ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

21.05.2015 р. №917/815/15
м. Полтава

за позовом прокурора Пирятинського району, пл. Борців Революції, 2а, м. Пирятин, 37000 в інтересах держави

до 1) Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області, вул. Леніна, 21, м. Пирятин, 37000;

2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 37000

про визнання договору оренди нежитлового приміщення недійсним та зобов'язання звільнити його з поверненням власнику

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: Черновська О.О. - старший прокурор відділу прокуратури м. Полтави;

Від відповідача: 1) не з'явився;

2) не з'явився.

Суть справи: визнання договору оренди нежитлового приміщення недійсним та зобов'язання звільнити його з поверненням власнику.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначив, що звернувся з позовом до суду з метою захисту інтересів держави, оскільки договір про оренду нежитлового приміщення ДНЗ «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить до комунальної власності територіальної громади м. Пирятин, укладений з порушенням вимог чинного законодавства, що призводить до порушення прав дітей, які захищає і гарантує держава, а також через відсутність державного органу, який міг би представляти ці інтереси.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце його проведення повідомлені належним чином що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Від виконавчого комітету Пирятинської міської ради надійшов відзив на позов, в якому повідомляється про відсутність предмета спору між сторонами та прохання припинити провадження у справі.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору та звільнення приміщення суд зазначає наступне.

Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

На підставі наданих відповідачем доказів судом встановлено, що 28.04.2015 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до виконавчого комітету з письмовою заявою про розірвання договору оренди нежитлового приміщення у ДНЗ «ІНФОРМАЦІЯ_1». 13.05.2015 року заява була розглянута на черговому засіданні Виконавчого комітету Пирятинської міської ради, а за результатами розгляду було прийняте рішення про погодження розірвання договору оренди нежитлового приміщення у ДНЗ «ІНФОРМАЦІЯ_1», укладеного 02.01.2009 року між виконавчим комітетом міської ради та ФОП ОСОБА_1 з 01.05.2015 року. Акт приймання-передачі свідчить, що 28.04.2015 року приміщення звільнено та передано виконавчому комітету для використання за призначенням.

Отже, з 01.05.2015 р. договір оренди нежитлового приміщення, припинив свою дію у зв'язку з розірванням.

Частиною 3 статті 207 ГК України встановлено, що виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішення суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за замістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається і припиняється на майбутнє.

Згідно п. 2.7. постанови пленуму ВГСУ від 25.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», частиною третьою статті 207 ГК України передбачена і можливість припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє. Отже, якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

При цьому слід враховувати, що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (господарського договору) зобов'язання його сторін припиняються на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним, хоча б у судовому рішенні й не було зазначено про таке припинення.

Якщо господарське зобов'язання припиняється лише на майбутнє, господарським судам слід виходити з того, що у відповідних випадках і неможливості повернення одержаного за зобов'язанням у натурі правові наслідки такої недійсності визначаються відповідно до статті 216 ЦК України та частини другої статті 208 ГК України.

Разом з тим якщо за правочином, визнаним недійсним, права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, то наслідки у вигляді реституції застосовані бути не можуть, але згідно з частиною другою статті 236 ЦК України можливість настання таких прав та обов'язків у майбутньому припиняються.

Оскільки договір припинив свою дію з 01.05.2015 р., то суд позбавлений можливості визнати недійсним на майбутнє припинене зобов'язання.

Припинення дії Договору, укладеного з порушенням вимог чинного законодавства, здійснено відповідачами після подання даного позову до суду та порушення провадження у справі.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 02.01.2009 року підлягають припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст.80 ГПК України.

Позовні вимоги в частині зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звільнити нежитлове приміщення, яке передано останній на підставі спірного договору, підлягають припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки відповідно до акту приймання-передачі від 28.04.2015 р. орендар передав, а орендодавець прийняв майно - частина приміщення в ДНЗ «ІНФОРМАЦІЯ_1» площею 14,1 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, вартість майна згідно акту незалежної оцінки 8 357 грн.

Згідно ч. 3 ст. 80 ГПК України в ухвалі про припинення провадження у справі мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат.

Ч. 2 ст. 49 ГПК України передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно п. 2.11. постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

З огляду на те, що спір виник внаслідок неправильних дій обох відповідачів, судові витрати покладаються на них порівну (по 1218,00 грн. на кожного за 2 немайнові вимоги - визнання договору оренди нежитлового приміщення недійсним та звільнення приміщення).

Керуючись ст.ст. 44, 49 (ч. 2), 80 (п.1.1. ч. 1), 86 ГПК України суд, -

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі припинити.

2. Стягнути з Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області, вул. Леніна, 21, м. Пирятин, 37000, на користь Державного бюджету України, - 1218 грн. 00 коп. - відшкодування витрат по оплаті судового збору.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 37000, код НОМЕР_1, на користь Державного бюджету України - 1218 грн. 00 коп. - відшкодування витрат по оплаті судового збору.

4. Видати накази.

Суддя І.І. Пушко