номер провадження справи 34/83/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015 Справа № 908/2054/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача - Вдовенко М.В., довіреність від 25.03.2015р., Міхієнко К.В., довіреність від 25.03.2015р.; від відповідача - Жердєв І.С., довіреність № 30 від 19.05.2015р..

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/2054/15-г,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Діола" (юридична адреса: 53003, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Новопілля, вул. Садова, буд. 46; поштова адреса: 53005, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Тбіліська, 13);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс" (юридична адреса: 83086, м. Донецьк, вул. Федора Зайцева, 46-А; поштова адреса: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Чорноморська,6);

про стягнення суми 10070805,77 грн.,

Сутність спору:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Діола" заявлено вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс" за договором поставки № 733/13-И від 11.12.2013 р. основного боргу в розмірі 7549657,68 грн., а також 438393,45 грн. пені, 191086,76 грн. 3 % річних та 1891667,88 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.03.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2054/15-г, присвоєно номер провадження 34/83/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 29.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.04.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 21.05.2015 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов договору поставки № 733/13-І, укладеного між сторонами 11.12.2013 р., позивач у період з 01.02.2014р. до 31.05.2014р. поставив відповідачу товару на загальну суму 7 749 657,68 грн. Зобов'язання щодо оплати отриманого товару відповідачем виконано лише частково на суму 200 000 грн., внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 7 549 657,68 грн., яку позивач просить стягнути. Пунктом 7.4 договору передбачено, що у разі прострочення терміну оплати товару відповідач зобов'язується сплатити позивачу проценти у розмірі 0,1% річних від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення. Тож, внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором, позивачем нараховано пеню в сумі 438 393,45 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь втрати від інфляції грошових коштів в сумі 1 891 667,88 грн. та 3% річних в сумі 191 086,76 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "Діола" посилається на ст.ст. 526, 530, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 343 ГК України, ст.ст. 2, 5, 61 ГПК України.

21.05.2015р. на адресу господарського суду Запорізької області від ТОВ "Діола" надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення втрат від інфляції та 3% річних, оскільки в зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання по оплаті вартості поставленого товару, збільшився термін прострочення грошового зобов'язання. До заяви позивачем додано уточнений розрахунок сум заявлених до стягнення, відповідно до якого розмір втрат від інфляції збільшився та складає - 4 376 022,91 грн., 3% річних - 227 076,91 грн. Інші вимоги позивача залишаються незмінними.

Заява про збільшення позовних вимог, відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, та приймається судом до розгляду.

У судовому засіданні 21.05.2015р. представники позивача підтримали заявлені вимоги, з врахуванням заяви про їх збільшення, просять суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав суду клопотання (вих.№ 1086/4 від 15.05.2015р.) про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею іншої справи № 904/3648/15, яка знаходиться у провадженні господарського суду Дніпропетровської області, за позовом ТОВ "Метінвест-Ресурс" про визнання договору поставки № 733/13-И від 11.12.2013 р. недійсним.

Представники позивача проти задоволення клопотання заперечили, вважають, що відповідач навмисно намагається затягнути розгляд даної справи шляхом подання позову до іншого господарського суду про визнання договору № 733/13-1 недійсним, за яким позивач заявив вимоги до відповідача про стягнення основного боргу та штрафних санкцій внаслідок його невиконання, оскільки у відповідача було право звернутися до господарського суду Запорізької області з зустрічним позовом у даній справі про визнання договору № 733/13-1 від 11.12.2013р. недійсним, яким він не скористався.

Судом розглянуто клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та відмовлено у його задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з частини 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов'язаний з'ясувати: 1) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Відповідно до вищенаведеної процесуальної норми пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема факти, що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предмету позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості позовних вимог.

У даному випадку при розгляді справи за позовом ТОВ "Діола" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс" заборгованості за договором поставки № 733/13-І від 11.12.2013 р., суд має можливість самостійно оцінити відповідність умов договору № 733/13-І чинному законодавству та наявність/відсутність дій сторін спрямованих на його виконання.

Враховуючи наведене, розгляд господарським судом Дніпропетровської області справи № 904/3648/15 за позовом ТОВ "Метінвест-Ресурс" про визнання договору поставки № 733/13-И від 11.12.2013 р. недійсним не перешкоджає розгляду даної справи по суті спору.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

11.12.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діола" (постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс" (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки № 733/13-І (далі - договір № 733/13-І).

Відповідно до п.1.1. договору № 733/13-І, у порядку та на умовах визначених договором, постачальник зобов'язується поставити покупцю метали чорні вторинні (згідно ДСТУ 4121-2002 "Метали чорні вторинні. Загальні технічні умови» та умовам договору), у подальшому Металолом, та організувати поставлення його на адресу вантажоодержувача, а покупець зобов'язується прийняти Металолом й оплатити його вартість.

Пунктом 3.2. договору № 733/13-І визначено, що вантажоодержувачем Металолому за даним договором є ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча».

Згідно з п.2.1. договору № 733/13-І, ціна, номенклатура та кількість поставленого Металолому визначаються сторонами в специфікаціях до цього договору. Специфікації, оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін, складають невід'ємну частину договору

Відповідно до п. 2.2. договору № 733/13-І, загальна вартість договору є змінною величиною, складається із сум усіх специфікацій, оформлених до даного договору і орієнтовно складає 142 000 000,00 грн.

Пунктом 3.6. договору № 733/13-І визначено, що датою поставки Металолому вважається дата виписування вантажоотримувачем приймально-здавальних актів ф. № 69 або ф. № 19. Право власності, ризики та користь на Металолом переходять до покупця у момент прийняття його у пункті призначення вантажоотримувачем, що підтверджується актами встановленої форми (ф. № 69 або ф. № 19).

Пунктом 10.1. сторонами встановлено строк дії договору № 733/13-І - даний договір набирає чинності з 01.01.2014р. і діє до 31.12.2014р.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, договір по даній справі є договором поставки.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Умовами специфікацій, укладених до договору № 733/13-І від 11.12.2013р.: № 02/1-І від 31.01.2014р., № 02/2-І від 24.02.2014р., № 03/1-І від 28.02.2014р., № 04/1-І від 01.04.2014р.,04/2-І від 11.04.2014р., № 04/3-І від 18.04.2014р., сторони встановили, що оплата поставленого Металолому повинна бути здійснена не пізніше 30-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому була здійснена поставка, відповідно виписаним вантажоодержувачем приймально-здавальних актів ф. № 69 або ф. № 19, які підтверджують відповідність поставленого Металолому умовам Договору.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору поставки № 733/13-І від 11.12.2013р. позивачем було відвантажено та поставлено на адресу вантажоодержувача Металолом на загальну суму 7 749 657,68 грн. в період:

з 01.02.2014р. по 28.02.2014р. у загальній кількості 692,340т., на суму 1550308,83 грн., що підтверджується двостороннім актом приймання-передачі Металолому від 28.02.2014р., видатковою накладною № 8 від 28.02.2014р. та приймально-здавальними актами ф. № 69 №№ 334, 349, 358, 355, 350; 348, 352, 353, 357, 351, 354, 356, 382, 370. Отже, повна оплата за поставлений у лютому 2014 року Металолом повинна була бути здійсненна відповідачем не пізніше 30.03.2014р.

з 01.03.2014р. по 31.03.2014р. у загальній кількості 599,660т., на суму 1315894,62 грн., що підтверджується двостороннім актом приймання-передачі Металолому від 31.03.2014р., видатковою накладною № 12 від 31.03.2014р. та приймально-здавальними актами ф. № 69 №№ 406, 407, 429, 447, 448, 425, 458, 426, 446, 428,

427, 730, 731, 732. Отже, повна оплата за поставлений у березні 2014 року Металолом повинна була бути здійсненна відповідачем не пізніше 30.04.2014р.

з 01.04.2014р. по 30.04.2014р. у загальній кількості 2036,310т., на суму 4539375,00 грн., що підтверджується двостороннім актом приймання-передачі Металолому від 30.04.2014р., видатковою накладною № 20 від 30.04.2014р. та

приймально-здавальними актами ф. № 69 №№ 787, 742, 741, 744, 743, 759, 758, 803, 860, 859, 842, 823, 824, 843, 844, 928, 910, 909, 945, 944, 940, 941, 915, 914, 913, 942, 943, 978, 976, 977, 991, 999, 990, 988, 989, 1036, 1034, 1035, 1033. Отже, повна оплата за поставлений у квітні 2014 року Металолом повинна була бути здійсненна відповідачем не пізніше 30.05.2014р.

з 01.05.2014р. по 31.05.2014р. у загальній кількості 151,090т., на суму 344079,23 грн., що підтверджується двостороннім актом приймання-передачі Металолому від 31.05.2014р., видатковою накладною № 23 від 31.05.2014р., та приймально-здавальними актами ф. № 69 №№ 825, 1037, 1038. Отже, повна оплата за поставлений у травні 2014 року Металолом повинна була бути здійсненна відповідачем не пізніше 30.06.2014р.

Однак, відповідач договірних зобов'язань належним чином не виконав, оплату за отриманий товар у встановлений договором строк та в повному обсязі не здійснив, лише частково сплатив вартість поставленого у лютому 2014р. Металолому в сумі 200000,00грн., що підтверджується випискою з рахунку позивача за 11.02.2014р. (платіж здійснено 10.02.2015р.)

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки № 733/13-І від 11.12.2013р., у нього перед ТОВ "Діола" виникла заборгованість в сумі 7 549 657,68 грн.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Враховуюче вищевикладене та той факт, що на момент розгляду спору по суті відповідач не надав доказів оплати поставленого товару за договором поставки № 733/13-І від 11.12.2013р. в сумі 7 549 657,68 грн., не висунув заперечень з приводу якості чи кількості поставленого товару на дану суму, вимога позивача про стягнення 7 549 657,68 грн. заборгованості законна, обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.4. договору № 733/13-І передбачено, що у випадку прострочення оплати за поставлений Металолом покупець сплачує постачальнику відсотки у розмірі 0,1% річних від несплаченої суми, за кожен день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення.

Позивачем відповідачеві нараховано пеню за несвоєчасну сплату товару (Металолому) в сумі 438 393,45 грн. за загальний період: з 01.04.2014р. по 31.12.2014р., розмір пені обмежено обліковою ставкою НБУ та шістьма місяцями нарахування.

Перевіривши розрахунок пені, суд погоджується з визначеним позивачем періодом її нарахування, в той же час, за вказаний період вірним розміром пені є 438 393,46 грн., однак стягненню підлягає сума пені 438 393,45 грн. в межах заявлених вимог.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь втрати від інфляції за період: з квітня 2014р. по квітень 2015р. в сумі 4 376 022,91 грн. та 3% річних за загальний період: з 01.04.2014р. по 18.05.2015р. в сумі 227 076,91 грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача 3% річних та втрат від інфляції, судом встановлено, що при здійсненні розрахунку 3% річних позивачем невірно визначено кількість днів прострочення (по кожному періоду поставки на один день менше ніж потрібно), правильною сумою 3% річних за заявлений позивачем період є 227 697,43 грн.; вірною ж сумою втрат від інфляції за період: з квітня 2014р. по квітень 2015р. є 4 376 925,41 грн.

Однак, враховуючи, що згідно з ст.22 ГПК України збільшення вимог є правом позивача, і відповідно до ст.83 ГПК України суд має право виходити за межі позовних вимог лише за клопотанням заінтересованої сторони (такого клопотання не надійшло), стягненню підлягають суми 3% річних та втрат від інфляції заявлені позивачем: 3% річних за загальний період: з 01.04.2014р. по 18.05.2015р. в сумі 227 076,91 грн.; втрати від інфляції за період: з квітня 2014р. по квітень 2015р. в сумі 4 376 022,91 грн.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

В контексті клопотання відповідача про зупинення провадження по справі, яке викладено вище, суд оцінює договір, що є підставою позовних вимог, як такий, що відповідає вимогам діючого законодавства. Договір поставки № 733/13-І від 11.12.2013 р. містить всі істотні умови необхідні для договорів даного виду, в тому числі його зміст щодо ціни і строку оплати зафіксовано у відповідних специфікаціях та видаткових накладними, які є його невід'ємною частиною. Крім того, сторони договору № 733/13-І вчинили дії спрямовані на його виконання шляхом прийняття товару та його часткової оплати, що свідчить про здійснення волевиявлення сторін, спрямоване на повне виконання зобов'язань за договором.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс" (юридична адреса: 83086, м. Донецьк, вул. Федора Зайцева, 46-А; поштова адреса: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Чорноморська,6, ідентифікаційний код юридичної особи: 24819472) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діола" (юридична адреса: 53003, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Новопілля, вул. Садова, буд. 46; поштова адреса: 53005, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Тбіліська, 13, ідентифікаційний код: 32193449) суму 7 549 657 (сім мільйонів п'ятсот сорок дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят сім) грн. 68 коп. заборгованості, суму 438 393 (чотириста тридцять вісім тисяч триста дев'яносто три) грн. 45 коп. пені, суму 227 076 (двісті двадцять сім тисяч сімдесят шість) грн. 91 коп. 3% річних, суму 4 376 022 (чотири мільйони триста сімдесят шість тисяч двадцять дві) грн. 91 коп. втрат від інфляції, суму 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн.00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 26.05.2015 р.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.О. Науменко