РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015Справа №910/10147/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

про стягнення 4203 грн.

Суддя: Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув.

встановив :

20.04.2015 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» заборгованості в порядку регресу в розмірі 4203 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-2700/14-AVIS від 29.10.2013, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу, з вини якого трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом - ДТП), що підтверджується постановою суду, була застрахована відповідачем, позивач просить стягнути з останнього шкоду в порядку регресу у сумі 4203 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. 07.05.2015 на адресу суду надійшла заява позивача, в якій він просив розгляд справи провести у відсутність його представника.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання за його належною юридичною адресою ухвали господарського суду. Відзив на позовну заяву суду не надав.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справи за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

29.10.2013 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-2700/14-AVIS (далі за текстом - договір) з ПІІ «ВІП-РЕНТ», що є страхувальником та вигодонабувачем. Предметом договору є майнова відповідальність за пошкодження транспортного засобу «КІА», державний номер АА8913МВ.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП та вигодонабувачем є страхувальник - ПІІ «ВІП-РЕНТ» в особі фінансового директора Спаського О.Ю.

28.11.2014 о 17:30 год. Таборовський Р.В., рухаючись по пр. Перемоги в м. Києві, керуючи автомобілем «Suzuki», державний номер АА5683НЕ, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «KIA», державний номер АА8913МВ, під керуванням водія Романенка В.В.

В результаті ДТП автомобіль марки «KIA», державний номер АА8913МВ, було пошкоджено, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду, виданою ВДАІ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Згідно постанови Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/37229/14-п від 18.12.2014, дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок вчинення порушення водієм Таборовським Р.А., за яке передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В матеріалах справи міститься заява про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 03.12.2014, відповідно до якої страхувальник повідомив страховика про настання страхового випадку у вигляді ДТП, що сталась 28.11.2014.

Згідно рахунку-фактури №СФ-0001236 від 29.12.2014, складеного ТОВ «Бровари моторс», вартість відновлювального ремонту автомобіля «КІА», державний номер АА8913МВ становить 5302 грн.

19.01.2014 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» було складено страховий акт № ДККА-41622 та розрахунок суми страхового відшкодування, якими узгоджена сума страхового відшкодування на відновлювальний ремонт транспортного засобу «КІА», державний номер АА8913МВ, в розмірі 5302 грн.

На виконання умов договору, позивачем відповідно до страхового акту № ДККА-41622 від 19.01.2015, була перерахована сума страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Бровари Моторс» у розмірі 5302 грн., що підтверджується платіжним дорученням №968 від 20.01.2015.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Suzuki», державний номер АА5683НЕ, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» згідно полісу №АІ1563643, ліміт відповідальності становить 50000, франшиза - 1000.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» заборгованості в порядку регресу в розмірі 4203 грн. на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група».

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

На підставі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Ст. 1191 Цивільного кодексу України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 257, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки, а за регресними зобов'язаннями, перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з частинами 1-3 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 р. у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 р. у справі № 910/3023/13.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «КІА», державний номер АА8913МВ становить 5302 грн.

06.11.2013 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» було складено страховий акт №ДККА-41622 та розрахунок суми страхового відшкодування, якими узгоджена сума страхового відшкодування на відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «КІА», державний номер АА8913МВ, в розмірі 5302 грн., яка була перерахована на рахунок ТОВ «Бровари Моторс» у розмірі 5302 грн., що підтверджується платіжним дорученням №968 від 20.01.2015.

Вина особи Таборовського Р.А. у ДТП, яка здійснювала керування автомобілем «Suzuki», державний номер АА5683НЕ, підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/37229/14-п від 18.12.2014.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Suzuki», державний номер АА5683НЕ, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» згідно полісу №АІ1563643, ліміт відповідальності становить 50000, франшиза - 1000.

Таким чином, на підставі зазначених вище обставин справи, наведених норм закону та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності №АІ1563643, на відповідача покладений обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом № АІ1563643 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом - 1000 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 4203 грн., а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 4203 грн.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А, код 30859524) суму страхового відшкодування в розмірі 4203 грн. та судовий збір в сумі 1 827 грн. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене та підписане 25.05.2015.

Суддя В.О. Демидов