ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.05.15р. Справа № 904/1688/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЦЕППЕЛІН УКРАЇНА ТОВ", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІГА ІНВЕСТГРУП", м. Дніпропетровськ

про стягнення 65 286,68 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Каратаєва Л.О. - дов. № 311214 від 31.12.2014р., юрисконсульт;

від відповідача: Кок С.А. - дов. б/н від 17.02.2015р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЦЕППЕЛІН УКРАЇНА ТОВ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІГА ІНВЕСТГРУП" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 65 286,68 грн., який складається з сум: 48 000,00 грн. - основний борг, 8 763,95 грн. - 25% річних, 8 522,73 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору про сервісне обслуговування № SR100/13 від 16.05.2013р. в частині оплати за надані послуги.

06.05.2015р. позивач надав заву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 48 000,00 грн., пені - 5 448,10 грн., 25% - 8 763,95 грн. В судовому засіданні 18.05.2015р. позивач підтримав уточнену позовну заяву.

Заяву позивача про уточнення позовних вимог суд розцінює, як заяву про зменшення позову, оскільки у цій заяві позивач сам зазначає про зменшення суми позовних вимог.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК, ціну позову вказує позивач.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає заяву позивача до розгляду.

Відповідач позовні вимоги визнав частково у сумі основного боргу, а в частині 25 % річних та пені просить відмовити, посилаючись на безпідставне нарахування.

Ухвалами суду від 16.09.2014р. строк розгляду справи продовжено до 19.05.2015р., та відкладено розгляд справи на 06.05.2015р.

06.05.2015р. в судовому засіданні оголошувалась перерва до 18.05.2015р.

Судове засідання 18.05.2015р. проводилось в режимі відеоконференції відповідно до с. 741 ГПК України.

У судовому засіданні 18.05.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

встановив:

16.05.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Цеппелін Україна ТОВ" (далі - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІГА ІНВЕСТГРУП" (далі - відповідач, замовник) укладено Договір № SR100/13 про сервісне обслуговування (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник і оплачує, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги з технічного обслуговування та ремонту (далі - сервісне обслуговування). Обладнання замовника згідно списку (із зазначенням у ньому типів і моделей, сервісних та реєстраційних номерів) вказаною в додатку №1, що є невід'ємною частиною цього договору.

Загальна вартість (ціна) даного договору складається з суми вартості послуг та товару (запасних частин), наданих/переданих виконавцем замовнику протягом дії даного договору, по цінам вказаним в цьому договорі та додатках до цього договору, протягом строку дії даного договору (п. 1.3. договору).

Пунктом 2.1.1. договору встановлено, що виконавець зобов'язується надавати замовнику послуги з сервісного обслуговування обладнання замовника за умовами здійснення попередньої оплати їх вартості згідно умов цього договору.

Замовник зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі оплачувати рахунки виконавця (п. 2.2.6. договору).

Згідно п. 3.2. договору оплата за сервісне обслуговування проводиться за встановленими цінами (тарифами) виконавця, вказаними в додатку №3 до цього договору, що невід'ємною його частиною.

У відповідності до п. 3.5. договору ціни за цим договором будуть вказуватись в рахунку виконавця окремо за кожне сервісне обслуговування.

Згідно п. 4.2. договору замовник може сплачувати рахунки за сервісне обслуговування та запасні частини протягом 20 календарних днів з дати їх оформлення виконавцем за фактом виконання сервісного обслуговування та/або поставки запасних частин, за умови, що загальна поточна сума заборгованості замовника за цим договором на дату виставлення відповідного рахунку, та з його урахуванням, не перевищує 50 000,00 грн. з ПДВ.

У випадку, якщо вищенаведений рахунок (рахунки) не був сплачений замовником протягом вказаного строку, на несплачену суму заборгованості нараховуються відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 25% річних, за кожен день прострочення.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що датою платежу вважати дату надходження грошових коштів на банківський рахунок виконавця.

Цей договір вступає в силу з моменту його укладення на строк до 31.12.2013р. і може бути продовжений автоматично на наступні двадцять місяців, якщо він не був розірваний у відповідності з нижченаведеними пунктами (п. 5.1. договору).

На виконання умов договору позивачем надані послуги з технічного обслуговування обладнання на загальну суму 58 802,52 грн., що підтверджується актами виконаних робіт (які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств сторін) та рахунками-фактури (а.с. 17-30)

За надані послуги відповідач розрахувався частково у сумі 10 802,52 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 32-36), внаслідок чого за ним виникла заборгованість в розмірі 48 000,00 грн.

Відповідач заборгованість не сплатив, у зв'язку з чим Позивач був вимушений звернутися до господарського суду з метою захисту своїх порушених прав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд прийшов до висновку про задоволення позову на підставі наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Статтею 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у сумі 48 000,00 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 5 448,10 грн. за період з 30.04.2014р. по 25.11.2014р. та 25% річних у сумі 8 763,95 грн. за період з 29.04.2014р. по 29.01.2015р.

Згідно з п.6.1. договору сторони за цим договором несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що за порушення замовником строків оплати, визначених пунктом 4.3. договору замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення оплати.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Розрахунок пені перевірено судом, він відповідає обставинам справи та приписам діючого законодавства, тому вимоги позивач про стягнення з відповідача пені в сумі 5 448,10 грн. за період з 30.04.2014р. по 25.11.2014р. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно п. 4.2. договору замовник може сплачувати рахунки за сервісне обслуговування та запасні частини протягом 20 календарних днів з дати їх оформлення виконавцем за фактом виконання сервісного обслуговування та/або поставки запасних частин, за умови, що загальна поточна сума заборгованості замовника за цим договором на дату виставлення відповідного рахунку, та з його урахуванням, не перевищує 50 000,00 грн. з ПДВ.

У випадку, якщо вищенаведений рахунок (рахунки) не був сплачений замовником протягом вказаного строку, на несплачену суму заборгованості нараховуються відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 25% річних, за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи, що позивачем доведено шляхом надання належних доказів нарахування 25% річних, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню в сумі 8 763,95 грн.

Статтями 33, 34 ГПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справ

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з стягненням з відповідача суми основного боргу у розмірі 48 000,00грн., пені - 5 448,10 грн., 25 % річних - 8 763,95 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, приймаючи до уваги, що спір доведено до розгляду в суді з вини відповідача, суд вважає за можливе покласти на нього судові витрати у справі в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІГА ІНВЕСТГРУП" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Клари Цеткін, буд. 1, кв. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ЦЕППЕЛІН УКРАЇНА ТОВ" (03022, м. Київ, вул. Васильківська, 34, ) суму основного боргу - 48 000,00 грн., процентів за користування товарним кредитом - 8 763,95 грн., пені - 5 448,10 грн. та витрат по сплаті судового збору - 1 827,00 грн.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

22.05.2015р.

Суддя В.Г. Бєлік