ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р. Справа № 907/1176/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Данко Л.С.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, б/н від 05.03.2015 р. (вх. № ЛАГСУ 01-05/1120/15 від 12.03.2015 р.)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2015 р.

у справі №907/1176/14 (суддя - В.В.Мокану)

за позовом Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, с. В.Бакти, Берегівського району, Закарпатської області

до Приватного підприємства «Вікторія», м. Берегово, Закарпатська область

про розірвання договору №6 про користування мисливськими угіддями від 23.12.2011 р. та додаткової угоди від 30.03.2012 р.

за участю представників сторін:

від позивача: Коцур Ю.І. - адвокат (довіреність б/н від 11.11.2014 р.);

від відповідача: не з»явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 17.02.2015 р. у справі №907/1176/14 відмовлено в задоволенні позовних вимог Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, с. В.Бакти, Берегівського району, Закарпатської області до Приватного підприємства «Вікторія», м. Берегово, Закарпатська область про розірвання договору №6 про користування мисливськими угіддями від 23.12.2011 р. та додаткової угоди від 30.03.12 р.

Дане рішення мотивоване відсутністю рішення Закарпатської обласної ради та укладеного у відповідності до ст.21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» договору з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.

Позивач - Закарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України, - не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу б/н від 05.03.2015 р. (вх. № ЛАГСУ 01-05/1120/15 від 12.03.15 р.), в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

- судом не взято до уваги, що умовами договору не передбачено відтермінування вступу дії даного договору в залежність від третіх осіб (крім орендної плати);

- зазначає, що в рішенні не вказано, що обов»язки по договору мають будь-яке відтермінування, а також даний договір де-факто є договором оренди, що судом не враховано;

- також, судом не взято до уваги того, що Відповідач повністю нехтує своїми обов»язками по договору, оскільки з моменту його укладення і поданий час останній взагалі нічого по даному договору не зробив і не робить, а саме: не створив єгерську службу, не проводив комплексні заходи з відтворення та збереження тваринного світу, не визначив в натурі межі угідь, не розробив комплексні заходи щодо охорони навколишнього тваринного світу тощо.

Дані обставини Скаржник вважає підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги про розірвання договору оренди №6 від 23.12.2011 р. та додаткової угоди від 30.03.2012 р., укладені між Закарпатським інститутом агропромислового виробництва національної аграрної академії наук України та ПП «Вікторія».

Відповідач - ПП «Вікторія» у відзиві б/н від 30.03.2015 р. заперечує доводи апеляційної скарги, вказуючи на те, що право користування мисливськими угіддями виникає за умови вирішення питання про надання таких у користування відповідним повноважним органом (в даному випадку таким органом виступає Закарпатська обласна рада) , якому передує ряд погоджень та укладання договору про умови ведення мисливського господарства з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства. При цьому також зазначає, що рішенням суду від 10.10.2013 р. у справі №907/841/13 встановлено, що договір №6 від 23.11.2011 р. не породжує право ПП «Вікторія» на користування мисливськими угіддями, таке право виникає після дотримання встановленої законом процедури. Відповідно до цього, встановлені судом у даній справі обставини, у якій брали участь сторони даного спору, не підлягають доказуванню відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України. Рішення Закарпатської обласної ради з питань надання мисливських угідь у користування ПП «Вікторія» не приймалось, що вбачається також із змісту заяви Позивача від 19.01.2015 р. про забезпечення позову, у якій зазначено, що на сесії обласної ради , яка відбулась 30.12.2014 р. питання про надання мисливських угідь у користування ПП «Вікторія» не знайшло підтримки у більшості депутатів. Відтак вважає, що за відсутності рішення Закарпатської обласної ради та укладеного у відповідності до ст.. 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» договору з центральним органом виконавчої влади, не вправі був приступати до користування мисливськими угіддями та виконання своїх обов»язків за спірним договором, тому посилання Позивача на факти невиконання Відповідачем договірних зобов»язань судом правомірно визнано безпідставними. Просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, як безпідставну і необґрунтовану.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 р. поновлено строк Закарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції Національної академії аграрних наук України на подання апеляційної скарги, б/н від 05.03.2015 р. на рішення господарського суду Закарпатської області від 17.02.2015 у справі №907/1176/14 (а.с.80-81).

В подальшому, ухвалою суду від 16.03.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, б/н від 05.03.2015 р. (вх. № ЛАГСУ 01-05/1120/15 від 12.03.2015 р.) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2015 р. у справі №907/1176/14 та призначено до розгляду в судове засідання на 30.03.2015 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів - Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.82).

За клопотанням Відповідача розгляд справи 30.03.2015 р. відкладено в судове засідання на 20.04.2015 р. в складі колегії: головуючого судді: Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.103-104).

Розпорядженням голови суду від 20.04.2015 р. у зв»язку з перебуванням у відпустці судді Гриців В.М. в склад колегії по справі №907/1176/14 введено суддю Данко Л.С. (а.с. 105).

В зв»язку з неявкою представників сторін в судове засідання 20.04.2015 р., судовою колегією з метою повного та всестороннього дослідження всіх обставин справи розгляд справи відкладено на 14.05.2015 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів - Данко Л.С. та Кордюк Г.Т. (а.с.107-108).

14.05.2015 р. в канцелярію суду від Відповідача поступило клопотання від 12.05.15 р. за вих. №1205/15 про розгляд справи без участі його представника.

В судове засідання 14.05.2015 р. з»явився представник Позивача (Скаржника), який підтримав доводи апеляційної скарги, з мотивів наведених в останній.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника Відповідача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

23.12.2011 р. Закарпатським інститутом агропромислового виробництва НААН України (правонаступником якого є Закарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України) («Землекористувач») та Приватним підприємством «Вікторія» («Користувач мисливських угідь») укладено договір №6 про користування мисливськими угіддями (а.с.9), згідно п.1.1. якого Землекористувачем надається Користувачу мисливських угіддь терміном на 25 років мисливські угіддя для полювання і ведення мисливського господарства загальною площею 2528 га. у тому числі: лісові угіддя 18 га. , польові - 2105 га, водно-болотні 62 га. Карта схем - угідь і опис меж додаються Користувачем мисливських угідь, без вилучення вказаних земель у Землекористувача.

30.03.2012 р. сторонами укладено додаткову угоду до договору від 23.12.2011 р. «про користування мисливськими угіддями» (а.с.10), в якій п.11 Договору викладено в наступній редакції: «Землекористувачем надається Користувачу мисливських угідь терміном на 25 років земельна ділянка під мисливські угіддя для полювання і ведення мисливського господарства загальною площею 2640 га, в тому числі: лісові угіддя 18 га, польові 2216 га, водно-болотні 62 га та інші 344 га. Карта схем угіль і опис меж додаються Користувачем мисливських угідь без вилучення вказаних земель у Землекористувача.

Позивач вважає, що Відповідач не виконував умов договору, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України є підставою для розірвання такого.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним.

У відповідності до вимог ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь; форма договору встановлюється центральним органом виконавчої влади , що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища (ч.3, 4 ст. 21 вищевказаного Закону).

Частиною 6 ст. 21 Закону «Про мисливське господарство та полювання» встановлено, що відносини між власниками або користувачами земельних ділянок і користувачами мисливських угідь регулюється відповідними договорами.

Враховуючи вищенаведені норми права та обставини справи, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що право користування мисливськими угіддями виникає за умови вирішення питання про надання таких у користування відповідним повноважним органом, в даному випадку -Закарпатською обласною радою, якому передує ряд погоджень та укладання договору про умови ведення мисливського господарства з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства. При цьому, також вірним вважає, що серед погоджень, які є необхідними для одержання права користування мисливськими угіддями, є згода власників або землекористувачів земельних ділянок, спосіб та форму надання якої Законом не конкретизовано.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін , а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили , крім встановлених рішенням третейського суду , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В матеріалах справи наявне рішення господарського суду Закарпатської області від 10.10.2013 р. у справі №907/841/13, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог Берегівського районного товариства мисливців і рибалок, м. Берегово до відповідачів Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук, с. Велика Бакта Берегівського району та Приватного підприємства «Вікторія» про визнання недійсним договору №6 від 23.11 2011 р. «Про користування мисливськими угіддями» укладеного між Закарпатським інститутом агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України та ПП «Вікторія» (а.с.64-69).

В даному рішенні встановлено, що договір №6 від 23.11.2011 р. не породжує право ПП «Вікторія» на користування мисливськими угіддями, оскільки таке виникає після дотримання процедури встановленої законом, а відтак встановлено недоведеність факту існування у Позивача належно оформленого права на користування мисливськими угіддями та відповідно, факту порушення його прав чи інтересів оспорюваним договором.

Представником Позивача (Скаржника) підтверджено, що Закарпатською обласною радою рішення з питань надання мисливських угідь у користування ПП «Вікторія» не приймалось, що також вбачається і зі змісту заяви Позивача від 19.01.2015 р. про забезпечення позову (а.с.29-30), у якій зазначено, що на сесії обласної ради , яка відбулась 30.12.2014 р., питання про надання мисливських угідь у користування ПП «Вікторія» не знайшло підтримки у більшості депутатів.

Враховуючи вищенаведене, відсутність рішення Закарпатської обласної ради та відповідно укладеного договору з центральним органом виконавчої влади, що реалізує політику у сфері лісового та мисливського господарства, Відповідач не вправі був приступати до користування мисливськими угіддями та виконання своїх обов»язків за спірним договором, а відтак відсутні підстави для задоволення позову з підстав невиконання ним всіх передбачених договором обов»язків.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Закарпатської області від 17.02.2015 р. у справі № 907/1176/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України в порядку та строки, передбачені статтями 109-110 Господарського процесуального кодексу України.

повний текст постанови складено та підписано 19.05.2015 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Кордюк Г.Т.