про застосування позовної давності.

Крім того, 08.10.2014 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про застосування позовної давності.

08.10.2014 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення щодо нарахування штрафу, в яких позивач просив суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 1019088 грн. 74 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, зменшення позовних вимог, викладене позивачем у його письмових поясненнях приймається до розгляду, а новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір, є 1019088,74 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2014 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» задоволені у повному обсязі; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс лайн» на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» штраф в сумі 1019088 грн. 74 коп. та судовий збір у розмірі 20381 грн. 78 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2014 скасовано та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.03.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 скасовано; справу № 910/16610/14 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до проведеного автоматичного розподілу справ, справу № 910/16610/14 передано на розгляд судді Отрош І.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2015 справу № 910/16610/14 прийнято до провадження суддею Отрош І.М.; розгляд справи призначено на 17.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 18.05.2015.

18.05.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення по справі та заява про застосування позовної давності, які суд долучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 18.05.2015 представник відповідача надав усні пояснення по суті спору; проти задоволення позову заперечив.

У судове засідання 18.05.2015 представник позивача не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 155.

У судовому засіданні 18.05.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2006 між Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк", яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк", (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Класик - Ход" (позичальник) було укладено Кредитний договір №5/К-2006 (надалі - "Кредитний договір"), відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 1200000,00 дол. США, із строком остаточного повернення до 22 травня 2009 року, сплатою 14% річних за користування кредитом.

Під час дії Кредитного договору до нього було внесено зміни та доповнення на підставі Додаткових угод до Кредитного договору: № 126 від 23.08.2007, № 159 від 28.10.2008, № 169 від 15.05.2009, № 170 від 24.03.2010.

Згідно із п. 1.1.1 Додаткових угод № 126 від 23.08.2007 та № 159 від 28.10.2008 до Кредитного договору сторони погодили, що кредит надається у формі мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі еквівалентній 2235000,00 доларів США, що в еквіваленті при перерахунку на гривню по курсу, встановленому НБУ на день підписання цього Договору, становить 11957250,00 грн. з розрахунку 5,35 гривень за 1 (один) долар США.

Відповідно до п. 1.1.2 Додаткових угод №126 та №159 термін остаточного повернення кредиту встановлено до 27 грудня 2012 року включно.

Пунктом 1.1.4 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди №159 від 28.10.2008 р.) визначено, що надання кредиту здійснюється в доларах США, гривні в повному обсязі або окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - "Транш", а у сукупності "Транші".

Як вказує позивач в позовній заяві, ним на виконання умов Кредитного договору було надано ТОВ "Класик - Ход" кредит у розмірі 1 665445,00 доларів США та 720887,44 грн.

Повернення кредиту ТОВ "Класик - Ход" (позичальник) повинен здійснювати відповідно до графіку, зазначеного в п. 2.3 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди №159 від 28.10.2008 р.) зі зниженням максимального ліміту по поновлювальний кредитній лінії, тобто починаючи з 28.01.2008 р. по 28.11.2012 р. зі строком остаточного повернення до 27.12.2012 р.

Згідно умов Кредитного договору, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» за користування кредитом нараховує проценти за користування кредитними коштами у відповідності до п. 2.7 Кредитного Договору, з дня перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення кредиту/траншу.

ТОВ "Класик - Ход" (позичальник) відповідно до п. 2.8.1 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди № 169 від 15.05.2009 р.) зобов'язаний: проценти, нараховані за місяць відповідно до пункту 2.7 цього договору, сплачувати щомісячно, не пізніше 03 календарного числа місяця наступного за тим, за який вони нараховані.

В силу положень статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

23.08.2007 з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк", яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк", (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» (іпотекодавець) укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємець К.Є., зареєстрований в реєстрі за №1369 (надалі - "Договір іпотеки"), у відповідності до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 2192,60 кв.м., що складає 82/100 частин майнового комплексу та розташовані за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, а саме: заготівельний відділ та ковальний цех (Літер Б') площею 704,70 кв.м.; прибудова, механізований склад штампів (Літер В') площею 704,70 кв.м.; прибудова, механізований склад штампів (Літер B') площею 861,30 кв.м.; механізований склад металів (Літер E') площею 85,30 кв.м.; механічний склад моделей 6115 (Літер ІІ) площею 58,10 кв.м.; механізований склад готової продукції (Літер ІІІ) площею 177,50 кв.м.; споруда для автокарів (Літер ІV) площею 265,90 кв.м.; градирня (Літер VI) площею 39,80 кв.м.

Відповідно до п. 1.3 Договору іпотеки іпотекодавець на підставі цього Договору забезпечує як виконання зобов'язання та Кредитним договором, так і вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки, у випадку, передбаченому п. 4.5 цього Договору; штрафні санкції, що передбачені умовами цього Договору іпотеки та всіх збитків, завданих внаслідок порушення умов цього договору.

У разі настання страхового випадку щодо предмета іпотеки іпотекодержатель має переважне право на задоволення своєї вимоги за зобов'язанням із суми страхового відшкодування (п. 4.3 Договору іпотеки).

Відповідно до п. 5.1.1 Іпотечного договору іпотекодержатель має право у будь-який час протягом дії цього договору за умови попереднього, не менш ніж за один робочий день, письмового повідомлення іпотекодавця перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки.

У відповідності до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 111-12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 18.03.2015 у справі № 910/16610/14, суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та постанову Київського апеляційного господарського суду в даній справі та направляючи справу на новий розгляд, наголосив на тому, що при новому розгляді суду необхідно встановити та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, та з'ясувати факт припинення іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2014 позивачем на адресу відповідача та позичальника було направлено лист-вимогу №31-8073 від 26.06.2014 р., в якому позивач вимагав в строк до 04.07.2014 надати йому копії всіх договорів страхування предмету іпотеки укладених в період дії Кредитного та Іпотечного договорів, а також платіжні доручення, які б підтверджували сплату страхових платежів за цими договорами страхування.

Вказана вимога отримана відповідачем 02.07.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення копія якого наявна в матеріалах справи проте, дана вимога залишена відповідачем без задоволення та без відповіді.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем умов Кредитного та Іпотечного договорів щодо страхування предмету іпотеки та надання підтверджуючих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, якщо іпотечним договором цей обов'язок не покладено на іпотекодержателя. У разі наступної іпотеки страхування предмета іпотеки не є обов'язковим. Договір страхування укладається на користь іпотекодержателя, який у разі настання страхового випадку набуває право вимоги до страховика. У разі набуття прав за іпотечним договором новим іпотекодержателем він також набуває право вимоги до страховика.

Відповідно до п. 4.1 Іпотечного договору визначено, що обов'язок щодо страхування предмета іпотеки від всіх видів ризиків (в тому числі від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування) покладено на іпотекодавця.

Іпотекодавець зобов'язаний протягом 10 (десяти) робочих днів з дати укладення цього договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість, але не на меншу за узгоджену сторонами і зафіксовану в п. 1.6 цього договору оцінюючу вартість, та надати іпотекодержателю нотаріально посвідчену копію договору страхування (страхового полісу). Предмет іпотеки страхується на користь іпотекодержателя за рахунок іпотекодавця (п. 4.2 Договору іпотеки).

Згідно п. 4.6 Іпотечного договору у випадку недотримання іпотекодавцем умов, передбачених п.п. 4.1, 4.2, 4.5 цього договору іпотекодержатель на власний вибір має право:

- застраховувати на підставі договору предмет іпотеки за власний рахунок, на свою користь, з подальшим відшкодуванням всіх здійснених страхових платежів з іпотекодавцем, з чим останній погоджується. Вибір страховика є привілеєм іпотекодержателя, з чим іпотекодавець погоджується;

- вимагати сплати штрафу у розмірі 5% (п'ять процентів) від суми кредиту;

- вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 5.3.1 Іпотечного договору визначено, що іпотекодавець зобов'язаний надати іпотекодержателю нотаріально посвідчену копію договору страхування, згідно з яким предмет іпотеки застрахований іпотекодавцем на повну вартість на користь іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи дату укладення Іпотечного договору - 23.08.2007, та беручи до уваги погоджений сторонами у п. 4.2 Іпотечного договору строк, протягом якого відповідач повинен був застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість та надати іпотекодержателю нотаріально посвідчену копію договору страхування (страхового полісу), а саме: протягом 10 (десяти) робочих днів з дати укладення цього договору, суд дійшов висновку, що свій обов'язок із страхування предмета іпотеки відповідач повинен був здійснити до 07.09.2007 (включно).

Однак, відповідач не виконав свій обов'язок зі страхування предмета іпотеки та обов'язок надати іпотекодержателю нотаріально посвідчену копію договору страхування (страхового полісу), зокрема відповідачем не надано суду доказів страхування предмету іпотеки за Іпотечним договором від 23.08.2007 (договору страхування, страхового полісу).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про порушення (невиконання) відповідачем свого обов'язку, покладеного на нього п. 4.2 Іпотечного договору, щодо страхування предмету іпотеки та надання позивачу нотаріально посвідченої копії договору страхування (страхового полісу), з огляду на що у Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» виникло право на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» 5% штрафу від суми кредиту.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2012 у справі № 4/491-33/136-35/45313 судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а саме надав боржнику кредит у розмірі 1655445,00 дол. США та 720887,44 грн.

Частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, розмір наданого позивачем кредиту встановлений у рішенні Господарського суду міста Києва від 13.02.2012 у справі № 4/491-33/136-35/45313.

Отже, розрахунок штрафу 5% у розмірі 1019088 грн. 74 коп. є обгрунтованим.

Разом з тим, зважаючи на подану 18.05.2015 відповідачем заяву про застосування позовної давності, в якій відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову зважаючи на пропущення позивачем строку, в межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З огляду на те, що суд дійшов висновку, що свій обов'язок застрахувати предмет іпотеки та надати позивачу нотаріально засвідчену копію страхового договору (полісу) відповідач повинен був здійснити в строк до 07.09.2007 (включно), перебіг позовної давності почався з 08.09.2007.

Відповідно до частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Сторонами не надано суду доказів вчинення відповідачем дій, що є підставою для переривання перебігу позовної давності, з огляду на що суд дійшов висновку, що строк, в межах якого позивач мав право звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність) сплив 08.09.2008.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Зважаючи на те, що судом встановлений факт порушення прав та законних інтересів позивача, у суду є підстави для застосування позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» про стягнення 1019088 грн 74 коп. не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом позовної давності.

Щодо доводів позивача та відповідача з приводу припинення іпотеки, суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 01.08.2012 у справі № 4/491-33/136-35/453, якою змінено постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2012 у справі № 4/491-33/136-35/453, суд постановив позов задовольнити частково; в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Класик-Ход" перед Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" за кредитним договором № 5/К-2006 від 23.05.2006 на суму 4923837,18 грн., що загалом становить 17634230,85 грн., з яких: 1358535,33 грн. (720887,44 грн. строкової заборгованості за кредитом; 544319,36 грн. заборгованості за процентами; 37415,44 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 55913,09 грн. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату процентів) та 2373030,23 дол. США, що у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 10.01.2012 становить 16524247,50 грн. (394022,90 доларів США строкової заборгованості за кредитом; 1261422,10 доларів США простроченої заборгованості за кредитом; 584924,00 доларів США заборгованості за процентами; 91896,29 доларів США пені за несвоєчасне погашення кредиту; 40764,94 доларів США пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту), що разом становить 17634230,85 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором від 23.08.2007, а саме на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Офіс лайн" та знаходиться за адресою: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, шляхом набуття права власності Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" на окремі об'єкти - нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21: - заготівельний відділ та ковальний цех (літер Б') площею 704, 70 кв. м.; - механізований склад металів (літер Е') площею 85,30 кв. м.; - механічний склад моделей 6115 (літер II) площею 58,10 кв. м.; - механізований склад готової продукції (літер III) площею 177,50 кв. м.; - споруда для автокарів (літер IV) площею 265,90 кв. м.; градирня (літер VI) площею 39,80 кв. м.; в частині звернення стягнення на прибудову, механізований склад штампів (літер В) площею 861, 30 кв. м. припинити провадження у справі; в іншій частині у позові відмовити».

Крім того, судом було зазначено, що позивач відмовився від позову в частині вимог про звернення стягнення на прибудову, механізований склад штампів (літер В') площею 861,30 кв.м., та судом на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України (позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом) припинено провадження у справі в цій частині.

Водночас, позивач зазначає, що іпотека не є припиненою, оскільки частина предмету іпотеки: прибудова, механізований склад штампів (літера В') не замінена на інший об'єкт нерухомості, кошти у розмірі оціночної вартості прибудови не сплачено; факт втрати (знищення) зазначеного майна відповідачем не підтверджено.

Відповідач зазначає, що Іпотечний договір від 23.08.2007 був припинений у зв'язку із набуттям права власності позивача на предмет іпотеки та знищенням частини предмету іпотеки ( прибудова механізований склад штампів (Літера В'), площею 861,30 кв.м.).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 593 Цивільного кодексу України, право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі, зокрема, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній станом на момент винесення постанови Вищого господарського суду України від 01.08.2012 у справі № 4/491-33/136-35/453), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Таким чином, право власності на предмет іпотеки виникає з моменту набрання законної сили судовим рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та проведення його державної реєстрації.

Відповідно до статті 349 Цивільного кодексу України, право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Позивачем не було надано суду доказів у підтвердження факту проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, так само відповідачем не було надано доказів знищення частини предмета іпотеки та внесення запису до державного реєстру про припинення права власності на частину предмета іпотеки.

Попри це, суд наголошує на тому, що встановлення факту припинення іпотеки на момент подання позову та на момент розгляду справи у суді, так само як і факту існування (припинення) обов'язку застрахувати відповідачем предмет іпотеки за Іпотечним договором від 23.08.2007 на момент подання позову та на момент розгляду справи у суді, не входять до предмету доказування у даній справі.

Судом встановлено, що на момент виникнення обов'язку у відповідача застрахувати предмет іпотеки (протягом 10 робочих днів з дня укладення Іпотечного договору від 23.08.2007, відповідно до п. 4.2 договору), іпотека припинена не була, а тому відповідач зобов'язаний був виконати свій обов'язок зі страхування предмета іпотеки в строк до 07.09.2007 (включно), а, відповідно, з 08.08.2007 почалось прострочення виконання обов'язку та у позивача виникло право на стягнення штрафу.

Водночас, Іпотечним договором від 23.08.2007 не встановлено обов'язку відповідача укладати договори страхування з певною періодичністю протягом дії договору іпотеки (наприклад, кожний рік або інший черговий період). В такому б випадку, предметом доказування у справі був би факт чинності (припинення) іпотеки на момент розгляду справи у суді та наявність обов'язку у відповідача застрахувати предмет іпотеки станом на момент розгляду справи у суді.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 25.05.2015

Суддя І.М. Отрош