УХВАЛА

27.05.2015 р.Справа № 910/13288/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Технологічна аграрна компанія

об'єднана"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс - Агроцентр"

про стягнення 59 839 033,17 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Технологічна аграрна компанія об'єднана» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агроцентр» про стягнення 59 839 033,17 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №5-211211/н від 21 грудня 2011 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.05.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 18.06.2015 р.

26.05.2015 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти на рахунках і вкладах Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агроцентр» у банках та інших фінансових установах та на рахунках в цінних паперах у депозитарних установах в межах суми позовних вимог - 59839033,17 грн.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову значно утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглянувши наявні у справі матеріали з огляду на подану позивачем заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вказаної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї власної ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі ст. 67 Кодексу, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26 грудня 2011 року № 16 судам роз'яснено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 3 згаданої постанови визначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що основними видами діяльності відповідача, відповідно інформації, яка міститься в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (Код КВЕД 01.11) та оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (Код КВЕД 46.21), тому прибуток Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агроцентр» носить сезонний характер, оскільки його отримання відповідачем припадає на осінній період, коли збирається врожай та здійснюється реалізація вирощених зернових культур за період весни та літа, а отже, на переконання позивача, існує висока ймовірність невиконання або значного ускладнення виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості, у разі задоволення позову.

Приватне акціонерне товариство «Технологічна аграрна компанія об'єднана» у вказаній заяві також зазначає, що станом на момент подання заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агроцентр» не зможе отримувати максимальний або середній прибуток від своєї господарської діяльності.

Крім того, в обґрунтування заяви позивач посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агроцентр» має боргові зобов'язання не лише перед позивачем, а й перед іншими контрагентами за укладеними договорами.

На підтвердження викладеного позивач посилається на існуючі рішення суду, зокрема по справі № 5011-25/7453-2012 (Постанова Вищого господарського суду України від 24.02.2014 р.), відповідно до встановлених обставин якої відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, у зв'язку з чим ТОВ «Сервіс-Агроцентр» було встановлено розстрочку виконання рішення суду зі сплати заборгованості в сумі 4 000 332,47 грн. строком на один рік.

Також, мотивуючи подану заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач посилається на складний економічний стан в Україні та падіння курсу національної валюти по відношенню до іноземних валют, в результаті чого заборгованість відповідача, яка обрахована у гривні, зменшується у валютному виразі, що призведе до понесення позивачем збитків, оскільки діяльність останнього носить, в тому числі, імпортоорієнтований характер та здебільшого залежить від закупівельних цін у валюті на посадковий зерновий матеріал, який закуповується позивачем за кордоном. Таким чином, подальше зниження курсу гривні по відношенню до іноземних валют призводить до дисбалансу фінансового стану позивача та понесення ним збитків і втрат.

З урахуванням викладеного, позивач стверджує, що відповідач, знаходячись в скрутному фінансовому становищі, ухиляється від виконання грошових зобов'язань перед позивачем, іншими юридичними особами, що є беззаперечним доказом недобросовісності відповідача у підприємницькій діяльності та намірів щодо ухилення від відповідальності за невиконання власних договірних зобов'язань. При цьому, чинне законодавство України дає можливість власнику майна безперешкодно, протягом досить короткого строку, здійснити відчуження всього належного йому майна та виведення грошових коштів, тому, в разі невжиття заходів забезпечення позову, позивач буде позбавлений можливості реально захистити свої порушені права.

Пунктом 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із змінами і доповненнями) роз'яснено, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

При цьому, обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п. 10 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду, зокрема, вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Суд, дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, встановивши обставини справи та доводи, що являються підставами подання даної заяви, погоджується з позицією позивача щодо пов'язаності заявлених до вжиття заходів забезпечення позову з предметом позовних вимог та наявності достатніх підстав вважати, що невжиття таких заходів, у разі задоволення позовних вимог, значно утруднить або зробить неможливим виконання такого рішення.

При цьому, обраний судом спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Крім того, застосування заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача не порушить жодних прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу та до неможливості належного здійснення відповідачем господарської діяльності, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, дотримання збалансованості інтересів сторін, встановивши наявність правового зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, врахувавши ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, господарський суд вважає за доцільне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити та накласти арешт на грошові кошти відповідача в межах суми заявлених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити.

2. Накласти арешт, в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 59 839 033,17 грн. (п'ятдесят дев'ять мільйонів вісімсот тридцять дев'ять тисяч тридцять три гривні сімнадцять коп.), на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в установах банків, які належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агроцентр» (03138, м. Київ, вул. Каменярів, 21, код ЄДРПОУ - 36059766) за переліком:

- № 7470 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 4646 у ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299);

- № 2007 у ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299);

- № 6 у АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 380805);

- № 6 у АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 380805);

- № 9795 у Печерському філіалі ПАТ КБ «Приватбанк», м. Києва (МФО 300711);

- № 0344 у Печерському філіалі ПАТ КБ «Приватбанк», м. Києва (МФО 300711);

- № 5001 у ПАТ «Укрінбанк» (МФО 300142);

- № 430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 9 у АТ «Райффайзен банк аваль» у м. Києві (МФО 380805);

- № 430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 30 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 7430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 30 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 0 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 30 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 30 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 4 у АТ «Райффайзен банк аваль» у м. Києві (МФО 380805);

- № 0483 у Печерській філії ПАТ КБ «Приватбанк», м. Київ (МФО 300711);

- № 9771 у Печерській філії ПАТ КБ «Приватбанк», м. Київ (МФО 300711);

- № 6771 у Печерській філії ПАТ КБ «Приватбанк», м. Київ (МФО 300711);

- № 8586 у Печерській філії ПАТ КБ «Приватбанк», м. Київ (МФО 300711);

- № 7610 у Печерській філії ПАТ КБ «Приватбанк», м. Київ (МФО 300711);

- № 2 у АТ «Райффайзен банк аваль» у м. Києві (МФО 380805);

- № 1 у АТ «Райффайзен банк аваль» у м. Києві (МФО 380805);

- № 3 у АТ «Райффайзен банк аваль» у м. Києві (МФО 380805);

- № 9 у АТ «Райффайзен банк аваль» у м. Києві (МФО 380805);

- № 8199 у Казначействі України (МФО 89998);

- № 430 у КРД АТ «Райффайзен банк аваль» м. Києва (МФО 322904);

- № 7027 у ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299);

- № 6542 у ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299);

- № 6576 у ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299);

- № 1 у АТ «Райффайзен банк аваль» у м. Києві (МФО 380805);

- № у АТ «Райффайзен банк аваль» у м. Києві (МФО 380805);

- № 5467 у ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299);

- № 0021 у ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299);

- № 5483 у Печерській філії ПАТ КБ «Приватбанк», м. Київ (МФО 300711);

- а також на грошові кошти, що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним виконавцем під час виконання ухвали суду про забезпечення позову.

3. Дана ухвала являється виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 27.05.2015 р., та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Дана ухвала підлягає обов'язковому виконанню на всій території України з моменту її винесення.

4. Строк пред'явлення ухвали господарського суду м. Києва від 27.05.2015 р. у справі № 910/13288/15 про вжиття заходів до забезпечення позову до виконання становить один рік, тобто до 27.05.2016 р.

Стягувач за даною ухвалою: Приватне акціонерне товариство «Технологічна аграрна компанія об'єднана» (79035, м. Львів, вул. Зелена, будинок 115 Б, офіс 304; код ЄДРПОУ - 33939991).

Боржник за даною ухвалою: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агроцентр» (03138, м. Київ, вул. Каменярів, 21, код ЄДРПОУ - 36059766).

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.І. Зеленіна