КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р. Справа№ 911/5275/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Мельниченко О.В.

представники сторін у судове засідання не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Кий"

на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2015р.

у справі № 911/5275/14 (суддя: Лилак Т.Д.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Каланчацький комбінат хлібопродуктів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Кий"

про стягнення 577 424,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення 398 000,00 грн. основного боргу, 26 525,01 грн. 3% річних, 78 216,87 грн. інфляційної складової боргу, 74 682,25 грн. пені, а загалом 577 424,13 грн. у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язань з оплати поставленого товару за договором №54-к купівлі-продажу від 12.11.2008 року.

У лютому 2015 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача, надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій останній просив стягнути з відповідача 378 000,00 грн. основного боргу у зв'язку з частковою оплатою відповідачем боргу.

Рішенням господарського суду Київської області від 12.02.2015 р. по справі № 911/5275/14 позовні вимоги задоволенні в повному обсязі: стягнуто з ТОВ "Август-Кий" на користь ПАТ "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" 378 000 грн. 00 коп. основного боргу. Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином доведено, факт неналежного виконання останнім зобов'язання з оплати поставленого товару за договором № 54-к купівлі-продажу від 12.11.2008 року. Крім того, відповідачем було визнано позовні вимоги в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 12.02.2015 р. скасувати, прийняти нове рішення, яким розстрочити погашення заборгованості в частині поплати основного боргу в сумі 378 000,00 грн. строком на три місяці. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги економічну ситуацію в країні, накопичування суми простроченої дебіторської заборгованості основних клієнтів-мережевих супермаркетів через сезонність падіння обсягів продажу, зростання цін на сировину для виробництва та спад продажу продукції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу ТОВ "Август-Кий" та призначено справу до розгляду на 07.04.2015р.

23.03.2015 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити рішення господарського суду Київської області від 12.02.2015 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

06.04.2015 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

07.04.2015 року у судове засідання представники сторін не з'явилися, про причини неявки представник позивача суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи, всі представники сторін були повідомленні належним чином. Колегією суддів клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 13.05.2015рік.

13.05.2015 року представники сторін у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників позивача та відповідача, за наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 12.11.2008 року між ПАТ "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" (продавець) та ТОВ "Август-Кий" (покупець) було укладено договір №54-к купівлі-продажу (договір).(а.с.11)

За умовами зазначеного договору, продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити крупи в асортименті (товар) згідно специфікацій та на умовах даного договору. Порядок оплати: 30% вартості товару, вказаної в специфікації протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту отримання товару покупцем; 70% вартості товару, протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських днів з моменту отримання товару покупцем, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.(п.4.2. договору). Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань (п. 9.1. договору).

На виконання умов договору позивачем у період з 13.08.2012 року по 16.01.2013 року поставлено відповідачу товар на загальну суму 398 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №557 від 13.08.2012 року на суму 141 000,00 грн. з терміном оплати до 02.09.2012 року включно, видатковою накладною №581 від 03.09.2012 року на суму 138 000,00 грн. з терміном оплати до 23.09.2012 року включно та видатковою накладною №6 від 16.01.2013 року на суму 121 000,00 грн. з терміном оплати 05.02.2013 року включно (а.с.14,15,100)

Проте, відповідач за отриманий від позивача товар на суму 398 000,00 грн. розрахувався частково, що підтверджується матеріалами справи і має заборгованість перед останнім у сумі 378 000,00 грн.(а.с.98-100), у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення несплаченої суми боргу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи належним чином доведено, а відповідачем не заперечується той факт, що

позивач виконав взяті на себе зобов'язання з поставки товару за договором, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару та має перед позивачем заборгованість у сумі 378 000,00 грн. Відповідач у заяві, поданій через канцелярію суду 12.02.2015 року визнав позов у повному обсязі.(а.с.102)

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно ч. 5 ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Визнання відповідачем позову не порушує прав третіх осіб і не суперечить законодавству.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 378 000,00 грн. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.02.2015 року ТОВ "Август-Кий" подало до суду заяву №б/н (вх. №2603/15 від 05.02.2015р.) про розстрочку виконання рішення суду у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем.(а.с.45)

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України суду при прийнятті рішення надано право відстрочити або розстрочити його виконання. При цьому слід ураховувати приписи статті 121 Господарського процесуального кодексу України про те, що за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Натомість суду не надано право, ухвалюючи рішення, змінювати спосіб і порядок його виконання. Також відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині рішення вказуються строк сплати грошових сум у разі відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Як зазначено в ч. 1 п. 7.1. ст. 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", господарський суд на підставі статті 121 Господарського процесуального кодексу України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно пп. 7.1.2. п. 7.1 ст. 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Як передбачено п. 7.2 ст. 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги необґрунтованими та недоведеними, оскільки, як було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не надано належних та допустимих доказів скрутного фінансового становища (як то звіт про витрати виробничих та фінансові показники діяльності, або виписки з банківських рахунків, щодо відсутності грошових коштів на рахунку підприємства для оплати заборгованості), тому відсутні виняткові обставини, що надавали б можливість вважати наявними підстави для задоволення заяви ТОВ "Август-Кий" №б/н (вх. №2603/15 від 05.02.2015р.) про розстрочку виконання рішення суду у справі №911/5275/14, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду, з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Київської області від 12.02.2015 року у справі № 911/5275/14, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Кий" на рішення господарського суду Київської області від 12.02.2015 року у справі № 911/5275/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 12.02.2015 року у справі № 911/5275/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/5275/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко