ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015 року Справа № 904/4543/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання: Сусла Я.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: юрисконсульт Кісілевич Є.Є., довіреність № 14/19 від 14.07.2014 року,

від відділу державної виконавчої служби: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 року, винесену за результатами розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" на дії Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у справі № 904/4543/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат у сумі 2 538 695, 02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, у якій наведені наступні вимоги:

визнати дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Журавльова С.Г. по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2014 року з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/4543/14, виданого 08.09.2014 року, та постанови про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року з примусового виконання наказу № 904/4543/14, виданого 08.09.2014 року, такими, що суперечать чинному законодавству;

скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2014 року з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/4543/14, виданого 08.09.2014 року господарським судом Дніпропетровської області, винесену державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Журавльовим С.Г.;

скасувати постанову про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року з примусового виконання наказу № 904/4543/14, виданого 08.09.2014 року господарським судом Дніпропетровської області, винесену державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Журавльовим С.Г.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 року у справі № 904/4543/14 (суддя Крижний О.М.):

- скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" на дії та рішення Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції задоволено частково;

- визнано незаконними дії Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з винесення постанови від 06.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року № 904/4543/14 в частині накладення арешту на все майно, що належить боржнику - ПАТ "Дніпродзержинська ТЕЦ" у межах суми звернення стягнення - 2 589 280, 77 грн. та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику лише в межах суми боргу, та постанови про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року при примусовому виконанні наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року № 904/4543/14;

- визнано недійсними постанову Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 06.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року № 904/4543/14 в частині накладення арешту на все майно, що належить боржнику - ПАТ "Дніпродзержинська ТЕЦ" у межах суми звернення стягнення - 2 589 280, 77 грн. та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику лише в межах суми боргу, та постанову про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року при примусовому виконанні наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року № 904/4543/14;

- в задоволенні решти вимог скарги - відмовлено.

Частково задовольняючи скаргу, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що державний виконавець наклав арешт на все майно боржника (заявника скарги) в межах суми стягнення та на кошти боржника на його рахунках в період дії строку для добровільного виконання рішення суду, без наявності достатніх доказів того, що майно боржника може зникнути, без проведення його опису та визначення його вартості, чим порушив баланс інтересів сторін виконавчого провадження, вимоги чинного законодавства, в силу наведеного вбачав підстави такі дії визнати незаконними, а постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2014 року в частині накладення арешту на все майно заявника скарги в межах суми стягнення та заборони його відчуження, а також постанову від 06.11.2014 року про арешт коштів боржника - недійсними. Також, місцевий господарський суд вважав неправомірним накладення державним виконавцем арешту на усе майно боржника і тому, що частка держави у статутному капіталі боржника становить 99, 9277%, тоді як відповідно до Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" арештованим може бути лише те майно боржника, яке обліковуються як оборотні активи, інше майно підпадає під дію мораторію. Щодо неправомірності арешту коштів боржника на його рахунках місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до статуту відповідача підприємство є теплогенеруючою організацією, відповідно, на рахунки, які відкриті на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу", не може бути накладений арешт, так само як і відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (що діяв на момент винесення оскаржуваної постанови), на рахунки, відкриті на виконання норм даного Закону, також не може бути накладений арешт. Окрім наведеного, щодо незаконності постанови про арешт коштів боржника в цілому місцевий господарський суд послався на ті обставини, що за змістом постанови арешт на кошти накладається при примусовому виконанні наказу господарського суду, у той час як примусове виконання на момент прийняття постанови ще не розпочалося, оскільки до 13.11.2014 року встановлено строк на добровільне виконання рішення суду, а також у постанові зазначено, що арешт накладається на підставі рішення суду, хоча у рішенні суду не було зазначено про арешт коштів. Враховуючи приписи ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", а також те, що державний виконавець зобов'язаний неухильно дотримуватись строків вчинення виконавчих дій і у нього не було правових підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження (ст. 26 Закону) з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області, в частині визнання протиправними дій державного виконавця щодо саме відкриття виконавчого провадження суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали в частині скасування постанови про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, а саме положень Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" та Закону України "Про виконавче провадження" позивач просить скасувати зазначену ухвалу суду в частині скасування постанови органу державної виконавчої служби про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року, а також просить відмовити відповідачу у задоволенні скарги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що орган Державної виконавчої служби відкрив виконавче провадження та наклав арешт на кошти боржника лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Позивач не погоджується з тим, що при винесенні постанови про арешт коштів боржника органом Державної виконавчої служби допущено порушення положень Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", оскільки даний Закон не стосується арешту коштів господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25%, а стосується реалізації їх майна - відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами. Також, за доводами позивача, місцевий господарський суд не мав жодних правових підстав для скасування оскаржуваною ухвалою постанови про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року і в силу того, що Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, передбачено, що арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку; у свою чергу, Законом України "Про виконавче провадження" визначено перелік коштів, які не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, однак кошти, що містяться на рахунках, перелічених у постанові про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року, на які цією постановою накладено арешт, не є тими коштами, які за приписами п. 5 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають стягненню в порядку, встановленому зазначеним Законом.

Позивач у судові засідання, призначені для розгляду апеляційної скарги, явку свого повноважного представника не забезпечив, про поважність причин неявки представника суд не повідомив. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань, що підтверджується засвідченою судом копією реєстру № 347 згрупованих поштових відправлень рекомендованої пошти по Києву з повідомленням від 24.04.2015 року та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відповідно до якого поштове відправлення з копією ухвали апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року про прийняття апеляційної скарги до провадження отримане позивачем 27.04.2015 року, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яким позивачу направлена копія ухвали апеляційного господарського суду від 07.05.2015 року про відкладення розгляду апеляційної скарги та яке отримане позивачем 12.05.2015 року.

За наведених обставин неявка представника позивача у судове засідання не є перешкодою для перегляду в апеляційному порядку оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Посилаючись на ті обставини, що власником 99, 9277% акцій у статутному фонді відповідача є Держава Україна в особі Фонду державного майна України, а арешт майна є складовою процедури звернення стягнення на майно, відповідач вважає, що до спірних відносин підлягає застосуванню Закон України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", відповідно, дії державного виконавця щодо арешту всього майна відповідача (як рухомого, так і нерухомого, як оборотних, так і необоротних активів) є незаконними. Також, за доводами відповідача, державним виконавцем неправомірно накладено арешт на кошти на рахунках відповідача, оскільки серед перелічених у постанові про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року рахунків є рахунки зі спеціальним режимом використання: на кошти, що перебувають на окремих з вказаних рахунків, в силу положень ч. 5 ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями, зокрема, теплогенеруючих організацій, якою є відповідач, а кошти на рахунку для зарахування страхових коштів в силу положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону. Відповідач погоджується з висновком місцевого господарського суду, що накладення державним виконавцем арешту на кошти та майно боржника в період дії строку для добровільного виконання рішення суду, без наявності достатніх доказів того, що майно боржника може зникнути, без проведення його опису та визначення його вартості призвело до порушення балансу інтересів сторін виконавчого провадження, відповідно, і порушення вимог чинного законодавства, а також з висновком суду про наявність підстав для визнання постанови про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року незаконною в цілому, оскільки наведена постанова, як в ній зазначено, винесена при примусовому виконанні наказу господарського суду, а також на виконання рішення суду, тоді як на дату винесення постанови примусове виконання ще не розпочалося, а рішенням суду у справі арешт на кошти боржника не накладався.

Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у судові засідання, призначені для розгляду апеляційної скарги, явку свого повноважного представника не забезпечив.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, що надійшов 21.05.2015 року до початку судового засідання у справі, відділ державної виконавчої служби просить задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Відділ державної виконавчої служби вважає, що державним виконавцем правомірно відкрите виконавче провадження за виконавчим документом - наказом господарського суду у справі № 904/4543/14, строк пред'явлення якого до виконання не закінчився, який відповідав вимогам, встановленим законом до виконавчого документа та був пред'явлений за місцем знаходження боржника, а наявність інших відкритих виконавчих проваджень відносно одного боржника в різних відділах не є підставою для не відкриття виконавчого провадження. Також, відділ посилається на ті обставини, що постанова про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року винесена за заявою стягувача; державний виконавець накладає арешт на всі рахунки боржника, інформацію про які йому надає державна податкова інспекція, але виключно щодо номеру рахунку та найменування банку, у якому такий рахунок відкрито, що виключає можливість державного виконавця визначити призначення рахунку боржника. Окрім того, за доводами відділу державної виконавчої служби, якщо державним виконавцем постановою накладено арешт на рахунок, на який згідно закону накласти арешт неможливо, то банківська установа, в якій відкрито такий рахунок, відмовить в його арешті. Також, відділ державної виконавчої служби зазначає, що керуючись п. 3.8.6. Інструкції з організації примусового виконання рішень, державним виконавцем було зроблено подання до органу Державної виконавчої служби вищого рівня стосовно питань об'єднання виконавчих проваджень у зведене. Постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 11.11.2014 року постановлено передати зазначене виконавче провадження до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, у зв'язку з чим державним виконавцем 27.11.2014 року було винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження. З 27.11.2014 року виконавче провадження з виконання наказу № 904/4543/14, виданого 08.09.2014 року господарським судом Дніпропетровської області, перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.

У відзиві на апеляційну скаргу Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції навів клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.05.2015 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги терміном на 15 днів, розгляд апеляційної скарги у справі відкладено у судове засідання на 21.05.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 року апеляційну скаргу у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А., суддів - Кузнецова В.О., Чередко А.Є.

У судовому засіданні 21.05.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника відповідача, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2014 року у справі № 904/4543/14 (а.с. 130-132, т. 1) позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат у сумі 2 538 695, 02 грн. задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у розмірі 496 965, 55 грн., 3% річних у розмірі 917 176, 70 грн., індекс інфляції у розмірі 1 124 368, 31 грн. та судовий збір у розмірі 50 770, 21 грн.; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

08.09.2014 року господарським судом Дніпропетровської області на виконання рішення суду у даній справі видано наказ (а.с. 134, т. 1), строк пред'явлення якого до виконання до 07.09.2015 року.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з заявою від 20.10.2014 року, вих. № 14/2-4623 (а.с. 195, т. 1), про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного наказу господарського суду, у якій також навело прохання з метою забезпечення виконання наказу суду одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження провести опис майна боржника, накласти арешт на кошти та майно боржника в межах суми боргу, оголосити заборону на його відчуження.

Відповідно до штампу Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції на заяві позивача про відкриття виконавчого провадження зазначена заява надійшла до органу державної виконавчої служби 03.11.2014 року.

06.11.2014 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Журавльовим С.Г. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 45290420) (а.с. 139, т. 1) з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року у справі № 904/4543/14 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованості у сумі 2 589 280, 77 грн. Постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику (відповідачу у справі) надано строк для добровільного виконання виконавчого документа - до 13.11.2014 року, накладено арешт на все майно, що належить боржнику, у межах суми звернення стягнення: 2 589 280, 77 грн., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише в межах суми боргу.

Також, 06.11.2014 року, тобто у дату відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Журавльовим С.Г. прийнято:

постанову про арешт коштів боржника (а.с. 140, т. 1), якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" у банківських установах (перелік наведений у постанові), у межах суми 2 589 280, 77 грн.;

постанову про зупинення виконавчого провадження (а.с. 199 зворотна сторона, т. 1) на підставі пункту 15 частини першої статті 37, статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з тим, що підприємство - боржник внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу. Постанова про зупинення виконавчого провадження 06.11.2014 року затверджена начальником Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції.

11.11.2014 року начальник Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції листом, вих. № 1/0414/22009 (а.с. 200, т. 1), звернувся до начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області з проханням вирішити питання щодо передачі виконавчого провадження, за яким боржником є Публічне акціонерне товариство "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль", до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області для приєднання до зведеного виконавчого провадження щодо цього ж боржника. Лист містить посилання на заяву боржника про перебування у відповідного органу державної виконавчої служби на виконанні зведеного виконавчого провадження щодо Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль".

Постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 19.11.2014 року (а.с. 202, т. 1) постановлено:

виконавче провадження № 45290420 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року у справі № 904/4543/14 передати з Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області;

начальнику Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції передати вищевказане виконавче провадження до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в строк до 21.11.2014 року;

в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти до виконання вищевказане виконавче провадження та вжити заходів у відповідності до вимог чинного законодавства щодо повного та належного виконання виконавчого документа.

27.11.2014 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Журавльовим С.Г. прийнято постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження № 45290420 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року у справі № 904/4543/14 у строк до 27.11.2014 року особисто (а.с. 203, т. 1).

Статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України передбачено право стягувача, боржника або прокурора оскаржити до господарських судів дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Зі змісту апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вбачається, що позивач просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 року у даній справі, прийняту за результатами розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" на дії Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, в частині скасування постанови органу Державної виконавчої служби про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року ВП № 45290420, а також відмовити Публічному акціонерному товариству "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" у задоволенні скарги у повному обсязі, чим фактично оскаржує ухвалу місцевого господарського суду від 02.04.2015 року у повному обсязі.

Також, апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу, виходить з того, що відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" накази господарських судів є виконавчими документами, які підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Приписами частин першої та третьої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Враховуючи, що наказ у даній справі, строк пред'явлення якого до виконання не закінчився, відповідає вимогам, встановленим законом до виконавчого документа, та пред'явлений до виконання за місцем знаходження боржника, в силу Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець був зобов'язаний відкрити виконавче провадження за наказом господарського суду протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа, отже дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в частині відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду вчинені у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження".

Стаття 33 Закону України "Про виконавче провадження" визначає особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника.

Так, відповідно до наведеної правової норми у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкриті у кількох органах державної виконавчої служби, об'єднання виконавчих проваджень у зведене здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню, визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, з подальшими змінами (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3.8.4. Інструкції в редакції на дату виникнення спірних відносин наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними Єдиного реєстру при відкритті виконавчого провадження.

Згідно з положеннями пункту 3.8.6. Інструкції, якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі ДВС в межах регіону, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, звертається до керівника органу ДВС вищого рівня щодо прийняття рішення стосовно об'єднання виконавчих проваджень у зведене чи приєднання виконавчого документа до зведеного та визначення органу ДВС, який буде здійснювати виконання зведеного виконавчого провадження.

Положення пункту 3.8.6. Інструкції не містять заборони щодо відкриття виконавчого провадження державним виконавцем органу державної виконавчої служби, до якого з відповідною заявою звернувся стягувач з дотриманням вимог статті 20 Закону України "Про виконавче провадження" про місце виконання рішення, для випадків, коли виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби в межах регіону. Така заборона не передбачена і Законом України "Про виконавче провадження", тоді як частинами першою та другою статті 25 цього Закону на державного виконавця покладено обов'язок прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження шляхом винесення протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа постанови про відкриття виконавчого провадження.

За змістом пункту 3.8.6. Інструкції звернення начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня можливе як щодо прийняття рішення стосовно об'єднання виконавчих проваджень у зведене, так і щодо приєднання виконавчого документа до зведеного, та визначення органу державної виконавчої служби, який буде здійснювати виконання зведеного виконавчого провадження.

Об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження чи приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження передбачено лише щодо вже відкритих виконавчих проваджень.

Як встановлено вище, після відкриття виконавчого провадження начальник Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції звернувся до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня щодо передачі виконавчого провадження, за яким боржником є Публічне акціонерне товариство "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль", до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області для приєднання до зведеного виконавчого провадження, що в подальшому і було здійснено.

За наведеного вище апеляційний господарський суд не вбачає порушень державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та погоджується з висновками місцевого господарського суду, наведеними в оскаржуваній ухвалі, про необґрунтованість скарги Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" на дії відділу державної виконавчої служби в частині визнання протиправними дій державного виконавця щодо саме відкриття виконавчого провадження та про відсутність підстав для задоволення скарги в цій частині.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначено вище, за приписами ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік заходів примусового виконання рішень, а саме: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з частиною четвертою статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, за встановлених фактичних обставин справи та наведених положень законодавства, накладаючи арешт на все майно боржника та забороняючи здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику, в період дії строку для добровільного виконання рішення суду, без наявності достатніх доказів того, що майно боржника може зникнути, без проведення його опису та визначення його вартості, з огляду на те, що у разі невиконання боржником у строк для добровільного виконання рішення суду, державним виконавцем здійснюється звернення стягнення, яке здійснюється, в першу чергу, за рахунок коштів, які знаходяться на рахунках боржника, і лише потім за рахунок наявного у боржника майна, а також враховуючи ті обставини, що в один день приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження з одночасним накладенням арешту на все майно боржника в межах суми звернення стягнення та забороняючи здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику, в межах суми боргу, постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення та постанову про зупинення виконавчого провадження, яка виключає як можливість проведення державним виконавцем подальших виконавчих дій, так і можливість використання боржником, зокрема, арештованих коштів, у тому числі з метою погашення спірного боргу, апеляційний господарський суд вважає вірним висновок місцевого господарського суду про порушення державним виконавцем при вчиненні таких дій балансу інтересів сторін виконавчого провадження, та, як наслідок, порушення вимог чинного законодавства, та погоджується з тим, що дії державного виконавця в частині накладення постановою про відкриття виконавчого провадження арешту на майно боржника та накладення заборони здійснювати його відчуження, в частині винесення постанови про арешт коштів боржника слід визнати незаконними, а постанову від 06.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження в зазначеній частині, а також постанову від 06.11.2014 року про арешт коштів боржника - недійсними.

Аналогічна правова позиція щодо накладення арешту на майно боржника наведена у постанові Вищого господарського суду України від 25.03.2015 року по справі № 904/4534/14 (справа між тими ж сторонами, що і дана справа), яка відповідачем у копії додана до відзиву на апеляційну скаргу.

Окрім зазначеного, як слідує з вищенаведених норм Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішення суду розпочинається державним виконавцем лише після того, як останній пересвідчиться в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та після закінчення строку, встановленого боржнику для самостійного виконання рішення суду.

Проте, у постанові про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року зазначено, що державний виконавець накладає арешт на кошти боржника при примусовому виконанні наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року № 904/4543/14, тоді як примусове виконання на момент прийняття постанови ще не розпочалося, оскільки постановою про відкриття виконавчого провадження строк для добровільного виконання рішення суду боржнику встановлено до 13.11.2014 року.

Отже, прийняття державним виконавцем 06.11.2014 року постанови про арешт коштів боржника у межах суми 2 589 280, 77 грн. свідчить про те, що державний виконавець фактично не надав боржнику часу для добровільного виконання рішення суду, а тому початок примусового виконання рішення у вигляді накладення арешту на грошові кошти боржника за постановою від 06.11.2014 року є неправомірним.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає неправомірною постанову державного виконавця про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року і у зв'язку з тим, що як вбачається з її змісту підставою для накладення арешту на кошти боржника на його рахунках у банківських установах державний виконавець зазначив рішення суду, тоді як рішення про арешт коштів боржника судом у даній справі не приймалось, а виконавчий документ, за яким відкрито виконавче провадження, є виконавчим документом лише про стягнення з боржника грошових коштів.

При цьому апеляційний господарський суд вбачає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Отже, постанова державного виконавця та рішення суду про стягнення коштів або про накладення арешту на кошти є самостійними підставами накладення арешту на кошти.

Також, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності накладення постановою від 06.11.2014 року про арешт коштів боржника арешту на кошти, що містяться на рахунках із спеціальним режимом використання, які відкриті відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" та Закону України "Про теплопостачання", а також щодо неправомірності накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку, відкритому для зарахування страхових коштів у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2014 року між відповідачем та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" був укладений Додатковий договір № 1 до Договору банківського рахунку № 183 від 30.07.2014 року (а.с. 144-147, т. 1), відповідно до умов якого банк відкриває відповідачу поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за вироблену теплову енергію та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води з поточних рахунків із спеціальним режимом використання теплопостачальних організацій від категорії споживачів "населення", "бюджетні установи", "інші споживачі" відповідно № 1194, № 1194 та № 1194.

За положеннями частин 1, 3 ст. 191 Закону України "Про теплопостачання" оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні організації в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації.

Відповідно до п. 2 Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217, з подальшими змінами теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у гарантованого постачальника природного газу, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "бюджетні установи", "інші споживачі" (спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

Частинами 5, 6 статті 191 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що на кошти, які перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій. Операції на поточних рахунках із спеціальним режимом використання не підлягають зупиненню.

Також, 01.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" та відповідачем укладено договір банківського рахунку для зарахування страхових коштів № 03/1-177/03СК (а.с. 148-149, т. 1), за умовами якого для здійснення усіх видів операцій у відповідності з чинним законодавством України, зокрема, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" банк відкриває відповідачу рахунок для обліку цільових коштів на вимогу суб'єктів господарювання № 230 в національній валюті України в відділенні № 177/03 АБ "Укргазбанк" (окремий рахунок).

Відповідно до п. 1.2. цього договору окремий рахунок призначений виключно для зарахування страхових коштів, що надходять відповідачу від районних, міжрайонних, міських виконавчих дирекцій відділень Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на підставах та в порядку, встановленому чинним законодавством України, перерахування передбачених чинним законодавством України податків та зборів, які утримуються з сум, які надійшли для виплати застрахованим особам, а також проведення виплат коштів на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (в редакції на дату спірних правовідносин) фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Серед коштів, які арештовані державним виконавцем постановою про арешт коштів боржника від 06.11.2014 року, є і кошти, що містяться на зазначених вище рахунках № 1194, № 1194 та № 1194, відкритих боржнику Дніпропетровською філією ПАТ "Державний ощадний банк України" у відповідності з Додатковим договором № 1 до Договору банківського рахунку № 183 від 30.07.2014 року, тобто кошти на рахунках із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за вироблену теплову енергію та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, а також кошти, що містяться на рахунку № 230 (окремий рахунок), відкритому боржнику АБ "Укргазбанк", - страхові кошти.

Враховуючи, що в силу законодавчих вимог реальне виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти, які знаходяться на вказаних рахунках, є неможливим, накладення арешту на ці рахунки є недоцільним та таким, що порушує права інших осіб, а відтак, безпідставним.

Окрім того, відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" орган державної виконавчої служби у своїй діяльності повинен керуватися не лише вказаним законом але і іншими законами України.

З огляду на встановлені вище обставини справи, наведені положення законодавства, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо часткового задоволення скарги відповідача на дії Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду у даній справі підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Також, з огляду на зазначене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи позивача, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, а також доводи відділу державної виконавчої служби.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 року у справі № 904/4543/14 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 року у справі № 904/4543/14 залишити без змін.

Повна постанова складена 25.05.2015 року.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя А.Є. Чередко