КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р. Справа№ 911/5242/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Фельтін Л.М. - представник за довіреністю б/н від 23.12.2014;

від відповідача: Паршин І.Б. - представник за довіреністю б/н від 06.02.2015; Нікіфоренко О.Л. - особисто, паспорт серія СВ № 159063, виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 11.01.2000;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Нікіфоренко Олени Леонідівни

на рішення Господарського суду Київської області від 06.02.2015

у справі № 911/5242/14 (суддя - Ейвазова А.Р.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Любченка Олега В'ячеславовича

до Фізичної особи - підприємця Нікіфоренко Олени Леонідівни

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фізична особа - підприємець Алексанян Мехак Ваняєвич

про стягнення 70 000,00 грн.,

У судовому засіданні 14.05.2015 оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Любченко Олег В'ячеславович (далі - ФОП Любченко О.В., позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Нікіфоренко Олени Леонідівни (далі - ФОП Нікіфоренко О.Л., відповідач) про стягнення 70 000,00 грн. заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором суборенди торгівельного павільйону б/н від 07.05.2014 в частині сплати орендної плати за травень-листопад 2014 року у встановлений договором строк.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.02.2015 (повне рішення складено 11.02.2015) позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 70 000,00 грн. заборгованості з орендної плати, а також 1 827,00 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ФОП Нікіфоренко О.Л. звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення Господарського суду Київської області та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, в неповному обсязі з'ясував обставини справи, зокрема, не дослідив, що, як договір оренди, так і договір суборенди, є недійсними з підстав, передбачених ст. 215 ЦК України, крім того, орендарем та орендодавцем вчинялися перешкоди у користуванні суборендарем орендованим майном, а відтак, на думку апелянта, заборгованість за договором суборенди в нього відсутня.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 апеляційну скаргу ФОП Нікіфоренко О.Л. прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.03.2015.

В судовому засіданні 31.03.2015 у відповідності до вимог ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 21.04.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 було продовжено строк розгляду апеляційної скарги, залучено до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фізичну особу - підприємця Алексаняна Мехака Ваняєвича (далі - третя особа, ФОП Алексанян М.В.), розгляд справи відкладено на 14.05.2015.

За клопотанням відповідача, яке було задоволено судом апеляційної інстанції, у судових засіданнях здійснювалося фіксування процесу технічними засобами.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.05.2015 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати. На запитання суду стосовно того, чим саме спірний договір порушує норми чинного законодавства, права та інтереси сторін та в чому полягає його недійсність, зазначив, що, на його думку, договір суборенди є нікчемним в силу чинного законодавства, а відтак його недійсність не потребує доказування.

ФОП Нікіфоренко О.Л. у судовому засіданні 14.05.2015 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати. Наполягала на тому, що спірне приміщення їй фактично не передавалося, при намаганні користуватися об'єктом оренди, позивач чинив перешкоди. При цьому, за твердженням апелянта, документи (зокрема, договір суборенди та акт приймання - передачі) були підписані ним передчасно, без наявності доступу до майна та фактичного його прийняття. Також заперечувала проти наданих у суді першої інстанції пояснень щодо здійснення часткової оплати за користування об'єктом оренди.

Представник позивача у судовому засіданні 14.05.2015 заперечував проти доводів апеляційної скарги, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зауважив, що самим відповідачем неодноразово зазначалося про наявність власних речей, які перебувають у спірному приміщенні, що свідчить про фактичне користування апелянтом об'єктом оренди. Крім того наголосив, що на даний час відповідач не повернув спірний об'єкт за актом приймання - передачі, як того вимагають умови договору суборенди.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, направленням на адресу третьої особи копії вищезазначеної ухвали від 21.04.2015. Разом з цим, через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надав письмові пояснення по суті спору, в яких зазначив, що право позивача здавати спірне приміщення в суборенду будь-яким третім особам, передбачено умовами договору оренди. А також зауважив, що відповідач не передавав третій особі жодної грошової суми в якості орендної плати за спірне приміщення.

Сторони зазначили, що вважають можливим здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника третьої особи.

Враховуючи те, що явка представників учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на закінчення процесуального строку розгляду апеляційної скарги, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки рішення Господарського суду Київської області в апеляційному порядку за відсутності представника третьої особи, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання та надав свої письмові пояснення.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, оглянувши оригінали документів, пов'язаних з предметом спору, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.01.2014 між ФОП Алексаняном Мехаком Ваняєвичем (орендодавець) та ФОП Любченко О.В. (орендар) укладено договір оренди торговельного павільйону (а.с.9-12, далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) торгівельний павільйон, що є власністю орендодавця, (далі - приміщення), на підставі паспорту малої архітектурної форми від 28.11.2013; загальна площа приміщення, що орендується, складає 30м2 за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Грушевського, 17-А, біля будівлі готелю "Ярославна".

Згідно п. 2.1 договору оренди орендареві надається виключне право користування приміщенням для здійснення комерційної діяльності, при цьому, надається право здачі приміщення в суборенду будь-якій третій особі.

Строк дії вказаного договору оренди визначається з часу підписання відповідного договору, строком на 17 місяців, тобто до 01.06.2015 (п. 3.1 договору оренди).

Орендар вступає в строкове користування об'єктом оренди з моменту підписання сторонами договору оренди (п. 4.1 договору оренди).

Об'єкт оренди за таким договором переданий ФОП Алексанян М.В. за актом прийому-передачі ФОП Любченко О. В., про що складено акт (а.с.13).

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що 07.05.2014 між ФОП Любченко О.В. (орендар) та ФОП Нікіфоренко О.Л. (суборендар) укладено договір суборенди торговельного павільйону (а.с. 15-18) (далі - договір суборенди).

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що укладений між сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Так, за умовами договору суборенди, орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування (оренду) торговельний павільйон, що знаходиться у володінні та користуванні орендаря у відповідності до договору оренди від 01.01.2014.

Загальна площа приміщення, яке є об'єктом оренди, складає 30 м.кв. за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Грушевського, 17-А, біля будівлі готелю "Ярославна" (пункт 1.1 договору).

Згідно п. 2.3 договору суборенди, передача орендованого приміщення проводиться на підставі підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення у триденний термін після підписання договору суборенди.

Строк дії договору суборенди визначається з часу підписання договору, строком на 12 місяців - до 06.05.2015 (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору суборенди, суборендар вступає в строкове платне користування об'єктом суборенди з моменту підписання сторонами договору суборенди та акту приймання-передачі орендованого приміщення.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що позивачем було передано, а відповідачем прийнято об'єкт суборенди, про що свідчить акт приймання - передачі від 07.05.2014, відповідно до якого, передане в оренду нежиле приміщення загальною площею 30 м.кв. за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Грушевського, 17-А, біля будівлі готелю "Ярославна" (а.с.19).

У зв'язку з не проведенням розрахунків з орендної плати у період з травня по листопад 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду.

В свою чергу, предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов'язку щодо здійснення оплати за користування орендованим приміщенням.

Ухвалюючи рішення по даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

В цій частині суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Як визначено умовами договору суборенди, вказане у п. 1.1 відповідного договору суборенди нежитлове приміщення передається орендарем суборендарю протягом 3 днів з моменту підписання даного договору за актом прийому-передачі, який є невід'ємною частиною вказаного договору, в якому вказується технічний стан приміщення та обладнання, що там знаходиться (п. 4.2 договору суборенди). Порядок повернення об'єкта суборенди визначений п.4.3 договору суборенди, в силу якого приміщення повертається суборендарем орендарю протягом трьох днів з моменту закінчення даного договору за актом здачі-приймання, який є невід'ємною частиною договору,

Відповідно до п. 4.4 договору суборенди власником приміщення залишається орендодавець.

Згідно п. 5.1 договору суборенди, орендна плата становить, не враховуючи плату за комунальні послуги, електроенергію та інше: за перший місяць оренди 10 000,00 грн за всю орендовану площу, без ПДВ; за наступні місяці користування орендованим приміщенням суборендар сплачує орендну плату з урахуванням її коригування на індекс інфляції, за бажанням орендаря.

Відповідно до п. 5.2 договору суборенди орендна плата сплачується суборендарем незалежно від наслідків господарської діяльності суборендаря, готівкою наперед не пізніше п'ятого числа, що безпосередньо передує розрахунковому періоду; суборендар зобов'язується, зокрема, своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 6.4.1 договору суборенди).

Як було вищевстановлено, факт передання відповідачу об'єкта суборенди підтверджується актом приймання - передачі від 07.05.2014. Вказаним актом сторони також підтвердили, що зазначена орендоване приміщення знаходиться у придатному для використання за призначенням стані, з працюючим водопостачанням, теплопостачаючим обладнанням та електропостачанням; ніяких претензій один до одного, щодо зданих-прийнятих приміщень у сторін немає.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Так, відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. При цьому, в силу ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ); предметом договору найму можуть бути майнові права.

За таких обставин, необґрунтованими є твердження відповідача про те, що торгівельний павільйон - мала архітектурна форма не може бути об'єктом найму (оренди), оскільки такий об'єкт є неспоживною річчю, має індивідуальні ознаки (індивідуалізований шляхом передачі за актом прийому-передачі відповідачу).

Факт підписання акту приймання - передачі відповідачем не заперечується, разом з цим, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач зазначав, що фактично не користувався об'єктом суборенди, оскільки позивач чинив перешкоди та не допускав суборендаря до приміщення.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України визначено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи позицію відповідача щодо предмету спору, суд апеляційної інстанції зазначає про обов'язок саме відповідача довести належними та допустимими доказами наявність перешкод у користуванні орендованим приміщенням (з необхідним зазначенням у чому саме полягають перешкоди; ким або чим такі перешкоди були спричинені, тощо).

На підтвердження власних доводів відповідач посилається на висновок по матеріалам перевірки Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області від 28.12.2014 (а.с. 62).

Разом з цим, зазначений висновок по матеріалам перевірки (так саме, як письмові пояснення, які були надані відповідачем під час відповідної перевірки та протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, а.с. 63-66), спростовують доводи апелянта про те, що приміщення фактично не передавалося суборендарю та не перебувало в його користуванні. Так, самим апелянтом у вищезазначених документах неодноразово вказувалося про те, що в спірному приміщенні знаходяться його власні речі, (обладнання, кавоварка, тощо) загальною вартістю 60000,00 грн.

Разом з цим, факт наявності вчинення перешкод у користуванні об'єктом суборенди з боку орендаря або орендодавця жодним чином не зафіксовано та документально не підтверджено, а відтак матеріали справи не містять належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України, доказів на підтвердження доводів відповідача про наявність перешкод у користуванні майном.

В свою чергу, про фактичне користування спірним приміщенням безпосередньо вказувалося самим відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с. 43), зокрема, наголошувалося на тому, що послуги з перевезення торговельного павільону та встановлення його на орендованій ділянці, підготовка тимчасової споруди до експлуатації, устаткування (так саме, як і часткова сплата орендної плати) здійснювалося за рахунок відповідача.

Разом з цим, доказів повного або часткового здійснення орендних платежів за заявлений позивачем період матеріали справи не містять, що спростовує доводи відповідача в цій частині.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За умовами договору суборенди, розрахунки за цим договором здійснюються до 5 числа що передує розрахунковому періоду (п. 5.2 договору).

Таким чином, з урахуванням того, що відповідачем не надано доказів сплати орендної плати за період травень-листопад 2014 року у загальному розмірі 70 000грн (7*10000) (тоді як строк виконання відповідних зобов'язань настав), зважаючи на недоведеність наявності перешкод у користуванні об'єктом суборенди, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції також зазначає про необґрунтованість доводів відповідача в частині того, що договір оренди торгівельного павільйону б/н від 01.01.2014, укладений між позивачем та ФОП Алексанян М.В., та договір суборенди торгівельного павільйону б/н від 07.05.2014, укладений сторонами, є недійсними в силу ст. 215 ЦК України, враховуючи наступне.

Суд першої інстанції правомірно зазначив про те, що оскільки вимоги позивача ґрунтуються на умовах вказаного договору суборенди, суд, приймаючи рішення у справі, в силу п.1 ч.1 ст.83 ГПК України, має право визнати його недійсним у разі, якщо він суперечить чинному законодавству. Відповідно до ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.1 ст.203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до пункту 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції відповідач наголошував на тому, що договір суборенди суперечить чинному законодавству. Зокрема, зазначав, що тимчасові споруди (мали архітектурні форми) не можуть бути об'єктом права власності або права користування; про те, що дата розміщення павільону раніше дати виготовлення такого павільону, а також про відмінність технічних характеристик торговельного павільону з характеристиками земельної ділянки, які вкладені у відповідному рішенні Виконавчого комітету Васильківської міської ради від 26.04.2011 №205. Усе вищезазначене апелянт вважає підставою для визнання недійсним вказаних договорів, посилаючись при цьому на положення ст.ст. 182, 331, 334 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду в частині того, що положення статей 331, 334 ЦК України визначають підстави набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва, а також момент набуття права власності за договором і не містять положень щодо неможливості набуття права власності на річ - кіоск (торгівельний павільйон).

Разом з цим, як свідчать надані позивачем документи, третя особа (яка є орендодавцем відповідного майна), також є власником земельної ділянки площею 0,2747га, розташованої по вул. Грушевського, 17-а у м. Васильків Київської області, цільове призначення якої - для обслуговування нежилого приміщення, частини будівлі готелю "Ярославна", що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НИ №320302 (а.с.75).

Рішенням Виконавчого комітету Васильківської міської ради від 26.04.2011 №205 "Про надання дозволу ФОП Алексаняну М.В на розміщення малої архітектурної форми - зблокованих торгівельних павільйонів для провадження підприємницької діяльності по вулиці Грушевського, 17-а у м. Васильків", ФОП Алексаняну М.В. надано дозвіл на розміщення зблокованих торгівельних павільйонів для провадження підприємницької діяльності за відповідною адресою згідно паспорту прив'язки (а.с.76, 78-99).

Матеріалами справи підтверджується, що ФОП Алексаняном М.В також була подана декларація про розміщення малої архітектурної форми (а.с.77).

Суд апеляційної інстанції приймає, як обґрунтовані, пояснення позивача про те, що відповідно до заяви - декларації про розміщення малої архітектурної форми, 23.01.2013 третя особа декларувала Васильківській міській раді про розміщення малої архітектурної форми. При цьому, 28.11.2013 був придбаний новий торгівельний павільон, яким була замінена стара МАФ. Доказів того, що заміною МАФ були порушені норми чинного законодавства матеріали справи не містять.

Суд апеляційної інстанції приймає доводи позивача про те, що відмінність технічних характеристик торгівельного павільону з характеристиками земельної ділянки виникла в зв'язку з тим, що ФОП Алексанян М.В. було вирішено замість трьох зблокованих торгівельних павільонів (приміщень) загальною площею 54,0 кв.м. встановити один торгівельний павільон площею 30,0 кв.м., що не порушує приписи законодавства та рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради від 26.04.2011 №205 в цій частині.

Суд апеляційної інстанції не досліджує правомірність договору оренди земельної ділянки від 07.05.2014 (а.с. 57-60), який було укладено між відповідачем та третьою особою, оскільки правомірність вказаного договору не є предметом розгляду у даній справі.

При цьому, згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За таких обставин, необґрунтованими є посилання відповідача на невідповідність договору суборенди вимогам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем, у розумінні ч. 3 ст. 215 ЦК України та ч. 1 ст. 1 ГПК України, не доведено порушення його прав та законних інтересів вищезазначеним договором суборенди, так само не доведено інших підстав, з якими Закон пов'язує недійсність або нікчемність правочину.

В свою чергу, вимоги позивача правомірно були задоволені судом першої інстанції, оскільки доказів повного або часткового виконання умов договору в частині своєчасного внесення платежів за користування об'єктом суборенди відповідачем надано не було. Тоді як прийняття (без заперечень та зауважень) відповідачем спірного приміщення належним чином оформлене актом приймання - передачі від 07.05.2014, підписання якого не заперечується сторонами.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції по даній справі в розумінні ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Нікіфоренко Олени Леонідівни на рішення Господарського суду Київської області від 06.02.2015 у справі № 911/5242/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 06.02.2015 у справі № 911/5242/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/5242/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Повний текст складено 18.05.2015 року.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім