РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015 р. Справа №910/5034/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ "

До Товариства з обмеженою відповідальністю " Торгова компанія " Агро - Інкам СВО "

Про розірвання договору відповідального зберігання № 29072014-1 від 29.07.2014 р.

Суддя Пінчук В.І.

Представники:

Від позивача Лоєнко К.Ю. - предст.

Від відповідача не з'явився

Рішення прийняте 14.05.2015 р., оскільки у судовому засіданні 09.04.2015 р. розгляд справи відкладався відповідно до п. 1 ст. 77 ГПК України.

Обставини справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю " УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ " звернувся до суду з позовною заявою про розірвання договору відповідального зберігання № 29072014-1 від 29.07.2014 р., що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю " УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ " та Товариством з обмеженою відповідальністю " Торгова компанія " Агро - Інкам СВО ", а також про зобов'язання останнього повернути Товариству з обмеженою відповідальністю " УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ " майно, що було передане на зберігання за договором відповідального зберігання № 29072014-1 від 29.07.2014 р. у кількості відповідно до актів прийому - передачі № 1-7.

Представник відповідача у судове засідання двічі не з'явився і відзив на позовну заяву суду не надав.

19.03.2015 р. через канцелярію суду представником позивача подана заява про забезпечення позову, в якій останній просить суд вжити заходів по забезпеченню позову, шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю " Торгова компанія " Агро - Інкам СВО " та будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, використання у діяльності, передачу третім особам за будь-якими договорами майно, яке було передано на зберігання за договором відповідального зберігання №29072014/1 від 29.07.2014 р., загальною вартістю 43670797,20 грн.

Суд у задоволенні зазначеного клопотання відмовляє, оскільки позивач не надав суду належних доказів того, що існує реальна загроза відчуження зазначеного майна.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2014 р. між позивачем ( власником ) та відповідачем ( зберігачем ) був укладений договір відповідального зберігання № 29072014-1.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач приймає, а позивач - власник майна передає на відповідальне зберігання на умовах договору протягом строку його дії взуття та одяг в асортименті, згідно актів прийому-передачі, які є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 2 договору передбачено, що позивач передає, а відповідач приймає на відповідальне зберігання майно в кількості, вказаній в актах прийому-передачі майна після підписання договору.

Згідно п.2.3 договору відповідального зберігання № 29072014-1 від 29.07.2014 р. право власності на майно не переходить до відповідача.

Власник майна при необхідності має право приймати із зберігання і передавати на зберігання майно все чи частинами, що фіксується відповідним актом прийому-передачі майна. При цьому дія договору не закінчується. ( п. 2.5 договору ).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29.07.2014 р. передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання майно, а саме жіноче взуття у кількості 5000 пар, загальною вартістю 7489980,00 грн., що підтверджується актом № 1 прийому - передачі майна на зберігання.

30.07.2014 р. позивач передав, а відповідач прийняв майно, а саме брюки чоловічі у кількості 624 шт. та піджак чоловічий у кількості 839 штук, загальною вартістю 5995032,00 грн., що підтверджується актом № 2 прийому - передачі майна на зберігання.

Крім того, 30.07.2014 р. позивач передав, а відповідач прийняв майно, а саме куртки чоловічі у кількості 105 шт., куртки чоловічі з бавовни у кількості 120 шт. та пальто чоловіче у кількості 711 шт., загальною вартістю 5727096,00 грн., що підтверджується актом № 3 прийому - передачі майна на зберігання.

Актом № 4 прийому-передачі майна на зберігання підтверджується, що 30.07.2014 р. позивач передав, а відповідач прийняв майно загальною вартістю 5967552,00 грн., а саме:

- пальто чоловіче з синтетичних волокон у кількості 129 шт.

- піджак чоловічий у кількості 845 шт.

- костюм чоловічий у кількості 570 шт.

- брюки чоловічі у кількості 370 шт.

Згідно акту прийому - передачі майна на зберігання № 5 від 30.07.2014 р. позивач передав, а відповідач прийняв майно, а саме пальто чоловіче у кількості 700 шт. та брюки чоловічі у кількості 400 шт., загальною вартістю 5896800,00 грн.

Згідно акту прийому - передачі майна на зберігання № 6 від 30.07.2014 р. позивач передав, а відповідач прийняв майно на загальну суму 5393257,20 грн., а саме:

- брюки з бавовни (джинси) у кількості 440 шт.

- сорочка чоловіча з бавовни у кількості 220 шт.

- костюм чоловічий у кількості 550 шт.

- колготи для дорослих у кількості 10 000 шт.

- куртки чоловічі з бавовни у кількості 53 шт.

31.07.2014 р. позивач передав, а відповідач прийняв майно, а саме взуття жіноче у кількості 4820 шт., загальною вартістю 7201080,00 грн., що підтверджується актом № 7 прийому-передачі майна на зберігання.

Таким чином, позивач передав майно відповідачу на загальну суму 43670797,20 грн.

09.02.2015 р. позивач звернувся до відповідача із листом про надання доступу до майна та його повернення, переданого за договором про відповідальне зберігання № 29072014-1 від 29.07 2014 р. у кількості, передбаченій актами про прийом-передачу №1-7, але жодної відповіді позивач так і не отримав.

27.02.2015 р. позивач повторно направив відповідачу лист - вимогу про надання доступу до майна та повернення останнього, переданого на зберігання відповідно до договору.

Натомість, станом на день подачі позову, позивач відповіді від відповідача не отримав.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 936 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона ( зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною ( поклажодавцем ), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно частини 1 ст. 942 ЦК України зберігач зобов'язаний вжити усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Частиною 1 ст. 943 ЦК України встановлено, що зберігач зобов'язаний виконувати свої обов'язки за договором зберігання особисто.

Згідно ст. 938 ЦК України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом часу, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк. ( ст. 938 ЦК України )

Частиною 1 ст. 953 ЦК України встановлено, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився,

Відповідно до частин 1, 2 ст. 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Відповідно до частини 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати договір відповідального зберігання № 29072014-1 від 29.07.2014 р., що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю " УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ " ( 03150, м. Київ, вул. Горького, 51, офіс 905, код 38038769 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю " Торгова компанія " Агро - Інкам СВО " ( 03083, м. Київ, вул. Червонопрапорна, 28-А, код 36791949 )

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю " Торгова компанія " Агро - Інкам СВО " ( 03083, м. Київ, вул. Червонопрапорна, 28-А, код 36791949 ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю " УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ " ( 03150, м. Київ, вул. Горького, 51, офіс 905, код 38038769 ) майно, що було передане на зберігання за договором відповідального зберігання № 29072014-1 від 29.07.2014 р. у кількості відповідно до актів прийому - передачі № 1-7.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " Торгова компанія " Агро - Інкам СВО " ( 03083, м. Київ, вул. Червонопрапорна, 28-А, код 36791949 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ " ( 03150, м. Київ, вул. Горького, 51, офіс 905, код 38038769 ) сплачений судовий збір в розмірі 1218 ( одна тисяча двісті вісімнадцять ) грн. 00 коп.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 26.05.2015 р.

Суддя В.І.Пінчук