ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 травня 2015 року Справа № 910/15850/14

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Державного центру зайнятості
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 р. (головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.)
та на рішенняГосподарського суду міста Києва від 30.10.2014 р. (суддя Стасюк С.В.)
у справі№ 910/15850/14 Господарського суду міста Києва
за позовомДержавного центру зайнятості
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Азуріт - СТ"
прозобов'язання усунення недоліків та стягнення 526 000, 03 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 р. у справі №910/15850/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 р., у задоволенні позовних вимог до відповідача про зобов'язання усунути недоли та стягнення 526.000,03 грн. за контрактом № 119 про виконання проектно-вишукувальних робіт для будівництва адміністративного будинку Державної служби зайнятості по вул. Астраханській, 9-17 в м. Києві від 29.07.2008 р. відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаними судовими актами, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційної інстанції та рішення місцевого суду та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши касаційну скаргу та додані до неї документи, встановила наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Скаржником до касаційної скарги в якості доказу надіслання її копії відповідачу у справі додано фіскальний чек від 10.04.2015 р. № 5708, з якого вбачається, що лист надсилався за адресою:"01135 м. Київ" та опис вкладення до цінного листа з відміткою поштового штемпеля від 10.04.2015 р. на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю "Азуріт - СТ" на адресу: 01135, м. Київ, вул. Дмитрівська, 96/98".

Однак відповідно до наявних у матеріалах справи документів (зокрема, копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 02.11.2004 р. Сер АОО № 009622, поданих відповідачем заяв, клопотань тощо) адресою відповідача значиться: "01135, м. Київ, вул. Дмитрівська, 96/98, кв. 17".

При цьому сам скаржник у касаційній скарзі зазначає відомості щодо номеру квартири в адресі відповідача.

В той же час скаржником не вказано в адресі одержувача відомостей щодо номеру квартири, а отже зазначено ним адреса є неповною. А тому поданий скаржником фіскальний чек із вказаним у ньому індексом "01135" та опис вкладення до цінного листо про надіслання скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Азуріт - СТ", за адресою, що відрізняється від наявних у справі відомостей, не можуть вважатися належним доказом направлення копії касаційної скарги на адресу відповідача у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Крім того згідно з пунктом 4 частини першої статті 111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Тобто, в касаційній скарзі має бути чітко викладено зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчими актами та вказуватися конкретні їх пункти та статті.

Скаржник стверджує про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

При цьому, як вбачається з касаційної скарги, остання містить посилання на ст. ст. 203, 215, 598, 599, 611, 891 ЦК України, ст. 216, 218, 231 ГК України, однак скаржником не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судами попередніх інстанцій з урахуванням встановлених попередніми судами фактичних обставин справи.

Натомість скаржник в касаційній скарзі стверджує, що при вирішенні даного спору суд апеляційної інстанції надав неналежну оцінку поданим відповідачем доказам, зокрема, листу позивача від 09.06.2011 р. № ДН-16-4630/0/6-11, та фактично просить суд касаційної інстанції додатково перевірити такі докази та надати їм відповідну оцінку.

Відповідно до ч. 2 ст. 111 ГПК України не допускаються посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи.

Судова колегія відзначає, що касаційна інстанція в силу наданих їй повноважень не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у судових актах господарських судів чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

За таких обставин подана касаційна скарга та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 3, 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Повернути Державному центру зайнятості касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 р. та на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 р. у справі № 910/15850/14 та додані до неї документи без розгляду.

Головуючий суддяО.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова