РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2015Справа №910/3327/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАРАЗ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карго-Ін-Транзит"
про стягнення 32 807,82 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Цвіркун А.В. (дов. № 122 від 14.04.2014 року)
від відповідача Савчук Я.О. (дов. № 1 від 20.03.2015 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 29 квітня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАРАЗ" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карго-Ін-Транзит" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 5 018,00 грн., з яких, 4 678,20 грн. заборгованості за договором № 32 про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території від 25.05.2010 року, 295,36 грн. пені та 35,44 грн. три проценти річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 року порушено провадження у справі № 910/3327/15-г, слухання справи призначено на 26.03.2015 року.

24.03.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

26.03.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники сторін в судове засідання 26.03.2015 року не з'явилися, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суд, розглянувши подані клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про їх задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2015 року розгляд справи було відкладено на 09.04.2015 року, у зв'язку з неявкою сторін, поданим клопотанням про відкладення розгляду справи та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

09.04.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 09.04.2015 року представник позивача надав документи, на часткове виконання вимог ухвали суду та клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане позивачем 09.04.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд прийшов до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2015 року строк розгляду спору продовжено на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 23.04.2015 року.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 20.04.2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 27 883,24 грн. заборгованості за договором № 32 про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території від 25.05.2010 року, 5 277,95 грн. пені, 419,39 грн. три проценти річних та 7 319,90 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В поданій заяві позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача також інфляційних нарахувань.

Як зазначено в пункті 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач.

Враховуючи, що в позовній заяві вимогу про стягнення інфляційних нарахувань позивачем заявлено не було, в прийнятті до розгляду заяви позивача про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань суд відмовляє.

У судовому засіданні 23.04.2015 року було оголошено перерву до 29.04.2015 року.

У судовому засіданні 29.04.2015 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 26 932,78 грн. заборгованості за договором № 32 про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території від 25.05.2010 року, 5 452,23 грн. пені, 422,81 грн. три проценти річних та 7 070,39 грн. інфляційних нарахувань.

Згідно з пунктом 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 Господарським процесуальним кодексом, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи- об'єднання позовних вимог, чи- зміну предмета або підстав позову.

Подана позивачем заява про уточнення позовних вимог розцінюється судом як заява про збільшення позовних вимог та приймається до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви поданої у судовому засіданні 29.04.2015 року, проте, без суми заявлених позивачем інфляційних нарахувань, з підстав, наведених вище.

Позивач у судовому засіданні 29.04.2015 року підтримав позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.04.2015 року надав усні пояснення по справі, в яких заперечив проти позову, в частині нарахування штрафних санкцій.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАРАЗ" (підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карго-Ін-Транзит" (власник), якому належить на праві приватної власності квартира № 26 будинку № 21 корп. 3 по вул. Лобановського Валерія, було укладено договір № 32 про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території (надалі по тексту - Договір), предметом якого є надання підприємством та оплата власником за нормативно-встановленим тарифами послуг з управління, утримання будинку (споруд) та прибудинкової території, житлово-комунальних послуг (централізоване водо-, теплопостачання та водовідведення), виставлення рахунків за електроенергію на підставі затверджених тарифів Київської державної адміністрації, послуг по санітарно-технічному обслуговуванню будинку, диспетчеризації і технічному обслуговуванню ліфтів, вивозу побутових відходів, обслуговуванню водостоків, люків, димовентиляційних каналів, протипожежної автоматики, внутрішніх та зовнішніх тепло- та електропроводів будинку, дезинсекції, дератизації, санітарному обслуговуванню прибудинкової території та допоміжних приміщень, освітленню та опаленню місць загального користування будинку, послуг аварійної служби, підготовку будинку до експлуатації у осінньо-зимовий період. обслуговування технічного обладнання квартири, озеленення прибудинкової території будинку, полив зелених насаджень, організації надання послуг з охорони місць загального користування та ведення особового рахунку власника. Згідно умов цього Договору підприємством також надається комплекс послуг по проведенню відновних робіт по будинку в разі необхідності - надання інженерно-технічних, юридичних консультацій з питань утримання будинку, надання послуг понад норми, що встановлені.

Згідно з пунктом 2.2. Договору тарифи оплати за утримання житла (квартирної плати), плати за житлово-комунальні та додаткові послуги, а також загальна сума оплати за даним Договором (станом на день укладення Договору) наведені в додатках до цього Договору, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до пункту 2.3. Договору рішенням відповідних органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади, які є обов'язкові для виконання підприємством та власником і не потребують їх додаткового погодження сторонами, можуть встановлюватись нові тарифи плати за утримання житла (квартирної плати) та плати за житлово-комунальні послуги. В разі зміни плати за цим Договором на підставі рішення відповідних органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади, власник зобов'язаний сплачувати по новим тарифам з моменту набрання чинності відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування та/або органу виконавчої влади.

Платежі за Договором вносяться власником на поточний рахунок підприємства не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (пункт 2.5. Договору).

Пунктом 7.1. Договору сторони погодили, що він набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до моменту його розірвання, а в частині виконання грошових зобов'язань - до їх виконання.

Із матеріалів справи не вбачається заявлення будь-якою із сторін про своє небажання надалі продовжувати відносини, відтак, суд приходить до висновку, що Договір не був розірваний.

Згідно з Додатком № 1 до Договору сторони погодили тарифи на день укладення Договору, а саме:

- плата за утримання житла (квартирна плата) за 1 м2 загальної площі - 1,10 грн.;

- холодне водопостачання за 1 м3 (за наявності лічильника) - 2,87 грн.;

- гаряче водопостачання - за 1 м3 (за наявності лічильника) - 13,00 грн.;

- центральне опалення - згідно виставлених підприємством рахунків;

- електроенергія - згідно виставлених підприємством рахунків;

- додаткові послуги за 1 м2 загальної площі - 1,90 грн.

Рішенням від 05.09.2014 року № 239 виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільради Києво-Святошинського району Київської області вирішено:

а) погодити та ввести в дію з 05.09.2014 року відкориговані тарифи Товариства з обмеженою відповідальністю "Зараз" на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території для споживачів житлового комплексу "Чайка" в с. Чайка по вул. Лобановського, буд. № № 5, 7, 9, 11, 13, 15, 10, 14, 16, 17, 18, 19, 21 корпуси 1, 21; корпуси 4,21; корпуси 5, 21; корпуси 6, 24, 27, 29, а саме:

для житлових приміщень (споживачі І групи - населення):

- вартість 1 кв.м. загальної площі без урахування обслуговування ліфтів - 6,20 грн.;

- вартість 1 кв.м. загальної площі з урахування обслуговування ліфтів - 6,48 грн.

для нежитлових приміщень (споживачі ІІ та ІІІ груп - фізичні та юридичні особи):

- вартість 1 кв.м. загальної площі без урахування обслуговування ліфтів - 8,45 грн.;

- вартість 1 кв.м. загальної площі з урахування обслуговування ліфтів - 8,76 грн.;

б) погодити та ввести в дію з 05.09.2014 року відкориговані тарифи Товариства з обмеженою відповідальністю "Зараз" на послуги з централізованого гарячого водопостачання та водовідведення, за наявності будинкових та квартирних засобів обліку для споживачів житлового комплексу "Чайка" в с. Чайка по вул. Лобановського, буд. № № 5, 7, 9, 11, 13, 15, 10, 14, 16, 17, 18, 19, 21 корпуси 1, 21; корпуси 4,21; корпуси 5, 21; корпуси 6, 24, 27, 29, а саме:

- тариф на послуги з централізованого постачання гарячої води - 25,45 грн./куб.м.;

- тариф на послуги з централізованого водовідведення гарячої води - 4,30 грн./куб.м.;

- тариф на послуги з централізованого гарячого водопостачання та водовідведення - 29,75 грн./куб.м.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАРАЗ" належним чином виконало свої зобов'язання згідно Договору, тоді як відповідач, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, не здійснив оплату наданих позивачем послуг у повному обсязі, внаслідок чого, за період з 21.10.2014 року по 29.04.2015 року, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Карго-Ін-Транзит" виникла заборгованість перед позивачем, у розмірі 26 932,78 грн.

Зважаючи на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача 26 932,78 грн. заборгованості за договором № 32 про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території від 25.05.2010 року, 5 452,23 грн. пені та 422,81 грн. три проценти річних.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивачем, при здійсненні нарахувань за житлово-комунальні послуги, було застосовано незаконні тарифи у розмірі значно більшому, ніж це передбачено чинним законодавством для житлових приміщень.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (стаття 903 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Основні засади господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до житлово-комунальних послуги віднесені зокрема: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Положеннями статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством;

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

У відповідності до норм статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Нормами частини 1-3 статті 32 "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі Договору надав відповідачу комунальні послуги та послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території та направляв на адресу відповідповідача відповідні рахунки для оплати та акти здачі - прийняття робіт (надання послуг).

Заперечення відповідача з посиланням на неправомірне нарахування позивачем вартості наданих комунальних послуг не приймається судом, з огляду на те, що як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАРАЗ" здійснювало нарахування вартості наданих послуг у відповідності до умов Договору з урахуванням Рішення від 05.09.2014 року № 239 виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільради Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 26 932,78 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАРАЗ" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карго-Ін-Транзит" 26 932,78 грн. заборгованості за договором № 32 про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території від 25.05.2010 року є обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивачем заявлена вимога щодо стягнення з відповідача 5 452,23 грн. пені та 422,81 грн. три проценти річних.

Згідно зі статтею 216 Господарського процесуального кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (стаття 230 Господарського процесуального кодексу України).

Частина 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги зобов'язаний сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 4.1.5. Договору сторони погодили, що власник несе відповідальність згідно із законодавством і цим Договором за несвоєчасне внесення на рахунок підприємства плати. передбаченої цим Договором, шляхом сплати підприємству пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, виходячи з розміру облікової ставки НБУ, діючої у період за який сплачується пеня.

Як вбачається з розрахунку позивача, останній здійснює нарахування пені на суму заборгованості у розмірі 26 932,78 грн. за період з 21.10.2014 року по 29.04.2015 року.

Згідно з пунктом 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, суд визнає його арифметично не вірним, так як, позивачем всупереч чинного законодавства здійснено нарахування пені на загальну сум заборгованості, в той час як нарахування пені необхідно здійснювати окремо щодо кожної суми заборгованості, з урахуванням часткових оплат, здійснених відповідачем.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом було здійснено власний розрахунок пені, згідно з яким сума пені, що підлягає до стягнення з відповідача становить 2 681,99 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім 3% річних від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, приймаючи до уваги необхідність здійснення нарахування трьох процентів річних окремо щодо кожної суми заборгованості, суд дійшов висновку про часткове задоволення трьох процентів річних у розмір 166,01 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати з судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карго-Ін-Транзит" (04050, м. Київ. вул. Глибочицька, буд. 33-37, кім. 23, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАРАЗ" (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. В. Лобановського , буд. 21, корп. 5, ) 26 932 (двадцять шість тисяч дев'ятсот тридцять дві) грн. 78 коп. заборгованості, 2 681 (дві тисячі шістсот вісімдесят одну) грн.. 99 коп. пені, 166 (сто шістдесят шість) грн. 01 коп. три проценти річних, 1 658 (одну тисячу шістсот п'ятдесят вісім) грн. 43 коп. судового збору.

3. В іншій частині - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.05.2015 року

Суддя С.В. Стасюк