РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015Справа №910/5750/15-г

За позовомКомунального підприємства «ВодГео»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Еліт»
простягнення 148 038,48 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Михайлюк О.О.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «ВодГео» (надалі - «Підприємство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт» (надалі - «Товариство») про стягнення 148 038,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору на послуги з водопостачання та водовідведення №549 від 01.09.2012 р. позивач надав послуги, а відповідач зобов'язання по оплаті наданих послуг не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 122 926,32 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 11 895,03 грн., інфляційних у розмірі 7 838,45 грн. та 3% річних у розмірі 1 347,39 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання, а також вартість перевищення гранично допустимої концентрації забруднюючих речовин у розмірі 4 031,29 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 15.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2015 р. розгляд справи відкладено на 29.04.2015 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Судове засідання, призначене на 29.04.2015 р., не відбулося, у зв'язку з чим ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2015 р. розгляд справи призначено на 13.05.2015 р.

В судове засідання представник позивача з'явився, на виконання вимог ухвали суду надав документи та пояснення стосовно суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №016.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2012 р. між Підприємством (постачальник) та Смілянською філією Товариства (споживач) було укладено договір на послуги з водопостачання та водовідведення №549 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник бере на себе зобов'язання надавати споживачу послуги з водопостачання питної і технічної води та приймати від споживча стічні води на умовах, які визначені цим договором, Законом України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги», Правилами: Користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, Приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, Приймання стічних вод підприємств у систему комунальної каналізації міста Сміли (Правила), та Інструкцією Про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, а споживач бере на себе зобов'язання розраховуватися за вищезазначені послуги, по затвердженим виконавчим органом Смілянської міської ради тарифами, відповідно до умов даного договору.

Згідно з п. 4.1 Договору споживач розраховується за надані послуги у порядку, встановленому чинним законодавством, протягом 3-х банківських днів з дня подання постачальником рахунку за послуги.

За змістом п. 4.5 Договору при перевищенні рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах, що скидаються порівняно з встановленими Правилами приймання, та вищевикладеними умовами договору, споживач сплачує постачальнику плату за скид понаднормових забруднень, яка нараховується за нормативом плати за очищення 1 м.куб. стічних вод з умістом забруднень у межах допустимих концентрацій, обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод та коефіцієнтом кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних стічних вод та екологічного стану водойми.

На виконання умов Договору у період з серпня по жовтень 2014 року позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги на загальну суму 122 926,32 грн., що підтверджується актами на послуги водопостачання та водовідведення від 27.08.2014 р., від 23.09.2014 р. від 01.11.2014 р.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 122 926,32 грн.

Договір є договором надання послуг, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору у період з серпня по жовтень 2014 року позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги на загальну суму 122 926,32 грн., що підтверджується актами на послуги водопостачання та водовідведення від 27.08.2014 р., від 23.09.2014 р. від 01.11.2014 р.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та 4.1 Договору грошове зобов'язання відповідача по сплаті заборгованості за надані позивачем послуги повинно було бути виконане протягом 3-х банківських днів з дня подання постачальником рахунку за послуги.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 122 926,32 грн., а строк виконання грошового зобов'язання відповідача по оплаті наданих послуг на момент звернення позивача із позовом до суду настав.

Крім того, за змістом п. 4.5 Договору при перевищенні рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах, що скидаються порівняно з встановленими Правилами приймання, та вищевикладеними умовами договору, споживач сплачує постачальнику плату за скид понаднормових забруднень, яка нараховується за нормативом плати за очищення 1 м.куб. стічних вод з умістом забруднень у межах допустимих концентрацій, обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод та коефіцієнтом кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних стічних вод та екологічного стану водойми.

Згідно з п. 4.6 Договору період, за який стягується плата за скид споживачем стічних вод із перевищенням ГДК, встановленого разовим аналізом, визначається згідно із місцевими правилами, але не більше трьох календарних місяців. Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, вкинутих споживачем за цей період з даного об'єкта. У разі виявлення залпового скиду, обсяг скинутих вод визначається за актом, яким зафіксовано початок та закінчення залпового скиду.

12.06.2014 р. представниками сторін було складено акт про відбір проби для лабораторного визначення стічної води за наслідками відбору стічної води Товариства в контрольному колодязі перед скидом у міську каналізаційну мережу.

Згідно з результатами проведеного хімічного аналізу, було виявлено перевищення ГДК по нітритам, внаслідок чого позивачем було проведено розрахунок плати за понадлімітний скид забруднюючих речовин у міську мережу та виставлено рахунок на оплату на загальну суму 4 031,29 грн.

Претензією №902 від 28.10.2014 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою оплатити рахунок №707 від 23.06.2014 р. на суму 4 031,29 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору за надані послуги станом на момент звернення до суду із позовною заявою у розмірі 122 926,32 грн. та 4 031,29 грн. за перевищення ГДК. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Товариством обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Підприємства про стягнення з Товариства заборгованості у розмірі 122 926,32 грн. та вартість перевищення гранично допустимої концентрації забруднюючих речовин у розмірі 4 031,29 грн. є правомірними та обґрунтованим.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 11 895,03 грн., інфляційних у розмірі 7 838,45 грн. та 3% річних у розмірі 1 347,39 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 28.04.2014 р. по 17.01.2015 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що за несвоєчасну оплату послуг з водопостачання та водовідведення, у зазначений даним договором термін, споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних та індекс інфляції від несплаченої суми за кожен день прострочення, а також відшкодовує збитки, завдані підприємству порушенням зобов'язань.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе стягнути з відповідача пені у розмірі 11 895,03 грн., інфляційних у розмірі 7 838,45 грн. та 3% річних у розмірі 1 347,39 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з Товариства на користь Підприємства заборгованості у розмірі 122 926,32 грн., вартості перевищення гранично допустимої концентрації забруднюючих речовин у розмірі 4 031,29 грн., пені у розмірі 11 895,03 грн., інфляційних у розмірі 7 838,45 грн. та 3% річних у розмірі 1 347,39 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства «ВодГео» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 115-А; ідентифікаційний код 32396857) на користь Комунального підприємства «ВодГео» (20700, Черкаська обл., м. Сміла, вул. Московська, 45; ідентифікаційний код 30794986) заборгованість у розмірі 122 926 (сто двадцять дві тисячі дев'ятсот двадцять шість) грн. 32 коп., вартість перевищення гранично допустимої концентрації забруднюючих речовин у розмірі 4 031 (чотири тисячі тридцять одна) грн. 29 коп., пеню у розмірі 11 895 (одинадцять тисяч вісімсот дев'яносто п'ять) грн. 03 коп., 3% річних у розмірі 1 347 (одна тисяча триста сорок сім) грн. 39 коп., інфляційні у розмірі 7 838 (сім тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 45 коп. та судовий збір у розмірі 2 960 (дві тисячі дев'ятсот шістдесят) грн. 77 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.05.2015 р.

Суддя В.П. Босий