ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" травня 2015 р.Справа № 38/190-10

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши скаргу КП "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" (Вх.№ 71 від 23.03.2015 року) на дії державної виконавчої служби по справі

за позовом Приватного підприємства фірма "Антей", м. Харків
до Комунального підприємства "Виробничо-технологічне підприємство "Вода", м. Харків
про відновлення становища
за участю представників:

від скаржника (боржника) - Сливко О.В. за дов. № 140 від 25.03.2015 року,

від стягувача - Тимошенко В.І. за дов. б/н від 01.03.2014 року,

від Київського ВДВС - Супрун А.О. за дов. б/н від 12.03.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.09.2010 року по справі № 38/190-10 задоволено позов Приватного підприємства фірми "Антей" до Комунального підприємства "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" про відновлення становища.

Зобов'язано Комунальне підприємство "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" відновити водопостачання нежитлової офісної будівлі по вул. Пушкінській, 79/1 у м. Харкові у відповідності до технічних умов від 10.03.1994 року № 8/55-44 та Договору про водопостачання від 01.12.2004 року № 3945, укладеного з Приватним підприємством фірмою "Антей".

Стягнуто з Комунального підприємства "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" на користь Приватного підприємства фірми "Антей" 85 грн. 00 коп. витрат по сплаті держмита та 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вищезазначеного рішення господарським судом Харківської області були видані відповідні накази.

23 березня 2015 року до господарського суду від Комунального підприємства "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" надійшла скарга на дії Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в якій заявник просить суд визнати незаконними дії державного виконавця Супрун Анастасії Олександрівни щодо прийняття постанови про накладення на боржника штрафу в розмірі 680 грн. від 26.02.2015 року та скасувати її.

Ухвалою суду від 26.03.2015 року скаргу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.04.2015 року о 12:00 год.

Ухвалами суду від 14.04.2015 року та від 05.05.2015 року розгляд скарги відкладався на 12.05.2015 року об 14:30 год.

У судовому засіданні 12.05.2015 року оголошувалась перерва до 14.05.2015 року до 14:05 год.

Представник боржника у призначеному судовому засіданні 14.05.2015 року підтримав подану скаргу та просив суд її задовольнити.

Присутні в судовому засіданні представники органу державної виконавчої служби та стягувача проти заявлених у скарзі вимог заперечили.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені в скарзі вимоги, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до виданого господарським судом Харківської області наказу по справі № 38/190-10 від 30.11.2010 року КП "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" було зобов'язано відновити водопостачання нежитлової офісної будівлі по вул. Пушкінській, 79/1 у м. Харкові у відповідності до технічних умов від 10.03.1994 року № 8/55-44 та Договору про водопостачання від 01.12.2004 року № 3945, укладеного з Приватним підприємством фірмою "Антей".

27 вересня 2012 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Супрун А.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вищезазначеного наказу та надано боржнику семиденнний строк для добровільного виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2015 року до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції надійшла заява стягувача, в якій повідомлялось про невиконання боржником судового рішення.

На цій підставі 26.02.2015 року державним виконавцем Супрун А.О., в порядку ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", була прийняття постанова про накладення на боржника штрафу в розмірі 680 грн. від 26.02.2015 року. Дана постанова була отримана боржником 13.03.2015 року.

Згідно доводів скаржника, такі дії виконавчої служби суперечать приписам діючого законодавства України та є неправомірними з огляду на те, що боржником вживались всі можливі заходи спрямовані на виконання судового рішення. Зокрема, боржник зазначає про те, що відновлення водопостачання до офісної будівлі, розташованої по вулиці Пушкінській 79/1 в місті Харкові, відповідно до технічних умов від 10.03.1994 року № 8/55-44 можливо здійснити виключно через внутрішні мережі, що перебувають у власності Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут". Проте, Університетом було відмолено в наданні доступу до власних внутрішніх мереж водопостачання, що за доводами скаржника унеможливило виконання рішення господарського суду по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав заявлених у скарзі вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Положення вищезазначеної норми Основного Закону України кореспондуються з приписами статті 115 ГПК України, якою передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ч. 1 ст. 6 згаданого Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії врегульовано главою 7 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відтак, виходячи з того, що судовий наказ по справі № 38/190-10 не було виконано, державний виконавець був вправі прийняти оскаржувану постанову про накладення на боржника штрафу.

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2. ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене суд зазначає, що оскаржувані дії державного виконавця, які полягали в прийнятті ним постанови про накладання на боржника штрафу кореспондуються з вимогами діючого законодавства України.

Згідно з п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, визнає дії чи бездіяльність органу ДВС незаконними, визнає недійсними наслідки виконавчих дій та зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення поданої КП "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" скарги на дії органу Державної виконавчої служби.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Комунального підприємства "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" (Вх.№ 71 від 23.03.2015 року) на дії державної виконавчої служби відмовити.

Суддя С.Ч. Жельне