КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Справа№ 910/431/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

за участю секретаря судового засідання Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Дудуц О.В., дов. № 08-03-25/59-15 від 20.02.2015 року;

від відповідача - не з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна

страхова компанія «Оранта»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 18.02.2015 року

у справі № 910/431/15-г (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна

страхова компанія «Оранта»

до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова

компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

про стягнення 3 839,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року по справі № 910/431/15-г у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року по справі № 910/431/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача виплачене страхове відшкодування. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 року апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Шевченко Е.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та призначено до розгляду на 06.04.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 року розгляд справи № 910/431/15-г відкладено на 20.04.2015 року.

14.04.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» надійшли письмові пояснення та клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Шевченка Е.О. у відпустці, 20.04.2015 року було проведено повторний автоматичний розподіл справ між суддями, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 року справу № 910/431/15-г прийнято до провадження у зазначеному вище складі та призначено до розгляду на 20.05.2015 року.

19.05.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року по справі № 910/431/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача виплачене страхове відшкодування. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань з цього приводу суду не надавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 року про прийняття апеляційної скарги до провадження отримана відповідачем 24.04.2015 року.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

17.06.2011 року між Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» (далі - позивач, страховик) та Добровольським Олександром Анатолійовичем (далі - страхувальник) було укладено Договір 100-37 № 133 добровільного страхування транспортного засобу (далі - Договір), яким позивач застрахував автомобіль страхувальника марки ВАЗ-21124, д.р.н. АІ 9440 ВО.

29.11.2011 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась в с. Ходосіївка Обухівського шосе № 16, автомобіль марки ВАЗ-321124, д.р.н. АІ 9440 ВО отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою № 8919740 відділу ДАІ з обслуговування Києво-Святошинського району УДІА ГУМВС України в Київській області.

Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2011 року у справі №3-5973/2011 ДТП сталася внаслідок порушення водієм автомобіля марки Mercedes, д.р.н. АС 5546 АР Садовим Валерієм Віталійовичем вимог Правил дорожнього руху України (а.с. 15).

05.12.2011 року страхувальник звернувся до позивача із заявою щодо виплати страхового відшкодування, в зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою.

Звітом № АІ9440ВО_12.12-4 від 12.12.2011 року про оцінку автомобіля марки ВАЗ 21124, д.р.н. АІ 9440 ВО, встановлено вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, яка склала 5 355,27 грн.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

На підставі страхового акту № СТО-11-23600/1 від 26.01.2012 року позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 4 339,13 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 23133 від 06.04.2012 року (а.с. 31-32).

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Цивільно-правова відповідальність Садового В.В. за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним транспортного засобу автомобіля марки Mercedes, д.р.н. АС 5546 АР згідно із полісом № АА/4358613 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - відповідач).

Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, згідно вказаного полісу становить 50 000 грн., що не перевищує суму завданих збитків, а франшиза - 500,00 грн.

Статтею 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, позивач набув право регресної вимоги до відповідача на суму страхового відшкодування виплаченого позивачем за вирахуванням франшизи (4 339,13 грн. - 500,00 грн. = 3 839,13 грн.).

Відповідно до абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та ч. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вимогою від 29.10.2014 року позивач звернувся до відповідача із регресною вимогою вих. № 09-06-06/20396 про сплату 4 339,13 грн. (а.с. 34-35).

05.12.2014 року позивач отримав від відповідача лист від 01.12.2014 року № 7801 про відмову у виплаті страхового відшкодування в порядку регресу, у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

З огляду на вказане, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 3 839,13 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в стягненні 3 839,13 грн. у зв'язку із застосуванням строку позовної давності, оскільки від дня страхового випадку, який стався 29.11.2011 року, на момент звернення позивача з позовом до суду 13.01.2015 року, трирічний строк позовної давності сплив, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

При цьому, судом було зазначено, що строк позовної давності повинен відраховуватися від дати страхового випадку, а не від дати виплати страхового відшкодування.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як зазначено вище, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Таким чином, саме після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Положеннями ст. 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 6 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

За таких обставин, за регресними зобов'язаннями перебіг строку позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, а саме з дня виплати страхового відшкодування.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 року по справі № 3-9гс15.

29.11.2011 року сталася ДТП, 06.04.2012 року позивачем було виплачено страхове відшкодування.

З огляду на вказане вище, строк позовної давності на подання позовної заяви закінчується 06.04.2015 року, а не 29.11.2014 року, як встановив суд першої інстанції.

Оскільки, позов було подано, згідно відтиску печатки поштового відділення 24.12.2014 року, то позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Більш того, відповідач вважає останнім днем сплати 29.11.2014 року, а претензія про виплату страхового відшкодування в порядку регресу від 29.10.2014 року була надіслана відповідачу 30.10.2014 року та отримана останнім 03.11.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тобто, до спливу строку позовної давності (а.с. 35).

З огляду на досліджене вище, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 3 839,13 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» в апеляційній скарзі, знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року по справі № 910/431/15-г прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» підлягає задоволенню, оскаржуване судове рішення скасуванню.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року по справі № 910/431/15-г скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44, ідентифікаційний код 24175269) на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) 3 839,13 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44, ідентифікаційний код 24175269) на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) 1 827,00 грн. судового збору за розгляд позовної заяви та 913,50 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

6. Доручити видачу відповідних наказів Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 910/431/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

8. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 25.05.2015 року.