ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Справа № 927/1772/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенка Г.П. - головуючого (доповідач),
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 25.03.2015
у справігосподарського суду Чернігівської області
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"
додочірнього підприємства "ЮМАК" закритого акціонерного товариства "Корпорація "Інтерагросистема"
провизнання договору від 01.10.2013 №47800 недійсним,
за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Чумак О.В. (представник за дов. від 01.01.2015 № 2)

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "АТБ-маркет" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до ДП "ЮМАК" ЗАТ "Корпорація "Інтерагросистема" про визнання недійсним договору поставки від 01.10.2013 №47800.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 24.12.2014 у справі №927/1772/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та постановою, ТОВ "АТБ-маркет" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи скаргу тим, що оскаржувані судові рішення прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. 203, 207, 215 Цивільного кодексу України, ст. 41, 43 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема як зазначається скаржником фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не були належним чином встановлені.

У відзиві ДП "ЮМАК" ЗАТ "Корпорація "Інтерагросистема" просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2013 між ТОВ "АТБ-маркет" (покупець) та ДП "ЮМАК" ЗАТ "Корпорація "Інтерагросистема" (постачальник) укладено договір №47800 (далі - договір), відповідно до якого постачальник зобов'язується в порядку та в строки, встановлені договором, виготовити та поставити у власність покупцю товар, в певній кількості, відповідної якості та по договірній ціні, а останній прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених договором.

На виконання умов договору ДП "ЮМАК" ЗАТ "Корпорація "Інтерагросистема" у період з 24.10.2013 по 10.02.2014 поставило ТОВ "АТБ-маркет" товару на суму 10275453,12 грн., з яких ТОВ "АТБ-маркет" оплачено 8515071,24 грн. Таким чином, заборгованість ТОВ "АТБ-маркет" перед ДП "ЮМАК" ЗАТ "Корпорація "Інтерагросистема" склала 1760381,88 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.11.2014 у справі №910/22291/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2015, стягнуто з ТОВ "АТБ-маркет" на користь ДП "ЮМАК" ЗАТ "Корпорація "Інтерагросистема" 1757381,88 грн. боргу, 194039,68 грн. пені, 29301,37 грн. 3% річних, 248640,91 грн. інфляційних втрат та 44647,28 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2015 у справі №910/22291/14 постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2014 залишено без змін.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним зазначеного договору від 01.10.2013 №47800 з підстав, визначених у ст.ст.203, 207 та 215 Цивільного кодексу України, оскільки як стверджує позивач, спірний договір підписано невідомою особою, оскільки підпис від імені покупця виконано не генеральним директором Євтєєвим Д.О.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Для визнання у судовому порядку недійсним правочину (господарського зобов'язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію (постанова пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9).

Згідно ч. 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Згідно ст.241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до довідки серії АА №693985 з ЄДРПОУ керівником ТОВ "АТБ-маркет" є Євтєєв Д.О. (генеральний директор), що діє на підставі Статуту товариства. Отже, Євтєєв Д.О. є уповноваженою особою на підписання правочинів від імені ТОВ "АТБ-маркет" з необхідним обсягом цивільної дієздатності.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що договір від 01.10.2013 №47800 зі сторони покупця (позивача) підписаний генеральним директором Євтєєвим Д.О., підпис якого скріплено печаткою товариства, при цьому підпис, окрім останнього аркуша, наявний на усіх аркушах договору. Отже, договір є вчиненим з моменту підписання його сторонами (п.10.1 договору).

Крім того, з рішення господарського суду м. Києва від 05.11.2014 у справі №910/22291/14 вбачається, що договір сторонами виконувався, оплати ТОВ "АТБ-маркет" частково здійснювались, що свідчить про те, що сторони своїми конклюдентними діями визнавали договір від 01.10.2013 №47800 та претензій одна до одної щодо його дійсності не мали.

Доказів на підтвердження позовних вимог ТОВ "АТБ-маркет" не надав.

За змістом ст. 32 ГПК України, наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, встановлюється господарським судом на підставі доказів - фактичних даних, що встановлюються певними засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з п.1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення коли визнає, що вони прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги не спростовують висновків викладених в оскаржуваному рішенні та постанові і не можуть бути підставою для їх зміни чи скасування, оскільки вони відповідають чинному законодавству України і обставинам справи.

Посилання відповідача у касаційній скарзі на порушення господарським судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права не приймаються до уваги з тих підстав, що процесуальні порушення не в будь-якому випадку є підставою для скасування судового рішення, а лише у випадках, передбачених ч.2 ст.11110 ГПК України, та в разі, якщо такі порушення призвели до прийняття неправильного рішення, чого в даному випадку не відбулось.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 у справі № 927/1772/14 залишити без змін.

Головуючий суддя : Г.П. Коробенко

Судді: Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало