ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р.Справа № 922/2601/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Харківського відділення Благодійного фонду "Блакитна магістраль", м.Харків
до Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті ворота", м.Харків
про визнання кредиторських вимог
за участю представників:

позивача - Підлісної О.В. (заступник Голови Правління - директор);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2015 року позивач, Харківське відділення Благодійного фонду "Блакитна магістраль", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання позивача кредитором Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті ворота" (відповідача) на суму 1 000 000,00 гривень та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів в процедурі ліквідації банку. Крім того, позивач просив суд покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 квітня 2015 року було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 19 травня 2015 року.

19 травня 2015 року позивач надав до суду супровідним листом (вх.№18903) додаткові документи на підтвердження заявлених позовних вимог, які судом було досліджено та долучено до матеріалів справи.

Позивач у судовому засіданні 19 травня 2015 року позов підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 19 травня 2015 року свого представника не направив, відзив на позовну заяву не надав. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих їй повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, без участі представника відповідача, в порядку ст.75 ГПК України.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Харківське відділення Благодійного фонду "Блакитна магістраль" є неприбутковою організацією, метою якої є надання благодійної допомоги бенефіціарам - соціально незахищеним пенсіонерам, громадянам з обмеженими матеріальними можливостями, для вирішення складних матеріальних проблем. Існує відділення тільки на пожертвування фізичних ociб та пасивні доходи.

Позивач і відповідач уклали Договір банківського вкладу №19/06-1 від 19.06.2013 року на суму 500000,00 грн. та Договір банківського вкладу №09/01 від 09.01.2014р. на суму 500000,00 грн., на загальну суму 1000000,00 грн.

Коли настав час повернення коштів згідно умов Договору №19/06-1 від 19.06.2013р., а саме, 23 червня 2014р., та Договору № 09/01 від 09.01.2014р. - 11 липня 2014р., кошти ПАТ "Банк Золоті ворота" нi по одному договору не повернув.

29.05.2014 р. та 04.06.2014 р. позивач надіслав відповідачу листи про повернення 1000000,00 грн.

04.08.2014р. в ПАТ "Банк Золоті ворота" запроваджено тимчасову адміністрацію терміном на 3 місяці.

15.10.2014р. Банк прийняв від позивача Вимогу про визнання кредитором позивача (а.с.15).

Листом від 11.02.2015р. позивач знов звернувся до банку з проханням повідомити про хід справи.

Листом від 03.03.2015р. банк повідомив позивача про те, що вимоги позивача не отримував та не включив його до реєстру акцептованих вимог кредиторів, посилаючись на п.5 ст.45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних ociб".

В п.1 ст.49 цього ж Закону вказано, що будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними. Термін подання вимоги зазначений з 10.12.2014 р. по 09.01.2015 р.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, вимога позивача надійшла не пізніше зазначеного терміну. Про те, що вимога, яка надійшла раніше зазначеного терміну не може бути розглянута, в Законі не вказано.

Також, відповідач не повідомляв позивача про те, що його вимога від 15.10.2014 р. подана завчасно, та не може бути прийнята до розгляду раніш певного терміну для подачі таких вимог.

Спірним є питання зарахування звернення позивача про визнання його кредитором, яке було отримано банком до введення тимчасової адміністрації, як токого, що подано в строк, встановлений Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Так, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних ociб на ліквідацію ПАТ "Банк Золоті ворота" i Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних ociб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Банк Золоті ворота" є одна особа- Єрмак Валерій Олександрович, на ім'я якого була надіслана Вимога позивача від 15.10.2014 про включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів банка. Лист про відкликання Вимоги позивач не надсилав відповідачу, тому, суд вважає її діючою. Також, позивач не отримував повідомлення від банку, що вимога позивача недійсна, та не може бути задоволена.

11.03.2015 р. листом №10 позивач звернувся до Єрмака В.О. ще раз. 01.04.2015 позивач отримав від відповідача лист №688 від 17.03.2015., в якому запропоновано звернутися до суду.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.110 Цивільного кодексу України, особливості ліквідації банків встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно з вимогами п.9 ст.92, п.п.2,4,5 ст.93 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ліквідатор зобов'язаний протягом трьох місяців із дня опублікування оголошення про початок ліквідаційної процедури письмово сповістити кредитора про акцентування кредиторських вимог або про відхилення цих вимог у разі їх непідтвердження.

Відповідно до ст.ст.89, 92, 93 Закону України "Про банки і банківську діяльність", кредитори мають право в місячний строк з дня публікації оголошення про відкриття процедури ліквідації подавати ліквідатору заяви про майнові вимоги до банку. До повноважень ліквідатора серед інших визначено формування ліквідаційної маси, за рахунок якої ліквідатор у визначеній черговості задовольняє своєчасно заявлені вимоги кредиторів, які виникли станом на день відкриття ліквідаційної процедури, внесені до реєстру вимог кредиторів; ліквідатор припиняє прийняття вимог кредиторів після закінчення одного місяця з дня опублікування оголошення про початок ліквідаційної процедури, протягом трьох місяців з дня публікації оголошення про початок ліквідаційної процедури визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення, відхиляє вимоги у разі їх не підтвердження, складає перелік акцептованих ним вимог для затвердження Національним банком України, сповіщає кредиторів про акцептування вимог. Кредитори мають право надіслати ліквідатору свої заперечення щодо визнаних ним вимог протягом одного місяця з дня отримання повідомлення та звернутися до суду зі скаргою на дії ліквідатора.

Згідно з ст.48 Закону, Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних ociб на ліквідацію складає не менше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів (п. 4 ч. 1ст. 48 i3 змінами, внесеними згідно iз Законом України від 04.07.2014 р. N 1586).

Відповідно до ч.2 ст.1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Керуючись положеннями ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України, договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до положень ст.ст.525, 530, 629 Цивільного кодексу України, договір є підставою для виникнення зобов'язань, які повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, банк не повертаючи вклади за спірними договорами до введення тимчасової адміністрації порушив умови спірних договорів, вимоги Цивільного кодексу України та ст. 41 Конституції України.

Згідно з ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних ociб», уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: 1)виконує повноваження органів управління банку;

2) приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку;

3) складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду;

4) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів, тощо.

Згідно з ч.1 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних ociб», уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Згідно з ч.4 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних ociб», будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу.

Відповідно до ст.225 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов'язання.

Відповідно до ст.105 Цивільного кодексу України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, призначають комісію з припинення юридичної особи (ліквідаційну комісію, ліквідатора тощо) та встановлюють порядок і строки припинення юридичної особи відповідно до цього Кодексу.

З моменту призначення комісії, до неї переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Комісія виступає в суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Комісія з припинення юридичної особи поміщає в друкованих засобах масової інформації, в яких публікуються відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, повідомлення про припинення юридичної особи та про порядок і строк заявлення кредиторами вимог до неї. Цей строк не може становити менше двох місяців з дня публікації повідомлення про припинення юридичної особи.

Комісія вживає усіх можливих заходів щодо виявлення кредиторів, а також письмово повідомляє їх про припинення юридичної особи.

Згідно зі ст.110 ЦК України, юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Вимога про ліквідацію юридичної особи на підставах, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, може бути пред'явлена до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, учасником юридичної особи, а щодо акціонерних товариств - також Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Рішенням суду про ліквідацію юридичної особи на його учасників або орган, уповноважений установчими документами приймати рішення про ліквідацію юридичної особи, можуть бути покладені обов'язки щодо проведення ліквідації юридичної особи.

Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Відповідно до ст.111 ЦК України, ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов'язання.

З огляду на зазначені норми закону, умовою звернення кредитора до суду є одержання повідомлення про відмову чи часткову відмову у визнанні кредиторських вимог. В даному випадку матеріалами справи підтверджується, що відповідач своїм листом від 03.03.2015 р., відмовив у задоволенні кредиторських вимог позивача.

Станом на день звернення позивача з даним позовом, сторони не надали до суду затверджений ліквідаційний баланс боржника, а тому справа розглядається за приписами ст.75 ГПК України, за наявними матеріалами.

Згідно з п.3 ст.112 Цивільного кодексу України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право до затвердження ліквідаційного балансу юридичної особи звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене й те, що Банк отримав Вимогу про визнання кредитором позивача раніше запровадження тимчасової адміністрації й не надав ніякої відповіді до закінчення встановленого терміну для подачі вимог кредиторів, суд вважає цю вимогу поданою в строк, встановлений чинним законодавством, а позовні вимоги обгрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.41, 129 Конституції України, ст.ст.112, 202, 509, 225, 525, 530, 612, 629, 1060 Цивільного кодексу України, та керуючись Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних ociб», Законом України "Про банки і банківську діяльність", ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати Харківське відділення Благодійного фонду «Блакитна магістраль» (код 24678327) кредитором Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті ворота» (код 351931, 61166, м.Харків, пр.Леніна, 36) на суму 1000000,00 гривень.

Внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів та внести Харківське відділення Благодійного фонду «Блакитна магістраль» (код 24678327) у реєстр вимог кредиторів в процедурі ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті ворота» (код 351931, 61166, м.Харків, пр.Леніна, 36).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Золоті ворота» (код 351931, 61166, м.Харків, пр.Леніна, 36) на користь Харківського відділення Благодійного фонду «Блакитна магістраль» (код 24678327, р/р №1800 в АТ «УкрСиббанк» МФ0 351005, 61080, м.Харків, просп.Гагаріна, б.310-а) 2436,00 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.05.2015 р.

Суддя К.В. Аріт