ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" травня 2015 р.Справа № 916/1125/15-г

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

до Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК"

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Позивач:ОСОБА_1 за паспортом.

Від позивача: ОСОБА_2 по довіреності №б/н від 01.04.2015р.

Від відповідача: -не з'явився;

Суть спору: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про зобов'язання Публічне акціонерне товариство „Імексбанк" здійснити платіжну операцію на переказ грошових коштів для оплати поточних платежів без ПДВ з поточного рахунку «ФОП ОСОБА_1» НОМЕР_2 на суму 6 900 (шість тисяч дев'ятсот грн. 00 коп.) на рахунок НОМЕР_1 банк одержувач ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.03.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/1125/15-г.

Відповідач надав відзив на позов відповідно якого просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог, з підстав викладених у відзиві.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.05.2015р. строк розгляду справи продовжено відповідно до ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні 27.05.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов до наступних висновків.

19 грудня 2013 року між Фізичною Особою-підприємцем ОСОБА_1, далі «ФОП ОСОБА_1», в особі ОСОБА_1 та «ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІМЕКСБАНК» , в особі Директора Філії АТ «ІМЕКСБАНК» (місцезнаходження філії: Україна, 65058, Одеська область, місто Одеса, проспект Шевченка, 8-а), Кузнецова В. Ю. укладен та підписан, на підставі Положення про філію АТ «ІМЕКСБАНК» та довіреності №261113 від 26.11.2013 року, договір банківського рахунку № 118/1.

16 січня 2015 року від «ФОП ОСОБА_1» було надано до Банку платіжне доручення № 1 на переказ грошових коштів для оплати поточних платежів без ПДВ на суму 6 900 (шість тисяч дев'ятсот грн. 00 коп.) на рахунок НОМЕР_1, банк одержувач ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 1 на переказ грошових коштів для оплати поточних платежів від 15.01.2015 року з печаткою банку за вищевказаним договором про прийняття платіжного доручення до виконання.

Згідно п.п. 1.1 даного договору ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК» зобов'язалося «відкрити поточний рахунок «ФОП ОСОБА_1» (далі Клієнт) в національної валюті НОМЕР_2 (надалі рахунок) та зобов'язується приймати і зараховувати на відкритий Рахунок грошові кошти, що надходять Клієнту, виконувати розпорядження Клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум з Рахунку та проведення інших операцій за Рахунком у межах встановленим часом...».

Згідно п.п. 2.1.7. даного договору ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК» зобов'язалося «зписувати грошові кошти з Рахунку Клієнта на підставі його розпорядження (за допомогою платіжного доручення).

Згідно п.п. 2.1.19. даного договору ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК» зобов'язалося «виконувати платіжного доручення клієнтів з урахуванням сум, що надходять на рахунок Клієнта протягом операційного дня»

Згідно п.п. 2.3.4. даного договору ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК» зобов'язалося «Своєчасно здійснювати розрахункові операції відповідно до діючого законодавства та нормативно правових актів НБУ»

Відповідно до п. 9.1. договору цей договір укладений на невизначений строк, набуває чинності з дня його підписання.

Позивач стверджує, що до теперішнього часу ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК» свої зобов'язання по виконанню платіжного доручення № 1 на переказ грошових коштів для оплати поточних платежів від 15.01.2015 року за «Договором банківського рахунку» не виконало, що підтверджується оригіналом виписки ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІМЕКСБАНК» про операції на рахунку «ФОП ОСОБА_1» з 30.12.2014 р. по 26.01.2015р. за печаткою Банку, яка свідчить про те, що сума 6 900 (шість тисяч дев'ятсот грн. 00 коп.), яка згідно з платіжнім дорученням № 1 на переказ грошових коштів для оплати поточних платежів від 15.01.2015 року залишилась на нашому поточному рахунку.

Також позивач вказує, що 16 січня 2015 року від «ФОП ОСОБА_1» було до Банку надано листа, в якому позивач просить банк у випадку невиконання платіжного доручення № 1 на переказ грошових коштів для оплати поточних платежів від 15.01.2015 року, надати відповідь про наявність причин невиконання своїх зобов'язань за вищевказаним договором, що підтверджується оригіналом листа від 16.01.2015 року з печаткою банку за вищевказаним договором про прийняття листа та -ллатіжного доручення до виконання.

Згідно п.п. 3.1. даного договору ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК» зобов'язалося « У разі оформлення Клієнтом розрахунково-касових документів з порушенням чинного законодавства та нормативних актів НБУ, Банк повертає їх Клієнту не пізніше наступного робочого дня.

Як вказує позивач, до теперішнього часу ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК» жодних документів не надало.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обов'язку, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про зобов'язання Публічне акціонерне товариство „Імексбанк" здійснити платіжну операцію на переказ грошових коштів для оплати поточних платежів без ПДВ з поточного рахунку «ФОП ОСОБА_1» НОМЕР_2 на суму 6 900 (шість тисяч дев'ятсот грн. 00 коп.) на рахунок НОМЕР_1 банк одержувач ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором банківського рахунку, який підпадає під правове регулювання норм глави 72 Цивільного кодексу України, положення якої застосовуються до фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 р. N 2346-ІІІ банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (п. 7.1.2 ст. 7 Закону).

За приписами ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1067 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Так, позивач вказує, що, користуючись правами володільця рахунку, надавав відповідачу для виконання платіжне доручення № 1 від 16.01.2015р. на перерахування грошових коштів, належних позивачу

Так, відповідно до умов договору відповідач зобов'язаний виконувати розпорядження позивача щодо перерахування і видачі відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком у межах, встановлених операційним часом банку, а саме: понеділок-четвер з 9.00 до 13.00 та з 14.00 по 16.00, п'ятниця та передсвяткові дні з 9.00 до 13.00 та з 14.00 по 15.00, якщо розрахунковий документ надійшов до відповідача після операційного часу, останній зобов'язаний виконати доручення позивача не пізніше наступного операційного дня. Аналогічні норми щодо строків виконання банками переказу коштів за розрахунковим документом клієнта закріплені в п. 8.1. ст. 8 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та п. 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 р. за № 377/8976.

Зі змісту ст. 1068 Цивільного кодексу України вбачається, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також не допускати дій з наміром завдати шкоди іншій особі чи зловживати правом в інших формах (частина друга та частина третя ст. 13 Цивільного кодексу України.

Вказане правило є винятком із загальної норми, встановленої ст. 525 Цивільним кодексом України про те, що одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок, визначеної платником особи (одержувача), у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Разом з тим, враховуючи доводи позивача про неможливість обмеження його прав як клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які заходяться на його рахунку, суд зазначає наступне.

Як вбачається з відомостей, які є загальнодоступними та містяться на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 року № 50 „Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 січня 2015 року № 16 про запровадження з 27.01.2015 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ „Імексбанк". Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 27 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року включно, тим самим розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" з ринку.

За приписами ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вказане свідчить, що на момент складення позивачем оформлення платіжного доручення на перерахування залишку коштів з вказаного поточного рахунку позивача на інший рахунок, відповідач - ПАТ „Імексбанк" вважався неплатоспроможним, відносно якого було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч. 5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема, щодо майнових зобов`язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Визначення поняття "кредитор банку" містять приписи Закону України "Про банки і банківську діяльність". Так, відповідно до статті 2 Закону, кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник це лише фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Таким чином, на вклади юридичних осіб та суб'єктів підприємницької діяльності поширюється заборони, встановлені ст.36 даного Закону, тим більше, що вони є кредиторами банку в процедурі його виведення з ринку.

З огляду на викладене, суд зазначає, що між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка від 19.12.2013 р., які носять майново-грошовий характер, позивач є кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, а відповідач - боржником. Оскільки позивач направив відповідачу вимогу здійснити переказ грошових коштів за договором банківського рахунку у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежується положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного суду України від 25 березня 2015 року у справі № 910/9232/14 та від 01 квітня 2015 р. у справі № 910/9231/14, прийнятих за результатами розгляду заяв ПАТ "Банк Форум" про перегляд постанов ВГСУ у вказаних справах про зобов'язання ПАТ "Банк Форум" вчинити певні дії.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що у будь-якому випадку вимоги позивача щодо зобов'язання ПАТ „Імексбанк" здійснити платіжну операцію на переказ грошових коштів з поточного рахунку позивача на інший рахунок за платіжним дорученням № 1 не можуть бути задоволені в силу вказаних обмежень, з огляду на введення у ПАТ "Імексбанк" тимчасової адміністрації.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не відповідають вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Імексбанк" про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 28 травня 2015 р.

Суддя С.В. Літвінов