ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р. Справа № 910/28847/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Солюшнз", Київська обл., м. Бровари

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Солюшнз", Російська Федерація, м. Омськ

про стягнення 31308000,00 рублів

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Солюшнз", м. Бровари Київської області (надалі позивач) заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Солюшнз", м. Омськ Російська Федерація (надалі відповідач) про стягнення 31308000,00 рублів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови контракту № 2 від 30.09.2013 р. щодо повернення передплати, яка була здійснена позивачем.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.01.2015 р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 11.03.2015 р.

04.03.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача подано документи на вимогу ухвали суду та документи для долучення до матеріалів справи.

Крім того, 04.03.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником відповідача подано відзив на позовну заяву у якому відповідач просить залишити без задоволення позовні вимоги та розгляд справи здійснювати без представника останнього.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.03.2015 р. розгляд справи відкладено на 24.03.2015 р. та продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

Присутній у судовому засіданні 24.03.2015 р. представник позивача подав письмові пояснення по суті спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.03.2015 р. розгляд справи відкладено на 14.04.2015 р. та продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, суд

встановив:

30 вересня 2013 року між ТОВ "Сервіс Солюшнз" (продавець, відповідач) та ТОВ "Сервіс Солюшнз" (покупець, позивач) було укладено контракт №2 (надалі контракт), відповідно до п. 1.1. якого, покупець зобов'язується купити, а продавець зобов'язується поставити холодильні вітрини та/або запасні частини до них, далі товар, призначений для використання при продажі напоїв споживачам, у відповідності до специфікацій до даного контракту.

Відповідно до п. 4.1. контракту, товар поставляється відповідно до домовленості між сторонами в строки вказані в специфікаціях до даного контракту (90 календарних днів з дати інвойсу), при умові своєчасного надання покупцем транспорту для завантаження товару.

Загальна ціна контракту вказана в рахунках-фактурах (інвойсах) визначена на умовах FCA Орел (Incoterms 2010). Загальна ціна контракту включає вартість товару з документами, витрати на упаковку, маркування і завантаження, витрати на експортне митне оформлення (п. 6.1 контракту).

Згідно з п. 7.1. контракту, умови оплати: 100% передплата здійснюється в рублях РФ на підставі рахунку (інвойсу) продавця шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця у строки, вказані в специфікаціях до даного контракту (60 календарних днів).

Відповідно до п. 12.3. контракту, у редакції додаткової угоди №2 від 31.12.2013р., останній вступає в силу з моменту підписання його двома сторонами і діє до 31.12.2014 р., але у будь-якому випадку до виконання сторонами своїх обов'язків по даному контракту

Згідно з приписами частини першої ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Пунктом 12.5. контракту сторони погодили, що правом, яке підлягає застосуванню до даного контракту є право України.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

На виконання умов контракту відповідно до змісту інвойсів, копії яких долучено до матеріалів справи, позивачем було здійснено попередню оплату товару, що підтверджується виписками з рахунку позивача та наступними платіжними дорученнями в іноземній валюті:

- №121 від 24.10.2014 р. на суму 4000000,00 рублів;

- №117 від15.10.2014 р. на суму 4000000,00 рублів;

- №114 від 07.10.2014 р. на суму 4000000,00 рублів;

- №110 від 17.09.2014 р. на суму 3000000,00 рублів;

- №108 від 10.09.2014 р. на суму 5000000,00 рублів;

- №107 від 27.08.2014 р. на суму 5000000,00 рублів;

- №106 від 21.08.2014 р. на суму 5400000,00 рублів;

- №105 від 15.08.2014 р. на суму 5700000,00 рублів;

- № 103 від 12.08.2014 р. на суму 3008000,00 рублів;

- №102 від 11.08.2014 р. на суму 5000000,00 рублів;

- №101 від 07.08.2014 р. на суму 4000000,00 рублів;

- №99 від 05.08.2014 р. на суму 1200000,00 рублів;

- №97 від 16.07.2014 р. на суму 4000000,00 рублів;

- №92 від 24.06.2014 р. на суму 3000000,00 рублів;

- №90 від 18.06.2014 р. на суму 5000000,00 рублів;

- №87 від 04.06.2014 р. на суму 5000000,00 рублів;

- №84 від 29.05.2014 р. на суму 5400000,00 рублів;

- №83 від 22.05.2014 р. на суму 5700000,00 рублів;

- №82 від 16.05.2014 р. на суму3008000,00 рублів;

- №81 від 15.05.2014 р. на суму 4500000,00 рублів;

- №78 від 23.04.2014 р. на суму 4000000,00 рублів;

- №74 від 02.04.2014р. на суму 3000000,00 рублів;

- №72 від 20.03.2014 р. на суму 5000000,00 рублів;

- №71 від 12.03.2014р. на суму 10400000,00 рублів;

- №65 від 26.02.2014 р. на суму 12008000,00 рублів;

- №61 від 30.01.2014 р. на суму 4000000,00 рублів;

- №57 від 09.01.2014р. на суму 3000000,00 рублів;

- №51 від23.12.2013 р. на суму 2400000,00 рублів;

- №50 від 20.12.2013 р. на суму 2908611,60 рублів;

- №48 від 13.12.2013 р. на суму 2150000,00 рублів;

- №47 від 12.12.2013 р. на суму 2255920,69 рублів;

- №45 від 09.12.2013 р. на суму 1500000,00 рублів;

- №37 від 25.11.2013 р. на суму 1200000,00 рублів;

- №36 від 22.11.2013р. на суму 500000,00 рублів;

- №33 від 14.11.2013 р. на суму 3600000,00 рублів;

- №30 від 01.11.2013 р. на суму 1000000,00 рублів;

- №29 від 29.10.2013 р. на суму 1028008,03 рублів;

- №24 від 24.10.2013 р. на суму 3000000,00 рублів;

- №19 від 03.10.2013 р. на суму 5018182,97 рублів,

загалом на суму 152884723,29 рублів.

У свою чергу, як стверджує позивач, відповідач свої зобов'язання за вказаним вище контрактом повністю не виконав, в обумовлений у специфікаціях строк (протягом 90 календарних днів з дати інвойсу) позивачеві товар у повному обсязі не поставив, а передплату позивача повернув частково, за виключенням 31308000,00 рублів.

У зв'язку з невиконання відповідачем умов контракту у частині поставки товару, між сторонами було укладено ряд додаткових угод №№1-31 до контракту, відповідно до яких сторони погодили повернення передплати здійсненої позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо повернення передплати за контрактом, позивач звернувся до відповідача з вимогою від 11.12.2014 р. про повернення здійсненої позивачем передплати у розмірі 41308000,00 рублів.

Листом від 12.12.2014 р., у відповідь на вимогу позивача, відповідач завірив позивача що робить усе можливе для вирішення ситуації щодо повернення передплати, в підтвердження чого 12.12.2014р. повернув 10000000,00 рублів передплати на рахунок позивача.

Разом з тим, 12.12.2014 р. між сторонами було складено акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.09.2013 р. по 12.12.2014 р. за контрактом№2 від 30.09.2013 р., відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 31308000,00 рублів. Вказаний акт звірки взаєморозрахунків підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток юридичних осіб.

З огляду на вказані вище обставини справи, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо поставки позивачеві обумовленого контрактом товару.

Відповідно до частини першої та частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У ст. 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин першої та третьої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Оскільки відповідач визначений контрактом товар в обсягах зазначених у специфікаціях не поставив (доказів іншого суду не надано), суму передплати у розмірі 31308000,00 рублів на вимогу позивача від 11.12.2014р. останньому не повернув, відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, в зв'язку з чим, позивач має право на захист свого порушеного права відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини другої ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначено вище, позивач належними доказами підтвердив здійснення останнім передоплати за контрактом № 2 від 30.09.2013 року у розмірі 31308000,00 рублів. У свою чергу, відповідач не надав доказів належного виконання своїх зобов'язань за вказаним контрактом щодо поставки товару на зазначену суму.

З огляду на наведене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача передплати (авансу) у сумі 31308000,00 рублів є обґрунтованими, документально підтвердженими і, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.

У п. 19 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/369 від 29 червня 2010 року «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що господарський суд може прийняти рішення про стягнення з відповідача суми заборгованості саме в іноземній валюті у спорах, пов'язаних із здійсненням валютних операцій у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 Цивільного кодексу України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). При цьому, законом прямо не передбачено обов'язку господарського суду зазначати в резолютивній частині рішення про стягнення заборгованості в іноземній валюті еквівалент такої суми в гривнях. Якщо ж у відповідних випадках позивач просить зазначити в резолютивній частині судового рішення зі спору, пов'язаного зі стягненням суми заборгованості в іноземній валюті, також і гривневий еквівалент (за офіційним курсом Національного банку України) або лише гривневий еквівалент, то суд з урахуванням конкретних обставин справи може задовольнити будь-яке з таких клопотань.

Судові витрати, відповідно до частини четвертої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судом покладаються на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Солюшнз" (Російська Федерація, 644069, Омська область, м. Омськ, вул. Північна 17-та, буд. 77А; єдиний державний реєстраційний номер 832; ІНН ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Солюшнз" (07400, Київська область, м.Бровари, вул. Богунського, буд. 26; код ЄДРПО Україна 31648153) - 31308000 (тридцять один мільйон триста вісім тисяч) рублів передплати та 73080 (сімдесят три тисячівісімдесят) гривень 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 18.05.2015 року.

Суддя А.В. Лопатін