ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Справа № 905/1612/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоПолянського А.Г.,
суддівКравчука Г.А.,
Мачульського Г.М. (доповідач),
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду
від27.01.2015
у справі№905/1612/14
Господарського судуДніпропетровської області
за позовомпрокурора Дніпровського району міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл"
простягнення збитків

за участю

- відповідача:Іващук П.В. (довіреність від 31.12.2014р.)
- прокурора:Суходольський С.М. (посвідчення № 020273 від 05.09.2013р.),

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись у суд із даним позовом в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області (далі - позивач), прокурор Дніпровського району міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області просив стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" (далі - відповідач) 49084,86 грн. збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач без правовстановлюючих документів в періоди з 01.09.2011 по 01.01.2013 та з 01.01.2013 по 31.12.2013 використовував земельну ділянку позивача, не платив за користування, чим були завдані збитки у вигляді неодержаного доходу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 (суддя Ліпинський О.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Лисенко О.М., судді Джихур О.В., Виноградник О.М.), у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати ці судові рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити без змін судові рішення, а касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що судами повно встановлено всі обставини справи, а судові рішення прийнято без порушень норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржене судове рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій 18.06.2008 за відповідачем зареєстровано право власності на будівлю продовольчого магазину та кафе-бару з літнім майданчиком, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які придбані ним за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.05.2008 у гр. ОСОБА_6

У липні 2008 року відповідач звернувся до позивача з приводу оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під об'єктом нерухомості за адресою АДРЕСА_1.

24.12.2008 позивачем прийнято рішення щодо оформлення відповідачем документів на право користування зазначеною земельною ділянкою, а 15.10.2008 відповідачем укладено з ДП «Дніпро ДІІНТР» Договір № 7983 на виконання землевпорядних робіт щодо інвентаризації земельної ділянки.

Виконання зазначеного Договору по виготовленню технічної документації підтверджується висновком Управління Держкомзему у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області від 26.04.2011 №2958. В технічній документації зазначений кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1

30.01.2009 між попереднім користувачем (орендарем гр.ОСОБА_6 за Договором оренди земельної ділянки від 06.09.2002) та позивачем укладена угода №1458 про розірвання Договору оренди земельної ділянки.

Рішенням позивача від 29.07.2011 №156-10/УІ "Про набуття юридичними та фізичними особами права користування земельними ділянками несільськогосподарського призначення, які надаються у користування по матеріалах інвентаризації" відповідачу надано право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1099 га для розміщення будівлі продовольчого магазину та кафе-бару з літнім майданчиком.

Відповідно до пункту 3.2 зазначеного рішення, позивач зобов'язав відповідача як землекористувача укласти протягом тридцяти днів після прийняття цього рішення в управлінні земельних відносин міської ради у встановленому порядку Договір оренди земельної ділянки.

Відмовляючи у позові місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що правові підстави для стягнення збитків відсутні.

Між тим, із такими доводами судів погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до приписів статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 93 цього кодексу визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно статті 126 вказаного кодексу право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже встановивши, що у відповідача виникло право на оренду земельної ділянки, суди також встановили, що він приступив до оформлення таких прав.

Разом з тим, відмовляючи у позові місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив того, що 07.08.2011 набули чинності зміни до Закону України "Про оренду землі", якими однією з істотних умов договору оренди землі визначено кадастровий номер об'єкта оренди, що, як вважали суди, виключило можливість укладення договору оренди у встановленому порядку на підставі рішення №156-10/V від 29.07.2011, у зв'язку із чим відповідачем для присвоєння кадастрового номера земельної ділянки було укладено договір на розробку нової технічної документації від 23.05.2012, в рамках якого, наразі триває процес розробки землевпорядної документації.

Однак такі доводи судів не можуть бути підставою для відмови у позові виходячи із наступного.

Згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 р. №749 "Про затвердження Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці", у разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку кадастровий номер не змінюється.

Ця постанова була чинною на момент прийняття рішення позивача №156-10/V від 29.07.2011, яким він зобов'язав відповідача укласти протягом тридцяти днів після прийняття цього рішення в управлінні земельних відносин міської ради у встановленому порядку договір оренди земельної ділянки, та на момент укладення відповідачем договору на розробку нової технічної документації від 23.05.2012, в рамках якого, як зазначено судами, наразі триває процес розробки землевпорядної документації.

Пунктом 143 наведеної постанови передбачалось, що кадастровий номер присвоюється земельній ділянці після погодження документації із землеустрою та прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність (користування) під час здійснення державної реєстрації земельної ділянки в Поземельній книзі в установленому порядку. Датою присвоєння кадастрового номера є дата відкриття Поземельної книги.

Отже із встановлених судами обставин справи не вбачається, що після набуття 07.08.2011 чинності змін до Закону України "Про оренду землі" у відповідача виник обов'язок на розробку нової технічної документації та укладення відповідного договору на таку розробку, однак вбачається, що на виконання рішення позивача №156-10/V від 29.07.2011 у відповідача залишився обов'язок укласти протягом тридцяти днів після прийняття цього рішення в управлінні земельних відносин міської ради у встановленому порядку Договір оренди земельної ділянки.

При цьому судами встановлено, що у вже виготовленій технічній документації зазначений кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1

За вказаних обставин висновки судів про необхідність вжиття позивачем заходів по оформленню нової технічної документації на спірну земельну ділянку у зв'язку зі зміною діючого законодавства, а відповідно і про відсутність підстав для відшкодування збитків, не ґрунтуються на положеннях наведених норм права та встановлених судами обставинах справи.

Враховуючи те, що збитки у вигляді неодержаної орендної плати за землю виникли починаючи з 01.09.2011, не можуть бути підставою для відмови у позові наведені судами обставини, що стосуються періоду, що передував зазначеній даті, оскільки такі обставини не стосуються підстав та періоду виникнення збитків.

Приймаючи рішення судами обох інстанцій встановлено, що за доводами прокурора, викладеними у позові, територіальній громаді міста внаслідок обмеження її права зайняттям відповідачем земельної ділянки без право-встановлювальних документів завдано збитки у вигляді неодержаної орендної плати за землю в період з 01.09.2011 по 01.01.2013 роки в розмірі 34776,28 грн. (акт та розрахунок від 17.06.2013), та в період з 01.01.2013 по 31.12.2013 в розмірі 14308,53 грн. (акт та розрахунок від 05.02.2014), а всього в загальному розмірі 49084 грн. 86 коп.

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України, за змістом статті 152 якого держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас відповідно до статті 156 цього кодексу власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 вказаного кодексу відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Отже підставою для відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, включаючи і неодержані доходи, є використання земельних ділянок з порушенням земельного законодавства.

Судами встановлено, що 24.04.2013 працівниками відділу самоврядного контролю управлінням земельних відносин Дніпродзержинської міської ради проведено перевірку щодо дотримання вимог земельного законодавства під час використання відповідачем земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, якою встановлено, що на земельній ділянці розміщено капітальну будівлю (магазин), документи на право користування земельною ділянкою не оформлені, що свідчить про використання земельної ділянки без договору оренди землі та ухилення від його укладання.

За результатами виявленого порушення, на підставі Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, комісією складено акт визначення розміру збитків від 17.06.2013, який затверджено рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради №173 від 25.06.2013, та акт визначення розміру збитків від 05.02.2014, який затверджено рішенням виконкому дніпродзержинської міськради № 31 від 12.02.2014.

Згідно зазначених актів та доданих до них розрахунків комісія дійшла висновку, що територіальній громаді міста внаслідок обмеження її права зайняттям відповідачем земельної ділянки без право-встановлювальних документів, завдано збитки у вигляді неодержаної орендної плати за землю в період з 01.09.2011 по 01.01.2013 роки в розмірі 34776,28 грн. (акт та розрахунок від 17.06.2013), та в період з 01.01.2013 по 31.12.2013 в розмірі 14308,53 грн. (акт та розрахунок від 05.02.2014).

Вказані вище вішення виконкому дніпродзержинської міськради про затвердження актів визначення розміру збитків не скасовані.

Так як із встановлених судами обставин справи вбачається, що відповідач у порушення наведеного вище земельного законодавства на виконання рішення позивача №156-10/V від 29.07.2011 договір оренди земельної ділянки не оформив, а його оформлення залежало виключно від волевиявлення відповідача, останній має відшкодувати позивачу завдані збитки за період з 01.09.2011 по 31.12.2013.

Оскільки відповідно до приписів статті 1119 частини 1 пункту 3 Господарського процесуального кодексу України судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд лише з підстав порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, але таких обставин судом касаційної інстанції не встановлено, суд касаційної інстанції перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення не вбачає правових підстав для направлення справи на новий розгляд, а вважає за можливе скасувавши судові рішення прийняти нове.

Відповідно до приписів статті 11111 ч.2 п.11 Господарського процесуального кодексу України здійснити новий розподіл судових витрат на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.2, 11110 ч.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 у справі №905/1612/14 скасувати і прийняти нове.

Позов прокурора Дніпровського району міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області задовольнити повністю.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" на користь Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області 49084 (сорок дев'ять тисяч вісімдесят чотири) грн. 86 коп. збитків.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" (83003, м. Донецьк, вул. Арктики, 1В, ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , рахунок: 0007, банк: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820019, код класифікації доходів бюджету: 22030004 "Судовий збір (Вищий господарський суд України, 070)" з символом звітності 254), 2740 грн. (дві тисячі сімсот сорок) грн. 50 коп. судових витрат за розгляд позову та апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" (83003, м. Донецьк, вул. Арктики, 1В, ) на користь Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області (51931, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, пл. Дзержинського, 2, ) 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. витрат на сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг.

Повернути Дніпродзержинській міській раді Дніпропетровської області (51931, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, пл. Дзержинського, 2, ) з спеціального фонду Державного бюджету України 365 (триста шістдесят п'ять гривень) грн. 40 коп. надмірно сплаченого судового збору з касаційної скарги за платіжним дорученням №68 від 24.02.2015.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідні накази.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Судді Г.А. Кравчук

Г.М. Мачульський