РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015Справа №910/7974/15-г
За позовом Державної організації Комбінат "Прогрес"

до Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про стягнення 182 000,00 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники :

Від позивача: Семенова К.А за дов.

Від відповідача: Остапенко В.М. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явленні вимоги про стягнення з Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 182 000,00 грн. заборгованості по зберіганню товарно-матеріальних цінностей протягом 2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після закінчення строку дії договору укладеного між сторонами договору, позивач продовжував надавати відповідачу послуги по зберіганню товарно-матеріальних цінностей.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/7974/15-г, розгляд останньої призначено на 12.05.2015 р.

07.05.2015 р. через канцелярію суду представником позивача подано документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 12.05.2015 р. було оголошено перерву до 26.05.2015 р. на підставі ст. 77 ГПК України.

26.05.2015 р. до початку судового засідання представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву,у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та виклав письмові міркування в обґрунтування своє позиції.

У судовому засіданні 29.05.2015 р. представник позивача надав документи для долучення до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 р. між позивачем - Державна організація Комбінат "Прогрес" (зберігач за договором) та відповідачем - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (поклажодавець за договором) було укладено договір про закупівлю послуг № 14/1084/14 (далі - Договір) відповідно до умов якого зберігач зобов'язувався надати поклажодавцю послуги з відповідального зберігання товарно-матеріальних цінностей, а поклажодавець зобов'язувався прийняти і оплатити належним чином надані послуги відповідно до умов Договору.

Строк дії даного Договору закінчився у лютому 2014 р.

У 2014 році НАК «Нафтогаз України» двічі проводились відкриті торги на закупівлю послуг щодо складування та зберігання. У зв'язку з тим, що на участь у торгах не було подано жодної пропозиції конкурсних торгів, процедури закупівлі було відмінено (оголошення про

результати проведення торгів оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу : №182493, ВДЗ (28.10.2014) від 28.10.2014 та № 167471, ВДЗ № 89(19.09.2014) від 19.09.2014 р.).

Відповідно до ч. 2 ст.39 Закону України «Про здійснення державних закупівель» переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток у разі якщо, зокрема, замовником було двічі відмінено процедуру закупівлі через відсутність достатньої кількості учасників.

На виконання вимог зазначеного закону, відповідачем було проведено переговорну процедуру з позивачем щодо закупівлі послуг із зберігання та складування на 2014 рік. За результатами проведеної переговорної процедури мав бути укладений договір на закупівлю зазначених послуг з позивачем.

Листом від 09.12.2014 року №70-279-14 відповідач надав позивачу повідомлення про акцепт пропозиції на закупівлю послуг щодо складування та зберігання .

Однак в подальшому договір так і не було укладено, оскільки як вбачається з довідки Державної фінансової інспекції України № 26 від 23.12.2014 р. проект договору суперечить вимогам ч. 2 ст.40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» та не може бути погоджений.

Проте, позивач продовжував надавати відповідачу послуги зі зберігання товарно-матеріальних цінностей впродовж 2014 року.

22.01.2015 р. позивач звернувся до відповідача з претензією від 21.01.2015 р. № 45, у якій просив сплатити наявну заборгованість за фактичне зберігання товарно-матеріальних цінностей.

Доказів погашення заборгованості у розмірі 182 000,00 грн. за фактично надані послуги зі зберігання з січня по грудень 2014 року суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 938 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Положеннями ч. 3 ст. 946 ЦК України встановлено, що якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов'язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Оскільки після закінчення строку дії договору про закупівлю послуг № 14/1084/14 новий договір так і не було укладено, а відповідач не забрав товарно-матеріальні цінності, передані на зберігання, що підтверджується актом звірки товарно-матеріальних цінностей станом на 31.12.2014 р., який підписаний уповноваженими представниками сторін, він зобов'язаний внести плату за весь фактичний час їх зберігання, тобто за період з січня по грудень 2014 р.

Відповідно до умов Договору № 14/1084/14 від 30.01.2014 р. вартість послуг становила 500,00 грн. (п. 3.3 Договору) на загальній площі 250 кв.м (п. 5.4 Договору).

Оскільки ціни та загальну площу зберігання товарно-матеріальних цінностей у 2014 році не було змінено, то розрахунок проводився відповідно до умов Договору № 14/1084/14 від 30 січня 2014 р.

За обґрунтованим розрахунком позивача заборгованість за фактичне зберігання товарно-матеріальних цінностей відповідача становить 182 000,00 грн.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що оскільки не було укладено договір про зберігання товарно-матеріальних цінностей, то відсутні підстави для задоволення позову, оскільки після закінчення строку дії Договору відповідач не забрав товарно-матеріальні цінності, а позивач продовжував їх зберігати, тому відповідач повинен сплатити за фактичне зберігання.

Всупереч ст.ст. 33, 34 ЦК України, відповідачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення від обов'язку оплати отриманих послуг на спірну суму.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) на користь Державної організації Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України (03126, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, буд. 24, ) 182 000 (сто вісімдесят дві тисячі) грн. 00 коп. заборгованості та 3 640 (три тисячі шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак