ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р.Справа № 923/1281/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Головея В.М.,

суддів: Гладишевої Т.Я., Ярош А.І.,

при секретарі судового засідання: Ляшенко М.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

від ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 31.03.2015

за заявою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея»

про розстрочку виконання судового рішення

у справі № 923/1281/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея»

про стягнення 530 434,95 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 6 215 674,94 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 26.05.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

11 березня 2015 року від Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області, виконавча служба) до господарського суду Херсонської області надійшла заява про розстрочку виконання судового рішення, за якою виконавча служба просить розстрочити виконання рішення на 5 років, мотивуючи це поданим боржником клопотанням про звернення до суду із заявою про розстрочку.

23 березня 2015 року до господарського суду Херсонської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» (далі - ТОВ «Амалтея», відповідач) надійшла заява про розстрочку виконання судового рішення строком на 5 років.

Обґрунтовуючи вищевказану заяву відповідач послався на важкий фінансовий стан, а також, що на дату винесення господарським судом рішення від 07.10.2014, та станом на сьогоднішню дату власні кошти у ТОВ «Амалтея» - відсутні. Коефіцієнт фінансового ризику станом на початок року свідчить, що на кожну власну грошову одиницю у джерелах фінансування підприємства припадає 6,20 грн. запозиченого капіталу. На дату винесення господарським судом Херсонської області рішення від'ємне значення показника власного капіталу свідчить, що сума запозичених коштів (зобов'язань підприємства) перевищує поточну загальну вартість майна підприємства на 33 781,0 тис. грн. (на 30.09.2014) та на 192 874 тис. грн. (на 28.02.2015) відповідно.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 заяви виконавчої служби та відповідача задоволено частково, розстрочено виконання судового рішення рівнозначними щомісячними сумами в розмірі 7 765,77 дол. США починаючи з 1 квітня 2015 року. В частині розстрочення стягнутої суми компенсації по сплаті судового збору в розмірі 63 988,85 грн. - відмовлено.

Ухвала господарського суду мотивована тим, що негайне виконання судового рішення по сплаті заборгованості може призвести до зупинення діяльності відповідача та його банкрутства.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, Банк звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що ухвала місцевого суду необґрунтована та прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати її, та відмовити в задоволенні заяв виконавчої служби та відповідача.

Більш детальніше доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями від 15.05.2015.

25.05.2015 до апеляційного суду від Банку надійшла заява про продовження строку розгляду апеляційної скарги, у зв'язку із зайнятістю представника позивача у загальних зборах кредиторів.

26.05.2015 від ТОВ «Амалтея» надійшла телеграма про відкладення розгляду даної справи, у зв'язку з тим, що представник відповідача зайнятий у інших судових процесах та у засіданні комітету кредиторів.

Розглянувши в судовому засіданні 26.05.2015 вищевказані клопотання, судова колегія вважає, що вони не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» надано роз'яснення, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.).

Так, в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Доводи позивача та відповідача щодо неможливості з'явитися у судове засідання у зв'язку із зайнятістю представника Банку у загальних зборах кредиторів та зайнятістю в інших судових засіданням представника ТОВ «Амалтея», апеляційним господарським судом відхиляються, оскільки позивачем та відповідачем у справі є юридичні особи.

Відповідно до положень ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Також, господарський суд враховує, що позивач та відповідач не були позбавлені права надати письмові пояснення та направити до участі у справі інших представників, у тому числі з числа осіб, не пов'язаних з ними трудовими відносинами. Проте, така неявка представників сторін не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження від 14.05.2015 явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Херсонської області від 07.10.2014 у справі № 923/1281/14 задоволено частково позовні вимоги Банку та стягнуто з Товариства 381 757,70 доларів США (що еквівалентно 4 473 464,22 грн.) заборгованості за кредитом, 65 515,87 доларів США (що еквівалентно 767 719,68 грн.) заборгованості по процентам, 14 726,43 доларів США (що еквівалентно 172 565,37 грн.) пені по кредиту, 2 945,90 доларів США (що еквівалентно 35 520,27 грн.) пені по відсоткам, 1000 доларів США (що еквівалентно 11 718,07 грн.) штрафу, 63 988,85 грн. компенсації по сплаті судового збору. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.12.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 19.02.2015 рішення суду залишено без змін.

02.02.2015 на підставі наказу господарського суду ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області відкрито виконавче провадження № 46300480.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно пп. 7.1.1., 7.2., 7.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу судового рішення про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення суди повинні врахувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. Законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

В той же час, як вбачається із обґрунтування ухвали господарського суду в частині надання відповідачеві розстрочки, суд вказаних вимог у повній мірі не врахував, і прийняв до уваги тільки доводи відповідача, дійшов необґрунтованого висновку про те, що виконання судового рішення може призвести боржника до стану, який унеможливить здійснення ним господарської діяльності, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, взагалі не врахували, матеріального інтересу позивача та ступінь вини боржника (відповідача) у виникненні спору, а також того факту, що важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

Більше того, відповідно до ст.42 та абзацу 5 ст.44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Місцевий господарський суд також не проаналізував заяву державного виконавця у розрізі його повноважень та обставин звернення до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» закріплює, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 52 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що державний виконавець вправі звернути до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду виключно за наявності підстав, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У поданій до Господарського суду Херсонської області заяві, державний виконавець не навів жодної підстави, що ускладнювала б або робила неможливим вчинення ним заходів примусового виконання рішень, які регламентовані ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» (звернення стягнення на кошти та інше майно боржника - арешт, вилучення та примусова реалізація).

З огляду на це, колегія вважає, що наведені заявником обставини передусім є наслідком господарської діяльності відповідача, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось об'єктивних, незалежних від боржника обставин.

Вищенаведене переконливо свідчить про неправильність висновку господарського суду про наявність достатніх підстав для часткового задоволення заяв виконавчої служби та відповідача про відстрочку виконання рішення у даній справі.

Враховуючи те, що судом першої інстанції не наведено переконливих доводів щодо наявності виняткових обставин у розумінні ст. 121 ГПК України, які б тягли за собою необхідність розстрочки виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду в частині розстрочки виконання рішення, як прийнята з порушенням норм процесуального права, не може залишатись без змін і підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101 - 106, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 року в частині задоволення заяв Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» - скасувати.

У задоволенні заяв Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» про розстрочку виконання судового рішення - відмовити.

В решті ухвалу господарського суду Херсонської області - залишити без змін.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27.05.2015 року.

Головуючий суддя Головей В.М.

Судді Гладишева Т.Я.

Ярош А.І.