РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/8065/15-г

За позовомКомунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Медпостачсервіс»
Простягнення 47 820,24 грн. заборгованості
Суддя Спичак О.М.

Без виклику представників сторін:

від позивача: Зацепін С.С.- дов. № 47-3 від 05.01.2015 р.;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медпостачсервіс» про стягнення 36 168,51 грн. вартості наданих комунальних послуг, 9 904,96 грн. інфляційних втрат та 1 746,77 грн. трьох відсотків річних.

Ухвалою суду від 03.04.2015 року було порушено провадження у справі № 910/8065/15-г та призначено її до розгляду на 24.04.2015 року.

У судовому засіданні 24.04.2015 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 24.04.2015 року не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд відклав розгляд справи до 18.05.2015 р.

Представник позивача 15.05.2015 р. через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні надає усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в дане судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 18.05.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Балансоутримувачем приміщення за адресою м. Київ, проспект Возз'єднання, 6 є Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва.

Частина зазначеного приміщення фактично використовувалось Товариством з обмеженою відповідальністю «Медпостачсервіс» (матеріали справи не містять доказів протилежного).

Позивачем на підставі та відповідно до залученого до матеріалів справи договору від 01.10.2012 р. № 420005 з ТОВ «Євро-Реконструкція» у займане відповідачем приміщення здійснюється транспортування послуг централізованого опалення, оскільки відповідач не уклав з позивачем окремі договори про надання таких послуг, то фактично відповідачем здійснюється бездоговірне споживання цих послуг пропорційно площі приміщення.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - своєчасне та якісне надання послуг, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і визначена саме як обов'язок, а не право сторін, тому сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не є підставою звільнення від відповідача від обов'язку оплатити за спожиті послуги.

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг відносяться централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до п.п. 18, 20 яких розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Отже, із залучених до матеріалів справи письмових доказів вбачається, що відповідач є фактичним споживачем послуг централізованого опалення, що постачається у приміщення, та розрахунок вартості яких має здійснюватися пропорційно прощі приміщення.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що факт постачання послуг з централізованого опалення в приміщення у період 01.11.2012 - 30.09.2014 р.р. підтверджується наданими позивачем та залученими до матеріалів справи копіями: розробок по груп-рахункам на потреби споживачів; облікових карток (табуляграм) постачальних компаній; первинних документів для оплати.

Оскільки відповідачем не було здійснено оплата за спожиті послуги, то позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України 36 168,51 грн. вартості наданих комунальних послуг, 9 904,96 грн. інфляційних втрат та 1 746,77 грн. трьох відсотків річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - своєчасне та якісне надання послуг, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і визначена саме як обов'язок, а не право сторін, тому сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не є підставою звільнення від відповідача від обов'язку оплатити за спожиті послуги.

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг відносяться централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до п.п. 18, 20 яких розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до умов статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення.

Судом встановлено факт споживання відповідачем послуг з централізованого опалення без укладення договору, то, відповідно до вищенаведених норм закону, на відповідача покладається обов'язок відшкодувати вартість отриманих послуг.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача, наведені у розрахунку обсяги споживання та тарифи, суд дійшов висновку про обґрунтованість розрахунку, його арифметичну правильність та відповідність положенням закону, і оскільки в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем позивачу нарахованого за період 01.11.2012 - 30.09.2014 р. розміру відшкодування вартості фактичного бездоговірного споживання теплопостачання (опалення), тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 36 168,51 грн. безпідставно збережених коштів в примусовому порядку.

Позовні вимоги в частині стягнення 9 904,96 грн. інфляційних втрат та 1 746,77 грн. трьох відсотків річних задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до умов п. 5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає, зокрема, у випадку повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Враховуючи вищезазначене, підстави для стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат відсутня.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медпостачсервіс» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 71-Б, ) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г, код ЄДРПОУ 0366612) 36 168 (тридцять шість тисяч сто шістдесят вісім) грн. 51 коп. основного боргу, та 1 381 (одну тисячу триста вісімдесят одну) грн. 84 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

25.05.2015 р.

Суддя Спичак О.М.