УХВАЛА

28.05.2015Справа № 918/504/15

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича

до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Тимошенка К.В.,

треті особи: Фізична особа-підприємець Господарик Микола Михайлович;

Панасенко Михайло Олександрович

про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Міський комерційний банк" вимоги Фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича; про визнання зобов'язання Фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича частково виконаним та визнання віддсутнім у ПАТ "Міський комерційний банк" права на стягнення з Фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича заборгованості за кредитним договором № 947/980/ЮО від 10.04.2013 р. в загальній сумі 258040,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

25.05.2015 р. до Господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю відповідно до ухвали Господарського суду Рівненської області від 18.05.2015 р. № 918/504/15 надійшли матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Тимошенка К.В. про визнання зобов'язання частково викониним та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2015 р., справу № 918/504/15 (вх. № 13268/15 від 25.05.2015 р.) передано на розгляд судді Гумезі О.В.

Зі змісту прохальної частини позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р.Фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича (позивач) вбачається, що останній звернувся до господарського суду з наступними позовними вимогами:

"...

2. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" вимоги фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича для отримання:

- 198 640,00 (Сто дев'яносто вісім тисяч шістсот сорок) гривень 00 копійок, у відповідності до договору банківського рахунку N9 57/ЗО-ЮО від 24.03.2014 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем Господариком Миколою Михайловичем та ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК", право вимоги за яким було відступлено фізичній особі-підприємцю Лукашику Максиму Миколайовичу на підставі договору про відступлення права вимоги від 09.02.2015 року;

- 59 400,00 (П'ятдесят дев'ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок, у відповідності до договору банківського рахунку № 01 від 27.06.2014 року, укладеного між Панасенком Михайлом Олександровичем та ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК", право вимоги за яким було відступлено фізичній ocoбi-підприємцю Лукашику Максиму Миколайовичу на підставі договору про відступлення права вимоги від 09.02.2015 року.

3. Визнати виконаним зобов'язання фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича за кредитним договором №947/980-ЮО від 10.04.2013р., укладеним з ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК", в сумі 258 040,00 (Двісті п'ятдесят вісім тисяч сорок) гривень 00 коп.

4. Визнати відсутнім у ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" права на стягнення з фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича заборгованості за кредитним договором №947/980-100 від 10.04.2013р., укладеним з ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК", в загальній сумі 258 040,00 (Двісті п'ятдесят вісім тисяч сорок) гривень 00 коп.".

Розглянувши матеріали вищенаведеної позовної заяви Фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича № б/н від 13.05.2015 р., суд дійшов висновку щодо необхідності відмови у прийнятті даної позовної заяви в частині вимог пункту 2 її прохальної частини на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, так як заява в цій частині не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, та з інших підстав.

Відповідно до частини 3 статті 21 Господарського процесуального кодексу України відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Таким чином, з наведеного вбачається, що господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження в разі, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

За відсутності згаданих умов, коли склад учасників спору не відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 3.1 вказаної постанови, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

При цьому суд зазначає, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України (п. 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів").

Таким чином, у зв'язку з тим, що позов в частині вимог пункту 2 прохальної частини позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р. фактично заявлено до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів щодо зобов'язання включити вимоги позивача у загальному розмірі 258040,00 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК", суд дійшов висновку, що такі вимоги є непідвідомчими господарському суду, а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України. Тож, в частині вимог пункту 2 прохальної частини позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р. слід відмовити у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, так як заява в цій частині не підлягає розгляду в господарських судах України.

Розглянувши матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича № б/н від 13.05.2015 р. в частині інших вимог (пункти 3, 4 прохальної частини), суд дійшов висновку щодо необхідності повернення без розгляду даної позовної заяви в цій частині на підставі п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною 3 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затв. Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Позовну заяву № б/н від 13.05.2015 р. від імені Фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича підписано "представником" А.В.Сохацьким.

При цьому до позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р. в якості додатку № 20 додано копію довіреності представника (від 20.03.2015 р., зареєср. в реєстрі за № 1315), яка жодним чином не засвідчена та фактично подана у вигляді ксерокопії. Оскільки копія наведеної довіреності належним чином не засвідчена, у суду відсутні підстави вважати її у якості доказу виконання позивачем приписів ч. 3 ст. 57 ГПК України.

За таких обставин суд не може дійти висновку про те, що подану позовну заяву Фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича підписано уповноваженою на те особою, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

У частині 2 ст. 54 ГПК України викладено вимоги щодо змісту позовної заяви, з урахуванням яких позовна заява повинна містити, зокрема, ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності) та місце проживання (для фізичних осіб) сторін.

Згідно п. 2-1 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити документи, що підтверджують за громадянином статус суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 15.05.2003 р. № 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (із змінами і доповненнями) Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців

Як визначено у частині 4 ст. 17 наведеного Закону України в Єдиному державному реєстрі повинні міститься такі відомості щодо фізичної особи - підприємця, як ім'я фізичної особи, місце проживання тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 вищенаведеного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними, за винятком реєстраційних номерів облікових карток платників податків, відомостей про відкриття та закриття рахунків, накладення та зняття арештів на рахунки та майно, відомостей, передбачених абзацом сороковим частини другої статті 17 цього Закону. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді: витягу з Єдиного державного реєстру; довідки про наявність або відсутність в Єдиному державному реєстрі інформації, яка запитується.

Фактично позовна заява не містить документів, що підтверджують за громадянином Лукашиком Максимом Миколайовичем статус суб'єкта підприємницької діяльності (відповідний витяг з Єдиного державного реєстру або довідка про наявність або відсутність в Єдиному державному реєстрі інформації про позивача), що є порушенням вимог п. 2-1 ч. 2 ст. 54 ГПК України. За наведених обставин суду не доведено підставність зазначених у позовній заяві імені фізичної особи позивача та його місце проживання, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня - 1218 гривень.

Таким чином, судовий збір за подання до господарського суду позовних заяв немайнового характеру становить 1218 грн., а за подання позовних заяв майнового характеру - не менше 1827 грн., та не більше 73080 грн.

Одночасно, в п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що позовні заяви про стягнення грошей чи витребування майна мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір". Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 вищевказаного Закону.

Так, предметом поданого позову є зобов'язання відповідача:

- визнати виконаним зобов'язання фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича за кредитним договором №947/980-ЮО від 10.04.2013р., укладеним з ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК", в сумі 258 040,00 (Двісті п'ятдесят вісім тисяч сорок) гривень 00 коп. (п. 3 прохальної частини позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р.);

- визнати відсутнім у ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" права на стягнення з фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича заборгованості за кредитним договором №947/980-100 від 10.04.2013р., укладеним з ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК", в загальній сумі 258 040,00 (Двісті п'ятдесят вісім тисяч сорок) гривень 00 коп." (п. 4 прохальної частини позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р.).

Тобто фактично позивачем подано позов на захист його майнового інтересу, що полягає у відновленні порушеного права на вільне володіння та розпорядження належним позивачу майном, яким, в розумінні статей 177, 190 ЦК України, є грошові кошти.

Одночасно, до позовних заяв немайнового характеру, як вже зазначалось, відносяться тільки ті вимоги які не підлягають вартісній оцінці.

Відтак, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання виконаним зобов'язання фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича за кредитним договором №947/980-ЮО від 10.04.2013р. в сумі 258 040,00 грн. (п. 3 прохальної частини позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р.) та про визнання відсутнім у ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" права на стягнення з фізичної особи-підприємця Лукашика Максима Миколайовича заборгованості за кредитним договором №947/980-100 від 10.04.2013р. в загальній сумі 258 040,00 грн. (п. 4 прохальної частини позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р.) направлені на захист майнового інтересу позивача та підлягають вартісній оцінці по відношенню до вказаних сум грошових коштів, та отже такі позовні вимоги є майновими вимогами, і тому судовий збір, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання даного позову має справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову, та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Проте позивач помилково кваліфікує даний позов як немайновий, та сплачує 2436,00 грн. (квитанція № 13-4013211/С від 13.05.2015 р.) судового збору, як за дві немайнові вимоги (п.п. 3, 4 прохальної частини позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р.).

Оскільки позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, позовна заява № б/н від 13.05.2015 р. (в частині вимог п.п. 3, 4 прохальної частини позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р.) підлягає поверненню на підставі п. 4 ст. 63 ГПК України.

Разом з цим, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення. В спірному випаду наведені приписи стосуються позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р. в частині вимог пунктів 3, 4 її прохальної частини.

Крім того, при можливому повторному зверненні до господарського суду з відповідною позовною заявою слід дотриматись порядку засвідчення копій всіх документів, доданих до позовної заяви (п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003"), оскільки додані до позовної заяви копії документів не відповідають зазначеним вище вимогам.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Лукашику Максиму Миколайовичу у прийнятті позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р. в частині вимог пункту 2 прохальної частини даної позовної заяв.

В іншій частині вимог прохальної частини позовної заяви № б/н від 13.05.2015 р. повернути дану позовну заяву Фізичній особі-підприємцю Лукашику Максиму Миколайовичу без розгляду.

Суддя О.В.Гумега