ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Справа № 914/168/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Желік М.Б.

суддів Костів Т.С.

Марко Р.І.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіксальної служби у Львівській області, м. Львів, вул. Стрийська, 35 (вих. № 5512/13-50-10-00-09 від 24.03.2015 року)

на ухвалу Господарського суду Львівської області

від 02.02.2015 року у справі № 914/168/15

за заявою: Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіксальної служби у Львівській області, м. Львів

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Габен", м. Львів, вул. Персенківка,19 код ()

про визнання банкрутом

За участю представників:

від заявника: - не з'явився;

від боржника: - Шнир О.Б. - представник за довіреністю;

Стороні роз'яснено її права та обов'язки, передбачені ст. 22, 27 ГПК України. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід складу суду не надходило.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

02.02.2015 року Господарським судом Львівської області винесено ухвалу у справі № 914/168/15 (суддя Гутьєва В.В.) за заявою: Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіксальної служби у Львівській області до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Габен" про визнання банкрутом, відповідно до якої в порушенні провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Габен" відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявником не надано суду документів, які б підтверджували наявність підстав для порушення провадження у справі, зокрема, доказів відкриття виконавчого провадження. Так, господарський суд зазначає, що саме лише судове рішення за відсутності постанови органу Державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження не може бути підтвердженням безспірності грошових вимог.

Не погодившись з ухвалою господарського суду Львівської області скаржник звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати ухвалу суду першої інстанції, та винести ухвалу якою порушити провадження у справі про банкрутство ТОВ Фірма "Габен". Окрім того, скаржником подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги, з підстав зазначених у ній.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не надано належної оцінки тому факту, що органом стягнення (стягувачем) податкового боргу є органи державної податкової служби, а не органи державної виконавчої служби, оскільки податковим кодексом України та Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу, а саме шляхом оформлення інкасових доручень.

Згідно автоматизованого розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 14.04.2015 року справу за № 914/168/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу Желіку М.Б., членам колегії суддям Т.С.Костів та Р.І.Марку. Зазначеному складу колегії суддів відводів не заявляли.

15.04.2015 року ухвалами Львівського апеляційного господарського суду скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, а подані ним матеріали визнано достатніми для прийняття апеляційної скарги до провадження, розгляд справи призначено на 22.04.2015 року.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року та 13.05.2015 року розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у них.

29.04.2015 року через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду від боржника надійшло клопотання про надання доказів відсутності безспірних вимог, зокрема, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2015 року в справі № 876/2541/15, від 13.03.2015 року у справі № 876/2570/15, від 13.03.2015 року у справі № 876/2544/15, від 13.03.2015 року у справі № 876/2569/15.

У судовому засіданні 20.05.2015 року боржник участь уповноваженого представника забезпечив, який надав пояснення по суті апеляційної скарги та просив врахувати їх при винесенні постанови.

Скаржник участі уповноваженого представника не забезпечив, причин неявки суду не повідомив. Зважаючи на те, що відкладення розгляду справи за обставин, визначених у ч. 1 ст. 77 ГПК України, є обов'язком лише за умови неможливості вирішення спору в даному судовому засіданні, наявності достатніх доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія судів із врахуванням положень ст. 102 ГПК України щодо строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, відтак ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.02.2015 року у справі № 914/168/15 слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Так, 20.01.2015 року Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіксальної служби у Львівській області звернулася до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Габен".

Підставою для звернення заявника до суду було те, що загальна сума заборгованість боржника перед бюджетом станом на 13.01.2015 року становить 536 654,81 грн., яка виникла внаслідок порушення податкового законодавства встановленого податковою декларацією з плати за землю від 04.02.2014 року на суму 476 667,04 грн.; звітом про суми нарахованої заробітної плати від 20.03.2014 року на суму 750,93 грн.; звітом про суми нарахованої заробітної плати від 17.04.2014 року на суму 3003,68 грн.; актом про результати перевірки своєчасності і сплати узгоджених податкових зобов'язань № 120/15-20 від 23.06.2014 року на підставі якого винесено податкові повідомлення-рішення по земельному податку № від 23.06.2014 року на суму 38 736,40 грн. (штрафна санкція) та № від 23.06.2014 року на суму 13 593,85 грн. (штрафна санкція); актом про результати перевірки своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 128/17-03 від 12.02.2013 року на підставі якого винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату чи несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 12.02.2014 року на суму 7676,57 грн.

В доказ безспірності вимог заявника ним додано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2014 року по справі № 813/4942/14, якою позовні вимоги скаржника задоволено повністю та вирішено стягнути з ТОВ Фірма "Габен" заборгованість у сумі 191 334,88 грн., та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2014 року по справі 3 813/6367/14, якою вирішено стягнути з боржника заборгованість у сумі 112 622,62 грн.; податкову вимогу за формою "Ю" № 1080-25 від 05.05.2014 року; податкову вимогу за формою "Ю" № 30/11 від 06.11.2014 року, інкасовe доручення № 1117/12 від 08.12.2014 року, інкасове доручення № 118/12 від 08.12.2014 року, інкасове доручення № 1044/11 від 11.11.2014 року; податкову декларацію з плати за землю від 04.02.2014 року, звітність про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів від 20.03.2014 року та від 17.04.2014 року, податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2014 року, № від 23.06.2014 року, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за № 000011703 від 12.02.2014 року,

Згідно ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор. Справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Частиною 7 статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" для кредитора - органу доходів і зборів чи інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування передбачено додання до заяви про порушення справи про банкрутство доказів вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Закон про банкрутство передбачає, що господарський суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо відсутня хоча б одна з підстав, передбачених частиною третьою статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення про стягнення податкового боргу згідно вимог закону виконується органами державної податкової інспекції шляхом оформлення інкасових доручень саме на підставі яких і здійснюється списання коштів з рахунків боржника, без залучення органів державної виконавчої служби.

Так, порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 95.3 статті 95 цього Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Із змісту наведеної законодавчої норми випливає, що Податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання, є контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22.

Цей механізм передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. При цьому судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, відповідно до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Отже, чинне законодавство передбачає окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. Oргани державної виконавчої служби до цієї процедури не залучаються. Відповідно в розглядуваних випадках немає підстав для відкриття виконавчого провадження в порядку, передбаченому Законом України від 24.01.1999 № 606-ХІV "Про виконавче провадження". З огляду на це в адміністративними судами не видаються виконавчі листи про примусове виконання судових рішень у порядку статей 257 та 258 Кодексу адміністративного судочинства України, тому що процедура погашення податкового боргу є самостійною процедурою, яка регулюється окремими нормами, а саме Податковим кодексом України, а не законодавством про виконавче провадження.

Вказане узгоджується із положенням ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Аналогічної позиції дотримується Верховний суд України, так у постанові від 29.04.2015 року у справі № 3-67гс15 суд дійшов до висновку, що згідно з положеннями ст. 95 Податкового кодексу України, ч. 3 ст. 10 та ч. 7 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" доказами на підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, є рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів у дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України. Bідповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження у такому випадку до заяви органу доходів і зборів про порушення провадження у справі про банкрутство не додається.

Із врахуванням зазначеного, висновки суду першої інстанції про відмову в порушенні провадження у справі про банкрутство за відсутності наданих суду доказів відкриття виконавчого провадження здійснені при неповному з'ясуванні усіх обставин справи.

Однак, не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи (п. 12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України").

Колегія суддів зазначає, що згідно вимог Закону про банкрутство безспірними вимогами кредиторів є грошові вимоги, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, доказами пред'явлення інкасових доручень для примусового стягнення коштів у дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та доказами вжиття відповідних заходів до отримання заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України.

Так, в доказ безспірності грошових вимог заявником до заяви додано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2014 року по справі № 813/4942/14, відповідно до якої вирішено стягнути з ТОВ Фірма "Габен" заборгованість у сумі 191 334,88 грн., з якої 138 799,18 грн. основна сума податкового боргу, 52330,25 штрафних санкцій та 205,45 грн. пені; та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2014 року по справі 3 813/6367/14, відповідно до якої вирішено стягнути з боржника заборгованість у сумі 112 622,62 грн., з якої 109 705,62 грн. основного боргу та 2917,00 грн. штрафних санкцій.

Станом на 16.01.2015 рік (дата звернення заявника до суду з заявою про порушення провадження у справі) розмір мінімальної заробітної плати становив 1218,00 грн., з врахуванням зазначеного та вимог ст. 10 Закону про банкрутство мінімальний розмір безспірних грошових вимог достатніх для порушення провадження у справі про банкрутство заявника повинен становити 365 400,00 грн.

Відтак, колегія суддів зазначає, що розмір безспірних грошових вимог заявника до боржника станом на час звернення до господарського суду є меншим аніж встановлений у ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що у відповідності до положень ч. 7 ст. 16 вказаного Закону є самостійною підставою для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких умов, колегія суддів діючи в межах повноважень передбачених ст. 103 Господарського процесуального кодексу України вважає, що ухвалу Господарського суду Львівської області у справі № 914/168/15 від 02.02.2015 року слід залишити без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Сиxівському районі м. Львова Головного управління Державної фіксальної служби у Львівській області, м. Львів, вул. Стрийська, 35 (вих. № 5512/13-50-10-00-09 від 24.03.2015 року) відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.02.2015 року у справі № 914/168/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 25.05.2015 року

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.