ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.05.2015 Справа № 20/65

Розглянувши матеріали скарги Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу" вих. № 05/485 від 24.03.2015 року на дії Державної виконавчої служби України у справі № 20/65

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго" (пр. Леніна, 11, м. Горлівка Донецької області, 84600; адреса для листування: вул. Войніч, буд. 2, каб. 203, м. Маріуполь Донецької області, 87528)

до відповідача Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу" (вул. К.Лібкнехта, буд. 177-а, м. Маріуполь Донецької області, 87547)

про стягнення 10725195,75 грн. заборгованості за активну електричну енергію, 230173,43 грн. інфляційних нарахувань, 41970,71 грн. - 3% річних, 336991,18 грн. пені.

Заінтересована особа - Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, (04053, м. Київ, вул.Артема,73)

суддя Зінченко Н.Г.

представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Кізілова М.М., довіреність № 03-45 від 19.12.2014 р.

від ВДВС: Іваниця О.О., довіреність №20-22/53 від 27.04.2015р.

СУТНІСТЬ СПОРУ :

07.04.2015 року до господарського суду Запорізької області за вх. № 09-06/16386 надійшла скарга Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу" (надалі - відповідача) вих. № 05/485 від 24.03.2015 року на дії Державної виконавчої служби України (надалі - виконавча служба) у справі № 20/65.

В скарзі відповідач просить суд: - визнати неправомірними дії виконавчої служби щодо винесення постанови про арешт коштів боржника ЗВП №41211546 від 12.12.2013р.на суму 392819005, 25 грн. в частині накладення арешту по виконавчому провадженню ВП № 14990739; - скасувати Постанову про арешт коштів боржника ЗВП № 41211546 від 12.12.2013 на суму 392 819 005,25 грн. в межах накладення арешту по виконавчому провадженню ВП № 14990739 (справа 20/65); - зняти арешт з рахунків, відкритих КП "Компанія "Вода Донбасу" через відокремлені підрозділи в банківських установах для виплати заробітної плати, в межах накладення арешту по виконавчому провадженню ВП № 14990739 ( справа 20/65).

Крім того, до матеріалів скарги відповідачем було надано клопотання вих. № 05/485 від 24.03.2015 року про визнання поважними причини пропуску відповідачем встановленого 10-ти денного строку на оскарження дії виконавчої служби та відновити пропущений строк на подання скарги, а також прийняти скаргу до розгляду.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 07.04.2015р. автоматизованою системою документообігу суду скаргу передано на розгляд судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.04.2015 р. прийнято скаргу у справі № 20/65 до розгляду, розгляд скарги призначено на 20.05.2015р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для розгляду скарги. В судовому засіданні 20.05.2015р. оголошено перерву до 27.05.2015р.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт несвоєчасного направлення боржнику (та його відокремленим підрозділам) постанов про арешт коштів, а також звернення відповідача спочатку для оскарження вчинених виконавцем дій до Донецького окружного адміністративного суду, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги, та поновити його з 17.03.2015 р. (з дати отримання ухвали Донецького окружного адміністративного суду про закриття провадження у справі № 805/780/15а).

На адресу суду 19.05.2015 р. від скаржника (відповідач у справі) надійшла заява про заміну предмету скарги за вих. № 03/01-65/1 від 19.05.2015 р., в якій останній зазначає, що в резолютивній частині заяви помилково вказав на визнання недійсною постанови про арешт коштів від 12.12.2013 р., оскільки як випливає зі змісту скарги та клопотання про поновлення строку на оскарження, в заяві оскаржується Постанова про арешт коштів боржника від 02.02.2015р.

Заява не суперечить ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, судом приймається.

Отже, судом розглядаються вимоги про поновлення строку для оскарження постанови про арешт від 02.02.2015р. по ЗВП № 41211546 від 12.12.2013 на суму 392 819 005.25 грн. в частині накладення арешту по ВП № 14990739 (справа 20/65); визнання неправомірними дії Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 02.02.2015. винесену в рамках ЗВП 41211546 від 12.12.2013 на суму 392 819 005.25 грн. в частині накладення арешту по ВП № 14990739 (справа 20/65); скасування Постанови про арешт коштів боржника від 02.02.2015. винесену в рамках ЗВП № 41211546 від 12.12.2013 на суму 392 819 005,25 грн. в частині накладення арешту по ВП № 14990739 (справа 20/65); зняття арешту коштів на рахунках, відкритих КП "Компанія "Вода Донбасу" через відокремлені підрозділи в банківських установах частині накладення арешту по ВИ № 14990739 (справа 20/65).

Заявник в обґрунтування скарги зазначає, що в Державною виконавчою службою України 02.02.2015р. винесена постанова про арешт коштів боржника у межах зведеного виконавчого провадження ЗВП № 41211546 від 12.12.2013 р. на суму 392819005,25 грн., до якого входить наказ по справі №20/65. Зазначеною постановою було накладено арешт на всі рахунки, відкриті КП «Компанія «Вода Донбасу» через відокремлені підрозділи у банківських установах.

На думку заявника, державним виконавцем порушено п. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: копії постанови від 02.02.2015 по зведеному виконавчому провадженню ЗВП № 41211546 від 12.12.2013 на суму 392 819 005,25 грн. про арешт коштів боржника на рахунках, що відкриті відокремленими підрозділами, не були направлені на адресу боржника - КП "Компанія "Вода Донбасу" м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 177а , чим були порушені права боржника на обізнаність ведення виконавчого процесу та права на оскарження дій державного виконавця; копії постанови від 02.02.2015 про арешт коштів на рахунках, що відкриті відокремленими підрозділами боржника, були направлені тільки на адреси окремих відокремлених підрозділів, які знаходяться на території Донецької області, що контролюється Україною; копії постанови від 02.02.2015 про арешт коштів на рахунках, що відкриті відокремленими підрозділами боржника, були направлені окремим відокремленим підрозділам лише 10.02.2015 відповідно поштовому штемпелю на конвертах, тобто з порушенням строку, встановленого п. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження"; копії постанови від 02.02.2015 про арешт коштів на рахунках, що відкриті відокремленими підрозділами боржника, розташованими на території Донецької області, яка тимчасово не контролюється Україною, взагалі не були направлені ані боржнику ані відокремленим підрозділам у зв'язку з припиненням з 27.11.2014 приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження». Заборгованість за спожиту активне електричну енергію у сумі 10725195, 77 грн., яка стягнута за рішенням суду №20/65 від 18.05.2009р., була сплачена боржником в добровільному порядку шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Останній платіж по справі №20/65 було здійснено 18.10.2010р.Крім того, органом стягнення неправомірно накладено арешт в межах справи 20/65 ВП № 40983870 на рахунки, відкриті відокремленими підрозділами виключно для виплати заробітної плати.

Стягувач (позивач) - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» у відзиві на скаргу зазначає, що посилання боржника на порушення строків та порядку надсилання постанови про арешт коштів на адресу боржника є необґрунтованими та не стосуються предмету розгляду справи. Боржник не надав жодного доказу, що постанови про арешт не були направлені на його адресу. Крім того, постанова про арешт від 02.02.2015р. винесена з дотриманням норм законодавства, і порушення порядку їх надсилання сторонам не може бути підставою для визнання незаконними цієї постанови. Порушення порядку надсилання постанови стороні може бути підставою лише для визнання незаконними дій або бездіяльності державного виконавця з їх направлення, однак боржник зазначені вимоги у прохальній частині своєї скарги не зазначив. Також доводи боржника про те, що арешт накладений на всі його рахунки, є необґрунтованими. Так, у доданих до скарги боржника постановах про арешт від 02.02.2015 р. міститься конкретний вичерпний перелік рахунків. Крім того, боржник не надав доказів відсутності у нього інших рахунків, ніж ті, що зазначені у постановах про арешт. Також слід зазначити, що доводи скаржника про те, що рахунки, зазначені у скарзі, використовуються виключно для виплати заробітної плати, на теперішній час є не доведеними. Належні докази, що підтверджують факт використання рахунків лише для виплати заробітної плати, відсутні. Навпроти, наявні докази використання зазначених рахунків й на інші, не пов'язані з виплатою заробітної плати цілі. Враховуючи вищевикладене, вважає, що скарга боржника на постанову про арешт коштів за зведеним виконавчим провадженням №41211546 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

18.05.2015 р. від Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на адресу суду надійшло клопотання № 14990739/4-15 від 30.04.2015 р. про заміну Відділу Державної виконавчої служби України на Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» передбачено ліквідацію Державної виконавчої служби України, на підставі якої утворено комісію з ліквідації Державної виконавчої служби України (місцезнаходження комісії: м. Київ, вул. Артема, 73). Згідно зазначеної Постанови завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) покладено на Міністерство юстиції України. У зв'язку із зазначеним вказані функції переходять до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підставі викладеного, діяльність Державної виконавчої служби України щодо реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) припиняється з 06.04.2015 р. та відповідно припиняється проведення особистого прийому громадян посадовими особами та керівництвом Державної виконавчої служби України, та отримання поштової кореспонденції, яка адресована Державній виконавчій службі України, в тому числі відділу примусового виконання рішень.

Клопотання Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судом розглянуто та задоволено. Скарга розглядається за участі Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Представник від Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вважає скаргу безпідставною та необґрунтованою, у відзиві на скаргу вказує, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій з виконання наказу господарського суду Донецької області № 20/65, а саме при винесенні постанови про арешт коштів боржника діяв в межах і у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Розглянувши скаргу на дії Державної виконавчої служби України у справі № 2065, беручи до уваги надані сторонами документи, суд вирішив, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням господарського суду Донецької області по справі №2065 від 18.05.2009 р. частково задоволені позовні вимоги ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» та стягнуто КП «Компанія «Вода Донбасу» заборгованість за спожиту активну електроенергію у сумі 10 725 195,77грн. Рішення не оскаржувалось та набуло законної сили. 02.06.2009р. на його виконання виданий наказ.

В матеріалах виконавчого провадження міститься заява від стягувача датована 10.09.09р. вих. № 31-2902 про відкриття виконавчого провадження на підставі вищезазначеного наказу.

23.09.2009р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Ронко Р.В. (далі - державний виконавець) винесено постанову № 14990739 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 02.06.2009р. № 20/65 про стягнення з ККП «Вода Донбасу» на користь ПАТ «Донецькобленерго» 10725195,77грн. суму заборгованості за активну електричну енергію. Боржнику надано строк на добровільне виконання 7 днів з моменту отримання постанови.

Матеріали виконавчого провадження містять супровідний лист дату якого встановити неможливо через низьку якість ксерокопії, вих.№ 13365-0-33-09-25-983/7 про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу РУ з експлуатації каналу комунального підприємства «КП «Вода Донбасу» (м.Горлівка). Проте жодного доказу надсилання зазначеного листа поштою суду не надано (журнал вихідної кореспонденції, повідомлення про вручення, поштова квитанція, тощо). Також, не містять матеріали виконавчого провадження і доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу безпосередньо юридичної особи КП «Компанія «Вода Донбасу» (м.Донецьк.)

Боржник посилається на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував, заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 10725195,77грн була сплачена ним в добровільному порядку шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача в період з 25.09.2009р. по 19.10.2010р.

Вказане також підтвердив і стягувач, надав суду електронною поштою довідку про сплату за рішенням суду, згідно з якою заборгованість у справі №20/65 сплачена повністю останній платіж 19.10.2010р.

12.12.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, згідно якого ВП №14990739 приєднано до ЗВП № 41211546.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження боржник на вимогу державного виконавця 30.05.2014р. за вих. № 03/вх.1-152-14 повідомив, що ним самостійно погашено борг за рядом виконавчих проваджень на загальну суму 362024024,80грн., надавши перелік відповідних справ. ( вказаний лист міститься у виконавчому провадженні).

Проте, 08.09.2014 державним виконавцем керуючись ст. 28 Закону, винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору за наказом №20/65 від 02.06.2009р. у розмірі 1072519 грн. Як зазначено держвиконавцем у постанові: наказ божником не виконано.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 02.02.2015 р.), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», постановами, передбаченими ч. 2 цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Проте, всупереч вказаним вимогам Закону, 02.02.2015р. (майже через 5 років після того як боржником була сплачена заборгованість за наказом у справі №20/65) старшим державним виконавцем Кедою М.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ЗВП № 41211546 у межах суми 392819005,25 грн., до якої увійшла суму за наказом №20/65 від 02.06.2009р. в розмірі 10725195,77грн. заборгованості за активну електричну енергію.

Оцінюючи в сукупності наведені норми Закону та матеріали зібрані при розгляді цієї скарги на дії органів виконавчої служби , суд визнає, доводи скаржника в цій частині обґрунтованими, та вважає, що державним виконавцем незаконно та неправомірно накладено арешт на рахунки боржника постановою від 02.02.2015р. в частині наказу №20/65 від 02.06.2009р. у сумі 10725195,77грн., оскільки на момент винесення постанови заборгованість за наказом була сплачена, тому дії державного виконавця в частині винесення постанови про накладення арешту від 02.02.2015р. по ВП 14990739 (Справа 20/65) в сумі10725195,77грн визнає неправомірними, постанову про арешт коштів боржника від 02.02.2015р. в цій частині скасовує.

Доводи скаржника відносно того, що незаконно накладений арешт на рахунки з яких виплачується заробітна плата, суд відхиляє, оскільки законодавством будь-яких обмежень щодо накладення арешту на кошти боржника, які знаходяться на його банківських рахунках, не встановлено , крім ч.5 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» .

Заявник не надав суду доказів, що державному виконавцю було відомо про будь-які обмеження режиму використання рахунків, на які накладено арешт. Не надано таких доказів і в ході судового розгляду заяви, а саме договорів про відкриття рахунку, довідок банку, руху коштів по зазначеним рахункам, платіжних документів тощо.

З наданих суду ксерокопій виписок з рахунків, які додані до позову, суд не може дійти висновку та ідентифікувати зазначені рахунки з тими , на які накладено арешт. Крім того, як вбачається з призначень платежу, то в них є: і розрахунки за комунальні послуги, і водовідведення, і опломбування водоміру, так серед іншого і виплати заробітної плати, та ін.

Що стосується вимог скаржника про зняття арешту з рахунків , відкритих КП «Вода Донбасу» через відокремлені підрозділи в межах накладення арешту постановою від 02.02.2015р., то суд також відмовляє в їх задоволенні з огляду на таке.

Із змісту вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що сторонам виконавчого провадження надано право на оскарження дій, бездіяльності або рішень органів виконавчої служби. При розгляді таких заяв господарський суд не наділений повноваженнями по вчиненню дій, пов'язаних із здійсненням виконавчого провадження, оскільки таке право на підставі Закону має лише державний виконавець.

Отже вимоги скарги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

З приводу строку направлення на адресу відповідача (його відокремлених підрозділів) постанови про арешт коштів від 02.02.2015р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Доказів додержання державним виконавцем зазначеної норми Закону суду не надано. Не містять таких доказів і копії матеріалів виконавчого провадження ВП №14990739 , надіслані на адресу суду виконавчою службою, та копія витягу з журналу вихідної кореспонденції, що були оглянуті в судовому засіданні.

Отже, дослідивши матеріали справи з'ясовано, що супровідні листи датовані 06.02.2025 р., якими були направлені копії постанов про арешт коштів від 02.02.2015 р. по зведеному виконавчому провадженню № 41211546, в тому числі за адресою: 87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. К.Лібкнехта, 177А., внесені до журналу вихідної кореспонденції 09.02.2015р., тобто з порушенням встановленого Законом строку.

Проте, суд вважає , що доводи скаржника щодо несвоєчасності направлення йому копії постанови про арешт коштів не є підставами для її скасування, та були враховані судом при розгляді клопотання заявника про поновлення строку для оскарження зазначеної постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи скаржника КП «Компанія «Вода Донбасу» знайшли часткове підтвердження в судових засіданнях, тому суд задовольняє заявлену скаргу на дії органів виконавчої служби та визнає неправомірними дії державного виконавця та скасовує постанову про арешт коштів від 02.02.2015 р. в частині накладення арешту по ВП №14990739 по справі №20/65 на суму 10725195,77грн. заборгованості за активну електричну енергію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 53, 86, 89, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заінтересованою особою за скаргою вважати - Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

2. Поновити строк для оскарження постанови про арешт коштів боржника від 02.02.2015р. у ЗВП № 41211546 від 12.12.2013 р. в частині накладення арешту по виконавчому провадженню ВП № 14990739 ( справа 20/65) з 17.03.2015 р.

3. Доводи скарги на дії Державної виконавчої служби України у справі № 20/65 визнати частково правомірними.

4.Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Кеда М.В. Департаменту Державної виконавчої служб МЮУ при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 02.02.2015р., винесеної в рамках ЗВП №41211546, в частині накладення арешту по ВП №14990739 по справі №20/65 на суму 10725195,77грн. заборгованості за активну електричну енергію.

5.Скасувати Постанову про арешт коштів боржника від 02.02.2015р., винесену в рамках ЗВП №41211546, в частині накладення арешту по ВП №14990739 по справі №20/65 на суму 10725195,77грн. заборгованості за активну електричну енергію.

6. В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Суддя Н.Г. Зінченко