ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015 р. Справа№ 914/3566/13

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (м. Київ)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріуспроект Львів» (м. Сокольники, Львівська обл.)

про: стягнення боргу та штрафних санкцій

Суддя: В.М. Пазичев

При секретарі: В.С. Пшеничній

Представники:

від позивача: Не з'явився.

від відповідача: Сеньків А.І. - протокол № 26/05/2011 від 26.05.2011 року.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Дочірноьї компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (м. Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріуспроект Львів» (м. Сокольники, Львівська обл.) про стягнення боргу та штрафних санкцій.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.12.2013 р. (суддя Фартушок Т.Б.), залишеним без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2014 р. (колегія суддів у складі: головуючого-судді Гнатюк Г.М., суддів: Кравчук Н.М., Мирутенка О.Л.), в позові відмовлено повністю. Судові акти мотивовані тим, що позивачем не доведено факту здійснення поставки природного газу по Договору № 24/11-1601/11-0/ПДВ від 30.08.2011 р., а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

03.07.2014 року Постановою Вищого господарського суду України Рішення Господарського суду Львівської області від 02.12.2013 р. та Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2014 р. у справі № 914/3566/13 скасовано, а справу № 914/3566/13 направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.10.2014 р. (суддя Петрашко М.М.), залишеним без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. (колегія суддів у складі: головуючого-судді Михалюк О.В., суддів: Новосад Д.Ф., Мельник Г.І.) в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" основного боргу в сумі 39713,32 грн. припинено провадження у справі; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судові акти обґрунтовані тим, що з боку відповідача мала місце переплата.

05.03.2015 року Постановою Вищого господарського суду України Рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2014 р. та Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. у справі № 914/3566/13 скасовано в частині відмови в позові про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області. В решті частині Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. у справі № 914/3566/13 залишено без змін.

Згідно із вимогами ст. 21 ГПК України, 05.11.2014 року автоматизованою системою документообігу суду здійснено визначення складу суду для розгляду справи. Внаслідок автоматизованого розподілу визначено суддю для розгляду справи - Пазичева В.М.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.03.2015 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 09.04.2015 року. Ухвалою суду від 09.04.2015 року розгляд справи відкладено до 16.04.2015 року, в зв'язку з відсутністю представника позивача та його клопотанням. Ухвалою суду від 16.04.2015 року розгляд справи відкладено до 22.04.2015 року, в зв'язку з відсутністю представника позивача та його клопотанням. Ухвалою суду від 22.04.2015 року розгляд справи відкладено до 29.04.2015 року, в зв'язку з відсутністю представника позивача та його клопотанням. Ухвалою суду від 29.04.2015 року розгляд справи відкладено до 07.05.2015 року, в зв'язку з клопотанням позивача та відсутністю його представника. Ухвалою суду від 07.05.2015 року розгляд справи відкладено до 14.05.2015 року, в зв'язку з клопотанням відповідача та відсутністю представників сторін. Ухвалою суду від 14.05.2015 року розгляд справи відкладено до 21.05.2015 року, в зв'язку з відсутністю представника позивача.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 19.03.2015 року, про відкладення від 09.04.2015 року, від 16.04.2015 року, від 22.04.2015 року, від 29.04.2015 року, від 07.05.2015 року, від 14.05.2015 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення з відміткою про отримання 18.05.2015 року, а явка позивача була визнана судом та визначена в ухвалах суду обов'язковою.

06.04.2015 року за вх. № 14149/15 позивач подав телеграму про відкладення розгляду справи.

07.04.2015 року за вх. № 14271/15 позивач подав пояснення по справі.

14.04.2015 року за вх. № 15101/15 позивач подав телеграму по справі.

21.04.2015 року за вх. № 16603/15 позивач подав телеграму по справі.

28.04.2015 року за вх. № 17488/15 позивач подав телеграму по справі.

14.05.2015 року за вх. № 19735/15 позивач подав телеграмму по справі.

21.05.2015 року за вх. № 20821/15 позивач подав телеграмму по справі, в якій просить суд про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до статті 741 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, третьої особи, прокурора, іншого учасника судового процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь.

Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується господарським судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає (ч.ч. 2 та 3 ст. 741 Господарського процесуального кодексу України).

Однак, згідно ч. 1, 3 ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Отже, зважаючи на те, що позивачем дане клопотання подане в день розгляду справи, а саме - 21.05.2015 року, у суду відсутня можливість щодо задоволення клопотання позивача про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції, оскільки з урахуванням строку поштового обігу для повідомлення учасників процесу про відкладення розгляду справи, задоволення такого клопотання призведе до порушення процесуальних строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

Крім того, слід наголосити на тому, що всупереч вимогам суду, що зазначені у відповідних судових ухвалах, де наголошено на обов'язковості явки в судове засідання представника позивача, останній в жодному судовому засіданні не був присутній, а отже знехтував своїм правом участі в розгляді справи, необхідність відкладення розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 77 ГПК України, не обґрунтував. Таким чином, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи відповідно до ст. 77 ГПК України.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 19.03.2015 року, про відкладення від 09.04.2015 року, від 16.04.2015 року, від 22.04.2015 року, від 29.04.2015 року, від 07.05.2015 року, від 14.05.2015 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

09.04.2015 року за вх. № 14828/15 відповідач подав відзив на позовну заяву.

06.05.2015 року за вх. № 18585/15 відповідач подав доповнення до відзиву на позовну заяву.

06.05.2015 року за вх. № 1902/15 відповідач подав клопотання про відкладення та про продовження строку розгляду справи понад такий, що встановлений ст. 69 ГПК України.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 21.05.2015 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 30.08.2011 р. між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (надалі - Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" (надалі - Покупець, відповідач) укладено Договір поставки природного газу №24/11-1603/11-0/ПДВ з додатками (надалі - Договір), відповідно до якого (п.1.1 Договору), Постачальник зобов'язується поставити покупцеві імпортований природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, постачальник передає покупцю в період з 06.08.2011 р. по 30.09.2011 р. природний газ з урахуванням вартості його транспортування в обсязі 100 тис.куб.м., в тому числі по місяцях: серпень - 0тис.куб.м.; вересень - 100,0 тис.куб.м.

Згідно з п. 3.1 Договору, ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3023,50 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 0%; крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 285 грн., крім того ПДВ - 20%. До сплати за 1000куб.м. природного газу - 3368,97 грн., крім того ПДВ на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 20%, всього з ПДВ на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 3425,97 грн.

Приписами п. 4.1 Договору передбачено, що оплата за природний газ, з врахуванням вартості транспортування територією України проводиться Покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку: за серпень 2011 року - протягом трьох банківських днів з дати укладення цього договору; за вересень 2011 року - оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше, ніж за 5 банківських днів до початку місяця поставки газу; оплата в розмірі 33% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за спожитий газ, з урахуванням вартості транспортування територією України, здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.1 Договору, покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений газ; підписувати акт приймання-передачі газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці поставки; інші обов'язки Покупця визначені у Додатку № 1 до Договору.

Відповідно до п. 7.3.1 Договору, у разі порушення покупцем умов п. 4.1. Договору, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно п. 10.1 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, поширює свою дію на відносини, які склались між сторонами з 06.08.2011 р. і діє у частині поставки газу до 30.09.2011 р. включно, а у частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Невиконання відповідачем зобов'язань саме по Договору № 24/11-1603/11-0/ПДВ від 30.08.2011р. позивач зазначає як підставу позовних вимог.

Як доказ здійсненої поставки позивач посилається на копію акту прийому-передачі природного газу для потреб промислових споживачів від 31.10.2011 р., відповідно до якого протягом 11.10.2011 р. - 31.10.2011 р. позивачем поставлено відповідачу газу на суму 209300,76 грн., дублікат акту прийому-передачі природного газу для потреб промислових споживачів від 31.10.2011 р. та податкову накладну № 31102011 (порядковий № 754/003), складену за поставкою від 31.10.2011 р.

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов'язання по договору виконав частково, сплатив за поставлений природний газ 169 587,44 грн.

Отже, як зазначає позивач, на момент звернення з позовом до суду, сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 39 713,32 грн. Також на підставі п. 7.3.1. Договору, позивачем була нарахована пеня у сумі 3040,13 грн. та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано інфляційні втрати у розмірі 119,14 грн. та 3% річних 2204,65 грн.

У заяві про уточнення розміру позовних вимог за вх. № 3842/14 від 04.08.2014 р. позивач повідомляє, що 21.10.2013 р. відповідачем на адресу ДК "Газ України" було направлено заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 21/10-2013, відповідно до якої, вимоги ТОВ "Сіріуспроект Львів", у зв'язку з переплатою по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 р., де має місце сальдо на користь ТОВ "Сіріуспроект Львів" на суму 39713,32 грн. та сальдо на користь ДК "Газ України" за природний газ по Договору № 24/11-1603/11-0/ПДВ від 30.08.2011 р. на суму 39713,32 грн. були погашені шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог. У зв'язку з чим, як зазначає позивач, на момент розгляду справи у відповідача відсутній борг за поставлений природній газ, проте просить стягнути з відповідача 3040,13 грн. пені, 119,14 грн. інфляційних втрат, 2204,65 грн. 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання по оплаті.

Позивач зазначає, що між ДК «Газ України» та ТОВ «Сіруспроект Львів» було складено та підписано Акт приймання-передачі природного газу за жовтень 2011 року, відповідно до якого Продавець передав Покупцю природний газ об'ємом 54,900 тис.куб.м. та вартістю 209 300,76 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, ст. 692 ЦК України чітко встановлено термін (строк) виконання зобов'язання відповідачем з оплати природного газу, отриманого ним на підставі акту передачі-приймання природного газу від 31.10.2011 р., а саме: після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, що відбувається після настання події (дії) з його прийняття (аналогічні положення зафіксовані в оглядовому листі ВГСУ від 29.04.2013 р. № 01-06/767/2013 та постанові ВГСУ від 20.09.2012 р. у справі № 12/5026/556/2012).

Таким чином, на думку позивача, прострочення відповідача почалось з моменту оформлення акту приймання-передачі природного газу, який закріплює письмову домовленість сторін даного спору.

Враховуючи зміст Акту приймання-передачі природного газу від 31.10.2011 року про постачання відповідачу 54,900 тис.м.куб природного газу вартістю 209300,76 грн., останній містить всі необхідні істотні умови договору на постачання природного газу, укладеного у спрощений, згідно ч. 1 ст. 181 ГК України, спосіб, яким також підтверджено прийняття до виконання замовлення на постачання газу.

Відповідно до п. 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», у господарських відносинах грошові зобов'язання найчастіше виникають з господарських договорів та інших угод, передбачених законом, або з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України). Однак, оскільки господарський договір (угода) є не єдиною підставою виникнення відповідного зобов'язання, то сама лише відсутність між сторонами спірних правовідносин такого договору (угоди) або незазначення в останньому умов (пунктів) щодо відповідальності за порушення грошового зобов'язання не перешкоджає застосуванню даної відповідальності, але тільки у разі якщо підстави такого застосування і розмір відповідальності передбачено актами законодавства.

На думку позивача, такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Позивач зазначає, що аналізуючи положення вказаної вище постанови Пленуму ВГСУ можна дійти висновку, що у разі бездоговірної поставки товару, у боржника виникає обов'язок оплатити поставлений товар саме з моменту його одержання. Отже, прострочення терміну оплати поставленого товару буде мати наслідком можливість стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних нарахованих, відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Позивач наголошує, що, враховуючи положення ч. 1 ст. 692 ЦК України, з урахуванням ст. 625 ЦК України, ДК «Газ України» має всі законні підстави для стягнення з відповідача штрафних та фінансових санкцій за прострочення виконання грошового зобов'язання, а саме: 119,14 грн. інфляційних та 2 204,65 грн. 3% річних. Таким чином, у зв'язку з тим, що ТОВ «Сіріуспроект Львів» порушило зобов'язання розраховуватись у встановлені законом строки, ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» просить стягнути інфляційні та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, в порядку статті 625 ЦК України.

Позивач зазначає, що оскільки ТОВ «Сіріуспроект Львів» свої зобов'язання в частині здійснення погашення заборгованості не виконало своєчасно, то відповідно вважається таким, що прострочило виконання зобов'язання, а на Боржника, який прострочив виконання зобов'язання перед Кредитором, покладається відповідальність за вказане прострочення. Враховуючи вищевикладене, ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» вважає, що вона правомірно та обгрунтовано просить стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

У відзиві на позовну заяву відповідач заявляє, що при попередніх розглядах справи встановлено, що протягом періоду 2009 - 2011 років ТОВ «Сіріуспроект Львів» отримувало природний газ, що постачався позивачем. Всього протягом вищевказаного періоду було укладено наступні договори, предметом яких було одне і те саме - постачання природного газу:

1. Договір № 24/10 - 1603/11 від 29 грудня 2009 року;

2. Договір № 24/11 - 1603/11 від 07 грудня 2010 року;

3. Договір № 24/11-1603/11-0/ПДВ від 30.08.2011 року.

Відповідач, проаналізувавши первинні документи, якими оформлялась приймання-передача природного газу та його оплата після дати звірки (01.11.2010 р.), встановив певну невідповідність в підставах, які зазначались в Актах приймання-передачі газу та банківських виписках щодо оплати придбаного газу. Внаслідок цього в бухгалтерському обліку склалась ситуація, коли:

1. за Договором № 24/10 - 1603/11 від 29 грудня 2009 року було поставлено газу на суму 793358,24 грн. Оплачено 2684435,59 грн. (з урахуванням позитивного сальдо на користь ТОВ «Сіріуспроект Львів») Таким чином сальдо на користь ТОВ «Сіріуспроект Львів» склало 1891077,35 грн.

2. За Договором № 24/11 - 1603/11 від 07.12.2010 року було поставлено газу на суму 1681776,59 грн. Формально, як підстава платежу цей договір не зазначався, а кошти за отриманий газ сплачувались шляхом зазначення в якості підстави платежу - Договір № 24/10 - 1603/11 від 29 грудня 2009 року або додатки до нього. Таким чином сальдо на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» склало 1681776,59 грн.

3. За Договором № 24/11 - 1609/11-0/ПДВ від 30 серпня 2011 року поставка природного газу не могла відбуватись протягом жовтня 2011 року, бо, в силу приписів п.п. 10.1., 5.1., 1.2. цього Договору, його дія закінчилась 30.09.2011 року.

4. У зв'язку з поставкою природного газу на суму 209300,76 грн. в періоді з 11 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2011 року (яка не могла бути проведена на підставі Договору № 24/11 - 1609/11-0/ПДВ від 30 серпня 2011 року). Формально, як підстава платежу ця окрема поставка не зазначалась, а кошти за отриманий газ сплачувались шляхом зазначення в якості підстави платежу Договір № 24/10 - 1603/11 від 29 грудня 2009 року або додатки до нього. Таким чином, сальдо на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» по цій окремій поставці склало 209300,76 грн.

Відповідач наголошує, що 21.10.2013 року ТОВ «Сіріуспроект Львів» було надіслано позивачеві заяву про зарахування зустрічних вимог. Вказаною заявою ТОВ «Сіріуспроект Львів», на підставі ст. 601 ЦК України заявило про зарахування наступних зустрічних однорідних вимог:

- вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів» у зв'язку з переплатою по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року, де сальдо на користь ТОВ «Сіріуспроект Львів» (грошові вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів») склали 1891077,34 грн. з вимогами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» по Договору № 24/11-1603/11 від 07.12.2010 року, де сальдо на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (грошові вимоги) склали 1681776,59 грн. - в частині зарахування вимог на суму 1681776,59 грн. та будь-яких нарахованих неустойок, інфляційних, процентів;

- вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів» у зв'язку з переплатою по Договору № 24/10- 1603/11 від 29.12.2009 року, де сальдо на користь ТОВ «Сіріуспроект Львів» (грошові вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів») склали 1891077,34 грн. з вимогами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» по оплаті поставки природного газу проведеної в періоді 11.10.2011 - 31.10.2011 року, де сальдо на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (грошові вимоги) склало 209300,76 грн. - в частині зарахування вимог на суму 169587,44 грн. та будь-яких нарахованих неустойок, інфляційних, процентів.

Відповідач звертає увагу на те, що цією ж самою заявою від 21.10.2013 року він також заявив про зарахування наступних зустрічних однорідних вимог:

- вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів» у зв'язку з переплатою по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року, де сальдо на користь ТОВ «Сіріуспроект Львів» (грошові вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів») після вищевказаних зарахувань зустрічних вимог склали 39713,32 грн. з вимогами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» по оплаті поставки природного газу проведеної в періоді 11.10.2011 р. - 31.10.2011 року, де сальдо на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (грошові вимоги) після вищевказаних зарахувань зустрічних вимог склали 39713,32 грн. - в частині 39713,32 та будь-яких нарахованих неустойок, інфляційних, процентів.

Відповідач наголошує, що позивач погодився із зарахуванням в частині зарахування основного боргу на суму 39713,32 грн., про що свідчить подана ним заява про уточнення розміру позовних вимог від 01.08.2014 року № 31/10-5140, відповідно до якої позовні вимоги обмежились вимогою про стягнення пені, 3% річних та інфляційних.

Враховуючи вищенаведене, суди при попередньому розгляді справи дійшли висновку, що станом на кінець жовтня 2011 р. у відповідача фактично не існувало заборгованості перед позивачем за поставлений природній газ по всім переліченим вище договорам, і зокрема по договору № 24/11-1603/11-0/ПДВ від 30.08.11 р.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені судами першої, апеляційної та касаційної інстанції відмовлено. Рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.14 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. у справі № 914/3566/13 скасовано Вищим господарським судом України тільки в частині відмови в позові про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

Разом з тим, скасовуючи постановлені у справі рішення та надсилаючи справу в частині на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив, що: зауваження судів щодо того, шо у відповідача існує переплата по іншим договорам є слушним, але ці обставини можуть бути підставою для проведення взаємозаліку між сторонами на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України по сумам 3% річних та інфляційних (оскільки вимоги є грошовими і зустрічними, так як на суму переплати також нараховуються 3% річних та інфляційні), як про це вказував відповідач у своїй заяві про взаємозалік.

З урахуванням такої правової позиції суду касаційної інстанції відповідач вважає, що відповідно до заяви відповідача про зарахування датованої 21.10.2013 роком за № 21/10-2013 разом із основними зустрічними зобов'язаннями були зараховані також і зобов'язання по сплаті нарахованих інфляційних та 3% річних, які нараховувались на відповідні суми так, як просив про це відповідач в заяві від 21.10.2013 р.

Відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що за заявою від 21.10.2013 року за № 21/10-2013 відбулось зарахування рівних сум, а саме:

- вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів» у зв'язку з переплатою по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року, де сальдо на користь ТОВ «Сіріуспроект Львів» (грошові вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів») складало 39713,32 грн. з вимогами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» по оплаті поставки природного газу, проведеної в періоді 11.10.2011 р. - 31.10.2011 р., де сальдо на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (грошові вимоги) склало 39713,32 грн.

Таким чином, на думку відповідача, зарахування зустрічних вимог, відповідно до заяви відповідача від 21.10.2013 року № 21/10-2013, відбулось також в частині нарахованих інфляційних та трьох відсотків річних у розмірі, в тому числі сум, про стягнення яких просить позивач: а саме - 2204.00 грн. - 3% річних. 119.14 грн. - інфляційні.

Заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05.05.2015 року відповідач здійснив повторно зарахування наступних зустрічних однорідних вимог:

- вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів» про стягнення інфляційних в розмірі 119,14 грн. нарахованих на суму переплати в розмірі 39713,32 грн. по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року, з вимогами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про стягнення інфляційних в розмірі 119,14 грн., нарахованих на суму 39713,32 грн., яка є вартістю поставки природного газу, проведеної в періоді 11.10.2011 р. - 31.10.2011 р. Розмір вимог, що зараховуються, становить 119,14 грн.

- вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів» про стягнення 3% річних в розмірі 2204,00 грн., нарахованих на суму переплати в розмірі 39713,32 грн. по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року, з вимогами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про стягнення 3% річних в розмірі 2204,00 грн. нарахованих на суму 39713,32 грн., яка є вартістю поставки природного газу, проведеної в періоді 11.10.2011 р. - 31.10.2011 р. Розмір вимог, що зараховуються, становить 2204,00 грн.

На думку відповідача, сума інфляційних за вимогами ТзОВ «Сіріуспроект Львів» про повернення переплати становить 119,14 грн., а сума 3% річних за вимогами ТзОВ «Сіріуспроект Львів» про повернення переплати становить 2204,65 грн.

За таких обставин слід дійти висновку про відсутність будь-якої взаємної заборгованості між позивачем та відповідачем, в тому числі в частині заявлених до стягнення позивачем інфляційних та трьох відсотків річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно ч. 2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 30.08.2011 р. між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріуспроект Львів" (Покупець) укладено договір поставки природного газу № 24/11-1603/11-0/ПДВ з додатками (надалі - Договір), відповідно до якого (п.1.1), Постачальник зобов'язується поставити покупцеві імпортований природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п.1.2 Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, постачальник передає покупцю в період з 06.08.2011 р. по 30.09.2011 р. природний газ з урахуванням вартості його транспортування в обсязі 100 тис.куб.м., в тому числі по місяцях: серпень - 0тис.куб.м.; вересень - 100,0 тис.куб.м.

Згідно з п. 3.1 Договору, ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3023,50 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 0%; крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 285 грн., крім того, ПДВ - 20%. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3368,97 грн., крім того ПДВ за транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 20%, всього з ПДВ за транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 3425,97 грн.

Приписами п. 4.1 Договору передбачено, що оплата за природний газ, з врахуванням вартості транспортування територією України, проводиться Покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку: за серпень 2011 року - протягом трьох банківських днів з дати укладення цього договору; за вересень 2011 року - оплата в розмірі по 34% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше, ніж за 5 банківських днів до початку місяця поставки газу; оплата в розмірі 33% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за спожитий газ, з урахуванням вартості транспортування територією України, здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.1 Договору, Покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений газ; підписувати акт приймання-передачі газу, поставленого Постачальником покупцеві у відповідному місяці поставки; інші обов'язки Покупця визначені у Додатку № 1 до Договору.

Згідно п. 10.1 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, поширює свою дію на відносини, які склались між сторонами з 06.08.2011р., і діє у частині поставки газу до 30.09.2011 р. включно, а у частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Невиконання відповідачем зобов'язань саме по Договору № 24/11-1603/11-0/ПДВ від 30.08.2011 р. позивач зазначає як підставу позовних вимог.

Як доказ здійсненої поставки позивач наводить копію Акту прийому-передачі природного газу для потреб промислових споживачів від 31.10.2011 р., відповідно до якого протягом 11.10.2011 р. - 31.10.2011 р. позивачем поставлено відповідачу газу на суму 209300,76 грн., дублікат Акту прийому-передачі природного газу для потреб промислових споживачів від 31.10.2011 р. та податкову накладну № 31102011 (порядковий № 754/003), складену за поставкою від 31.10.2011 р.

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов'язання по договору виконав частково, сплатив за поставлений природний газ 169 587,44 грн.

Отже, як зазначає позивач, на момент звернення з позовом до суду, сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 39 713,32 грн. Також, на підставі п. 7.3.1. Договору, позивачем була нарахована пеня у сумі 3040,13 грн. та, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховано інфляційні втрати у розмірі 119,14 грн. та 3% річних 2204,65 грн.

Однак, після подання позивачем позову до Господарського суду, відповідачем було направлено на адресу позивача лист (заяву) № 21/10-2013 від 21.10.2013 р., що підтверджується копією фіскального чека та описом вкладення які містяться в матеріалах справи, в якому ТОВ "Сіріуспроект Львів" заявляє про зарахування зустрічних однорідних вимог. Зокрема, у листі зазначено, що вимоги ТОВ "Сіріуспроект Львів", у зв'язку з переплатою по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 р., де сальдо на користь ТОВ "Сіріуспроект Львів" (грошові вимоги ТОВ "Сіріуспроект Львів") склало 39713,32 грн., з вимогами ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" по Договору № 24/11-1603/11-0/ПДВ від 30.08.2011 р., де сальдо на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (грошові вимоги) склало 39713,32 грн. підлягають зарахуванню, а після вищевказаних зарахувань зустрічних вимог - в частині 39713,32 грн. та будь-яких нарахованих неустойок, інфляційних, процентів, сальдо є нульовим.

04.08.2014 р. відповідач повторно направив на адресу позивача лист (заяву) № 04/08-2014, що підтверджується копією фіскального чека та описом вкладення, які містяться в матеріалах справи, в якому ТОВ "Сіріуспроект Львів" заявляє про зарахування зустрічних однорідних вимог. Зокрема, у даному листі відповідач зазначає, що, враховуючи юридичну оцінку правовідносин сторін, що дана Постановою ВГСУ від 03.07.2014 р., ТОВ "Сіріуспроект Львів" цим також заявляє про зарахування наступних зустрічних однорідних вимог: - вимоги ТОВ "Сіріуспроект Львів" у зв'язку з переплатою по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 р., де сальдо на користь ТОВ "Сіріуспроект Львів" (грошові вимоги ТОВ "Сіріуспроект Львів") склало 39713,32 грн., з вимогами ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" по оплаті поставки природного газу, проведеної в період 11.10.2011 р. - 31.10.2011 р., де сальдо на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (грошові вимоги) склало 39713,32 грн., а після зарахування зустрічних вимог в частині 39713,32 грн. та будь-яких нарахованих неустойок, інфляційних, процентів сальдо є нульовим. Також, у листі зазначено, що у зв'язку із вищевказаними зарахуваннями зустрічних однорідних вимог, сальдо стосовно розрахунків між ТОВ "Сіріуспроект Львів" та ДК "Газ України" НАК Нафтогаз України" складає 0,00 грн. Даний лист є додатком до відзиву на позовну заяву, поданого відповідачем за вх. № 33993/14 від 06.08.2014 р.

Також, у заяві про уточнення розміру позовних вимог № 3842/14 від 04.08.2014 р. позивач повідомляє, що 21.10.2013 р. відповідачем на адресу ДК "Газ України" було направлено заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 21/10-2013, відповідно до якої, вимоги ТОВ "Сіріуспроект Львів", у зв'язку з переплатою по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 р., де сальдо на користь ТОВ "Сіріуспроект Львів" на суму 39713,32 грн. та сальдо на користь ДК "Газ України" за природний газ по Договору № 24/11-1603/11-0/ПДВ від 30.08.2011 р. на суму 39713,32 грн. були погашені шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог. У зв'язку з чим, як зазначає позивач, на момент розгляду справи у відповідача відсутній борг за поставлений природній газ, проте просить стягнути з відповідача 3040,13 грн. пені, 119,14 грн. інфляційних втрат, 2204,65 грн. 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання по оплаті.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ГК України, господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Статтею 601 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї з сторін.

За змістом наведеної норми згоди іншої сторони у зобов'язанні для зарахування вимог не вимагається. Закон не виключає можливості здійснення відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог і в процесі судового розгляду. У такому випадку, відповідна заява обов'язково повинна мати письмову форму й адресуватися позивачеві, а її копія і докази надсилання позивачеві (чи одержання ним) повинна подаватися господарському суду. Припинення зобов'язання зарахуванням означає відсутність предмета спору за умови, якщо між сторонами не залишилися спірних (неврегульованих) питань. Однак, якщо позивач заперечує існування своєї заборгованості перед відповідачем, у господарського суду немає підстав для висновку про відсутність предмета спору (Лист Вищого господарського суду від 12.03.2009 р., № 01-08/163 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 1-1, ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги те, що у сторін не залишилося спірних питань стосовно суми основного боргу у розмірі 39 713,32 грн., який є предметом позовних вимог, Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.10.2014 року у цій частині припинено провадження по справі, що підтримано в цій частині Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. та Постановою Вищого господарського суду України від 05.03.2015 року.

Однак, як вбачається з заяви про уточнення позовних вимог, поданої позивачем, останній просить стягнути з відповідача 3040,13 грн. пені, 119,14 грн. інфляційних втрат, 2204,65 грн. 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання по оплаті. При цьому, позивач зазначає, що відповідач свої зобов'язання у встановлені договором строки не виконав, борг за поставлений природній газ не сплатив, а отже, між сторонами залишаються спірні (неврегульовані) питання.

Судом встановлено, що упродовж 2009-2011 р.р. господарські відносини між сторонами з поставки природного газу регулювались наступними договорами:

1) договором №24/10-1603/11 від 29.12.2009 р. поставки природного газу;

2) договором №24/11-1603/11 від 07.12.2010 р. поставки природного газу;

3) договором №24/11-1603/11-0/ПДВ 30.08.2011 р. (по тексту - Договір).

Проводячи оплату за природний газ, відповідач посилався в якості призначення платежу не на той договір, який був фактичною підставою для платежу, хоча фактично весь газ, отриманий від позивача, відповідачем був оплачений. Як зазначено відповідачем та не спростовано позивачем, станом на день звернення з позовом, за Договором № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 р. сальдо на користь ТзОВ "Сіріуспроект Львів" складало 1891077,35 грн.

За договором № 24/11-1603/11 від 07.12.2010 року були поставки газу на суму 1681776,59 грн., що склало сальдо на користь ДК "Газ України" НАК «Нафтогаз України». Разом з тим, у періоді з 11.10.2011 р. по 31.10.2011 р. мало місце поставки газу поза дією укладених договорів на суму 209300,76 коп., що призвело до виникнення відповідного сальдо на користь позивача.

Як вбачається, з матеріалів справи, станом на 01.11.2010 р. сальдо на користь ТОВ "Сіріуспроект Львів" по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 р. становило 494 848,14 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків між Львівською філією ДК "Газ України" та ТОВ "Сіріуспроект Львів" (а.с. 46). Позивачем не спростовано даної обставини.

Також, як вбачається з банківських виписок, доданих до відзиву на позовну заяву (45302/13 від 29.10.2013 р.), у період з 26.10.2010 р. по 28.10.2011 р. відповідачем було здійснено оплату на підставі Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 р. поставки природного газу у сумі 2 189 587,44 грн.

Отже, з врахуванням вищенаведеного, станом на 28.10.2011 р. відповідачем було оплачено за поставлений природній газ на підставі Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 р. суму у розмірі 2 684 435,59 грн. Позивачем не спростовано даної обставини.

Проаналізувавши первинні документи, якими оформлялась приймання-передача природного газу та його оплата після дати звірки (01.11.2010 р.), встановлено певну невідповідність в підставах, які зазначались в актах приймання-передачі газу та банківських виписках щодо оплати придбаного газу. Внаслідок цього, в бухгалтерському обліку склалась ситуація, коли:

1. за Договором № 24/10 - 1603/11 від 29 грудня 2009 року було поставлено газу на суму 793358,24 грн. Оплачено 2684435,59 грн. (з урахуванням позитивного сальдо на користь ТОВ «Сіріуспроект Львів») Таким чином, сальдо на користь ТОВ «Сіріуспроект Львів» склало 1891077,35 грн.

2. За Договором № 24/11 - 1603/11 від 07.12.2010 року було поставлено газу на суму 1681776,59 грн. Формально, як підстава платежу цей договір не зазначався, а кошти за отриманий газ сплачувались шляхом зазначення в якості підстави платежу Договір № 24/10 - 1603/11 від 29 грудня 2009 року або додатки до нього. Таким чином, сальдо на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» склало 1681776,59 грн.

3. За Договором № 24/11 - 1609/11-0/ПДВ від 30 серпня 2011 року поставка природного газу не могла відбуватись протягом жовтня 2011 року, бо, в силу приписів п.п. 10.1., 5.1., 1.2. цього Договору, його дія закінчилась 30.09.2011 року.

4. У зв'язку з поставкою природного газу на суму 209300,76 грн. в періоді з 11 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2011 року (яка не могла бути проведена на підставі Договору № 24/11 - 1609/11-0/ПДВ від 30 серпня 2011 року), як підстава платежу ця окрема поставка не зазначалась, а кошти за отриманий газ сплачувались шляхом зазначення підстави платежу договір № 24/10 - 1603/11 від 29 грудня 2009 року або додатки до нього. Таким чином, сальдо на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» по цій окремій поставці склало 209300,76 грн.

Як зазначено вище, 21.10.2013 року ТОВ «Сіріуспроект Львів» було надіслано позивачеві заяву про зарахування зустрічних вимог. Вказаною заявою ТОВ «Сіріуспроект Львів», на підставі ст. 601 ЦК України заявило про зарахування наступних зустрічних однорідних вимог:

- вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів» у зв'язку з переплатою по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року, де сальдо на користь ТОВ «Сіріуспроект Львів» (грошові вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів») склали 1891077,34 грн. з вимогами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» по Договору № 24/11-1603/11 від 07.12.2010 року, де сальдо на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (грошові вимоги) склали 1681776,59 грн. - в частині зарахування вимог на суму 1681776,59 грн. та будь-яких нарахованих неустойок, інфляційних, процентів;

- вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів» у зв'язку з переплатою по Договору № 24/10- 1603/11 від 29.12.2009 року, де сальдо на користь ТОВ «Сіріуспроект Львів» (грошові вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів») склали 1891077,34 грн. з вимогами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» по оплаті поставки природного газу проведеної в періоді 11.10.2011 р. - 31.10.2011 р., де сальдо на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (грошові вимоги) склало 209300,76 грн. - в частині зарахування вимог на суму 169587,44 грн. та будь-яких нарахованих неустойок, інфляційних, процентів.

Проаналізувавши зміст заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог № 21/10-2013 від 21.10.2013 р. та № 04/08-2014 від 04.08.2014 р., можна прийти до висновку, що зарахування зустрічних однорідних вимог здійснювалось за поставку та оплату за природній газ на підставі договорів: №24/10-1603/11 від 29.12.2009 р. поставки природного газу; № 24/11-1603/11 від 07.12.2010 р. поставки природного газу; № 24/11-1603/11-0/ПДВ 30.08.2011 р. на суму 2 684435,59 грн. Таке зарахування було проведено сторонами у зв'язку з переплатою відповідачем за Договором № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 р. поставки природного газу, а позивач не надав жодних заперечень про існування грошового боргу перед відповідачем по даному договору як станом на кінець жовтня 2011 р., так і на день подання позову.

В матеріалах справи відсутні будь-які заперечення позивача на вищезазначені заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог. Крім того, у заяві про уточнення розміру позовних вимог (3842/14 від 04.08.2014 р.) позивач визнає, що на момент розгляду справи у відповідача відсутній борг за поставлений природній газ, у зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що станом на кінець жовтня 2011 р. у відповідача фактично не існувало заборгованості перед позивачем за поставлений природній газ по всім переліченим вище договорам, і, зокрема, по Договору № 24/11-1603/11-0/ПДВ від 30.08.2011 р.

Тим не менше, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, поданої позивачем, останній просить стягнути з відповідача 119,14 грн. інфляційних втрат, 2204,65 грн. 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання по оплаті

Позивачем, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховано інфляційні втрати за період з листопада 2011 р. по червень 2013 р. та 3% річних за період з 06.11.2011 р. по 13.09.2013 р.

Однак, після вищевказаних зарахувань сальдо за розрахунками між Сторонами склало:

- сальдо на користь відповідача на суму 39713,32 грн. - переплата по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року;

- сальдо на користь позивача на суму 39713,32 грн. - вимога оплати за газ, поставлений в періоді з 11.10.2011 по 31.10.2011 р.

Цією ж самою заявою від 21.10.2013 року відповідач також заявив про зарахування наступних зустрічних однорідних вимог:

- вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів» у зв'язку з переплатою по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року, де сальдо на користь ТОВ «Сіріуспроект Львів» (грошові вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів») після вищевказаних зарахувань зустрічних вимог склали 39713,32 грн. з вимогами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» по оплаті поставки природного газу проведеної в періоді 11.10.2011 р. - 31.10.2011 року, де сальдо на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (грошові вимоги) після вищевказаних зарахувань зустрічних вимог склали 39713,32 грн. - в частині 39713,32 та будь-яких нарахованих неустойок, інфляційних, процентів.

Позивач погодився із зарахуванням в частині зарахування основного боргу на суму 39713,32 грн., про що свідчить подана ним заява про уточнення розміру позовних вимог від 01.08.2014 року № 31/10-5140, відповідно до якої позовні вимоги обмежились вимогою про стягнення пені, 3% річних та інфляційних.

За заявою від 21.10.2013 роком за № 21/10-2013 відбулось зарахування рівних сум, а саме:

- вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів» у зв'язку з переплатою по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року, де сальдо на користь ТОВ «Сіріуспроект Львів» (грошові вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів») складало 39713,32 грн. з вимогами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» по оплаті поставки природного газу проведеної в періоді 11.10.2011 - 31.10.2011 року, де сальдо на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (грошові вимоги) склало 39713,32 грн.

Нарахування трьох відсотків річних та інфляційних як за вимогами позивача по оплаті поставки природного газу, проведеної в періоді 11.10.2011 р. - 31.10.2011 р., так і за вимогами відповідача щодо повернення переплати по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року, є рівними оскільки нараховуються на однакові суми. При цьому як вбачається з розрахунків позивача, з якими погоджується відповідач:

- сума 3% річних нарахованих і за вимогами позивача, і за вимогами відповідача складає 2204,00 грн.;

- сума інфляційних нарахованих і за вимогами позивача, і за вимогами відповідача складає 119,14 грн.

Таким чином, зарахування зустрічних вимог відповідно до заяви відповідача від 21.10.2013 року № 21/10-2013 відбулось також в частині нарахованих інфляційних та трьох відсотків річних у розмірі, в тому числі, сум, про стягнення яких просить позивач: а саме - 2204.00 грн. - 3% річних. 119.14 грн. - інфляційні.

Заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05.05.2015 року відповідач здійснив повторно зарахування наступних зустрічних однорідних вимог:

- вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів» про стягнення інфляційних в розмірі 119,14 грн., нарахованих на суму переплати в розмірі 39713,32 грн. по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року, з вимогами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про стягнення інфляційних в розмірі 119,14 грн. нарахованих на суму 39713,32 грн., яка є вартістю поставки природного газу, проведеної в періоді 11.10.2011 р. - 31.10.2011 р. Розмір вимог, що зараховуються 119,14 грн.

- вимоги ТОВ «Сіріуспроект Львів» про стягнення 3% річних в розмірі 2204,00 грн., нарахованих на суму переплати в розмірі 39713,32 грн. по Договору № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року, з вимогами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про стягнення 3% річних в розмірі 2204,00 грн., нарахованих на суму 39713,32 грн., яка є вартістю поставки природного газу проведеної в періоді 11.10.2011 р. - 31.10.2011 р. Розмір вимог, що зараховуються 2204,00 грн.

Сума інфляційних за вимогами ТзОВ «Сіріуспроект Львів» про повернення переплати, які визнані позивачем, згідно заяви про зарахування зустрічних позовних вимог, становить 119,14 грн., а сума 3% річних за вимогами ТзОВ «Сіріуспроект Львів» про повернення переплати становить 2204,65 грн.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно ст.ст. 202, 203 ГК України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Господарське зобов'язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною. Господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Грошовим, за змістом ст.ст. 524,533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (переважно в валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Отже, позивач, заявою про уточнення розміру позовних вимог № 3842/14 від 04.08.2014 року погодив зарахування наявних в нього грошових вимог в сумі 39713,32 грн., які виникли в нього в зв'язку із позадоговірною поставкою газу з грошовими вимогами відповідача, які виникли в останнього, в зв'язку з переплатою за Договором № 24/10-1603/11 від 29.12.2009 року. Тим самим, позивач визнав (станом на час подання позову) наявність у відповідача щодо позивача непогашеної грошової вимоги на суму 39713,32 грн., тобто наявність обов'язку позивача сплатити вказану суму на користь відповідача. Погоджуючи зарахування зустрічних вимог, позивач визнав наявність у нього грошового зобов'язання в сумі 39713,32 грн., яке він був зобов'язаний сплатити на користь відповідача станом на день звернення з позовом. Дані обставини встановлені також Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.10.2014 р., яке набрало законної сили.

З урахуванням правової позиції суду касаційної інстанції можна зробити висновок, що відповідно до заяви відповідача про зарахування, датованої 21.10.2013 роком за № 21/10-2013, разом із основними зустрічними зобов'язаннями були зараховані також і зобов'язання по сплаті нарахованих інфляційних та 3% річних, які нараховувались на відповідні суми так, як просив про це відповідач в заяві від 21.10.2013 р.

Заявами про зарахування зустрічних вимог від 21.10.2013 року, від 04.08.2014 року та від 05.05.2015 року відповідач та позивач погодили зарахування зустрічних позовнх вимог, в тому числі в частині інфляційних втрат та 3% річних, які нараховуються як позивачем, так і відповідачем на суму 39713,32 грн. наявних взаємних грошових зобов'язань. Як вбачається із доповнення до відзиву на позовну заяву від 06.05.2015 року, відповідач погоджується із сумою інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих позивачем на суму грошової вимоги.

Згідно з розрахунками відповідача, сума інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих відповідачем на суму переплати становить 119,4 грн. та 2204,00 грн. відповідно. Відтак, суми інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих кожною із сторін, є тотожніми, оскільки нараховані на тотожні вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Даючи правову оцінку заяві про зарахування зустрічних правових вимог в частині зарахування взаємних нарахованих інфляційних втрат та 3% річних, суд виходить із вказівок, наданих Вищим господарським судом України у Постанові від 05.03.2015 року, в якій зазначено, що зауваження судів щодо того, що у відповідача існує переплата по договорах є слушним, саме ці обставини можуть бути підставою для проведення взаємозаліку між сторонамми на підставі ст. 601 ЦК України, по сумі 3% річних та інфляційних втрат (оскільки вимоги є грошовими і зустрічними, так як на суму переплати також нараховуються 3% річних та інфляційних втрат), як про це зазначав відповідач у своїй заяві про взаємозалік.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що зобов'язання відповідача сплатити позивачу суму інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих позивачем в розмірі відповідно 119,40 грн. та 2204,00 грн., припинено належним зарахуванням цієї вимоги з вимогою відповідача до позивача про оплату сум інфляційнх втрат та 3% річних в розмірі 119,4 грн. та 2204,00 грн., нарахованих на суму переплати, вимоги щодо наявності яких зазначено у відповідних заявах.

При цьому, слід відмітити, що згідно ст. 601 ЦК Цкраїни, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

За таких обставин, слід дійти висновку про відсутність будь-якої взаємної заборгованості між позивачем та відповідачем, в тому числі в частині заявлених до стягнення позивачем інфляційних та трьох відсотків річних.

В контексті викладеного, беручи до уваги те, що поставка газу відбулась не на умовах укладеного Договору № 24/11-1603/11-0/ПДВ від 30.08.2011 р., який позивач визначив як підставу звернення з позовною заявою, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що позивачем не представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх частини позовних вимог, а відповідач позовні вимоги заперечив та спростував, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Дочірньї компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (м. Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріуспроект Львів» (м. Сокольники, Львівська обл.) в частині стягнення 119,14 грн. інфляційних втрат та 2204,65 грн. 3% річних не є обґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, що на день подачі позову складає 1720,50 грн., та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 592 від 12.09.2013 року на суму 1720,50 грн. про сплату судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід залишити за позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено 25.05.2015 року.