РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015Справа №910/7393/15-г

за позовомПублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Колекшн Груп"
простягнення 13 280 731,57 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Мельник І.М. - представник за довіреністю № 09-32/104 від 09.02.2015;
від відповідачане з'явились

В судовому засіданні 20.05.15 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Колекшн Груп" про стягнення 13 280 731,57 грн., з яких: 12 231 277,27 грн. - боргу за кредитом, 674 869,38 грн. - боргу по відсоткам за користування кредитом, 211 572,60 грн. - пені по кредиту, 22 377,47 грн. - пені по відсоткам, 126 000, 00 грн. - індекс інфляції по кредиту, та 14634,85 грн. - індекс інфляції по відсоткам, за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно Кредитного договору № 20-1783/2-1 від 24.05.2012.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.03.2015 порушено провадження у справі № 910/7393/15-г за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 22.04.2015.

21.04.2015 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника.

У судове засідання, призначене на 22.04.2015, з'явився представник позивача, вимоги ухвали суду про порушення провадження позивач виконав, надав через канцелярію суду докази, що були долучені до матеріалів справи.

Представник позивача щодо відкладення розгляду справи не заперечував.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням витребуваних судом доказів та враховуючи подане клопотання, суд, керуючись ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 13.05.15.

07.05.15 відповідач подав відзив на позов, в якому проти позову заперечує з тих підстав, що кредитний договір № 910/7393/15-г від 24.05.15 не укладався, а отже і відсутні договірні відносини, на які посилається позивач в позовній заяві. У зв'язку з викладеним, відповідач просить на підставі ст. 80 ГПК України припинити провадження у справі.

В судове засідання 13.05.15 представники сторін з'явились, надали пояснення по суті спору, в судовому засіданні було оголошено перерву до 20.05.15.

В судове засідання 20.05.15 з'явився представник позивача, який надав письмові пояснення в яких зазначив, що в тексті позовної заяви № 649-08/39 від 20.03.15 позивач допустив описку, зокрема, зазначив невірну дату кредитного договору, за яким проводиться стягнення, вірною є дата 24.05.2012 року. Враховуючи пояснення представника позивача суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження у справі у зв'язку з його необґрунтованістю.

Представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 20.05.15 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

24 травня 2012 р. між Публічним акціонерним товариством товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - Банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредит Колекшн Груп" (далі - Позичальник, відповідач) був укладений Кредитний договір № 20-1783/2-1 (далі - Кредитний договір).

05.06.12, 05.11.12, 06.08.14, 06.03.14 та 08.10.14 сторони вносили зміни до кредитного договору шляхом укладення відповідних договорів про внесення змін.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 12 231 277,27 грн. на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

В п. 2.2 Кредитного договору сторони визначили графік повернення кредиту: рівними платежами по 1019273,11 грн. з 30.06.2014 р. по 31.05.2015 р.

В подальшому Договором про внесення змін та доповнень № 20-2481/2-1 від 08.10.2014 р. до Кредитного договору № 20-1783/2-1 сторони змінили графік повернення кредиту, кінцевий термін повернення кредиту - 31.05.2015 р.

Згідно пункту 3.1. Кредитного договору кредит надається Банком Позичальнику шляхом перерахування коштів з кредитного на поточний рахунок позичальника № 0303/980, відкритий у Центральному відділенні ПАТ "Промінвестбанк", на підставі заявки Позичальника протягом 3-х банківських днів з дати її отримання.

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору сторони узгодили, що проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником, виходячи із встановленої Банком процентної ставки у розмірі 22,0 %, відповідно до Договору про внесення змін та доповнень № 20-1997/2-1 від 06.08.2014 починаючи з 01.08.14 - 8,53 % річних, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом.

Пунктом 3.3 Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1997/2-1 від 06.08.2014 р. сторони визначили, що при розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод "факт/факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Таким чином, з 01.08.2014 р. процентна ставка за користування кредитом становила 8,53% річних.

Відповідно до п. 2 Договору про внесення змін та доповнень № 20-2481/2-1 від 08.10.2014 р. сторони домовились, що Позичальник зобов'язаний сплатити Банку суму нарахованих процентів за користування кредитом за період липень-вересень 2014 р. та суму процентів, які будуть нараховані за користування кредитом за жовтень 2014 р., в термін не пізніше 28.11.2014 р. Там же узгоджено, що оплата Позичальником нарахованих процентів за інші періоди здійснюється в строки, визначені Кредитним договором.

Порядок сплати процентів визначений пунктом 3.4. Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1997/2-1 від 06.08.2014 р., а саме:

Нарахування Банком процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту кожного робочого дня на фактичний залишок заборгованості за кредитом на кінець дня.

Нарахування процентів за користування кредитом за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюється в останній робочий день перед такими вихідними та неробочими днями.

Якщо вихідні та неробочі дні починаються в поточному та закінчуються в наступному місяці, тоді нарахування за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюються в останній робочий день поточного місяця, а нарахування за вихідні та неробочі дні наступного місяця здійснюються в перший робочий день наступного місяця.

Проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються Позичальником у валюті, в якій було видано кредит, щомісячно 1 (першого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів, а при закінченні терміну дії кредиту - в дату, до якої Позичальник має право користуватись кредитом.

Проценти, що нараховуються на прострочену заборгованість за кредитом після настання кінцевого терміну повернення кредиту, що вказаний в п. 2.2 даного договору, сплачуються Позичальником щоденно.

При цьому сторони встановили, що зобов'язання Позичальника по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими до 5-го (п'ятого) числа місяця наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів.

Пунктом 3.5 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1890/2-1 від 05.06.2012 р.) сторони також узгодили, що у випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного кредиту, Позичальник надалі сплачує з відповідної календарної дати, яка визначена в договорі як дата виконання зобов'язання до дати виконання такого зобов'язання проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з процентної ставки у розмірі, що на 3 проценти перевищує діючу по строковій заборгованості, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно п.п. 3.3, 3.4 даного договору.

Пунктом 3 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-2481/2-1 від 08.10.2014 р.) сторони домовились не застосовувати до позичальника штрафні санкції, передбачені умовами Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості згідно встановленого графіку погашення кредиту, зокрема, не нараховувати пеню, що передбачена п.5.3 кредитного договору, на суму простроченої кредитної заборгованості, що виникла в період з 30.09.14 по 08.10.14 включно, та не застосовувати до позичальника в період з 30.09.14 по 08.10.14 включно проценти за неправомірне користування кредитом, що передбачені п.3.5 кредитного договору, за порушення строку повернення кредиту.

Пунктом 5.3 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасну сплату сум та/або процентів за користування кредитом, та/або процентів за неправомірне користування кредитом Позичальник сплачує пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

Пунктом 5.2. Кредитного договору також передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов'язання по поверненню Банку сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або процентів за неправомірне користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач на виконання умов Кредитного договору 08.06.2012 р. на підставі заявки відповідача здійснив видачу кредитних коштів Позичальнику в сумі 12 231277,27 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 3 від 08.06.2012р. та випискою по рахунку відповідача. Враховуючи наведене, позивач зазначає, що повністю виконав свої зобов'язання, визначені Кредитним договором.

Однак, передбачений Кредитним договором графік відповідачем дотримано не було, та в грудні 2014 року на рахунки простроченої заборгованості було винесено 4200000,00 грн., в січні 2015 року - 1400000,00 грн.

У зв'язку із порушенням позичальником зобов'язань за кредитним договором, позивачем 13.02.15 на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення кредиту та сплату процентів № 431-08/39 від 12.02.15, докази отримання якої 20.02.15 відповідачем наявні в матеріалах справи. Відповідно до вказаної вимоги позивач вимагав сплати позивачем заборгованості в сумі 13280731,57 грн. протягом 10 календарних днів з моменту її одержання.

Згідно з п.4.3.4 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати в повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентів за користування ним, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, та/або суму неустойки, передбачених кредитним договором, у випадках: позичальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом та/або інші зобов'язання по сплаті грошових коштів.

За розрахунками позивача, заборгованість відповідача за Кредитним договором станом на 27.01.2015 р. становить 13280731,57 грн., з яких:

12231277,27 грн. заборгованості за кредитом,

674869,38 грн. заборгованість по процентах за користування кредитними коштами;

211572,60 грн. пеня по кредиту;

22377,47 грн. пеня по процентам;

126 000, 00 грн. інфляційних втрат по кредиту;

14634,85 грн. інфляційних втрат по процентам.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами по справі був укладений Кредитний договір № 20-1783/2-1 від 24.05.2012 р, а в подальшому до цього договору були укладені Договори про внесення змін та доповнень. Наведений Кредитний договір (з урахуванням укладених до нього договорів про внесення змін та доповнень) та відповідні положення статей параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України та ст.ст. 345-349 параграфа 1 глави 35 ГК України визначають права та обов'язки сторін з надання та повернення грошових коштів (кредиту) та сплати процентів.

Згідно норми ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Зокрема, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявні в матеріалах справи докази, а саме: меморіальний ордер № 8 від 08.06.2012р. на суму 12 231 277,27 грн. та виписка по рахунку відповідача, приймаються судом у якості належних доказів здійснення позивачем на виконання умов Кредитного договору перерахування відповідачеві кредитних коштів відповідно до умов договору.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що в установлений Кредитним договором строк відповідач не здійснив повернення кредитних кошти в повному обсязі, чим порушив умови пунктів 2.1, 2.2 (з урахуванням внесених сторонами змін), підпункту 4.2.1 пункту 4.2 Кредитного договору, у зв'язку з чим станом на час розгляду спору по суті заборгованість відповідача за кредитом становить 12231277,27 грн. заборгованості за кредитом та 674869,38 грн. заборгованості по процентах за користування кредитними коштами.

Зважаючи на встановлені обставини справи та здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитом станом на 27.01.2015 року, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 12231277,27 грн. заборгованості за кредитом та 674869,38 грн. заборгованості по процентах за користування кредитними коштами є обґрунтованими, нормативно та документально доведеними, а тому підлягають задоволенню повністю.

Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Для пені, як різновиду неустойки, характерним є те, що вона обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення зобов'язання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Згідно із п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.3 Кредитного договору (з урахуванням внесених сторонами змін) передбачено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за надання кредиту, та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом Позичальник (відповідач) сплачує пеню, яка обчислюється щоденно за методом «факт/факт» від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення. За несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, що нараховані після настання кінцевої дати повернення кредиту, що вказана у п.2.2 цього договору пені не нараховується.

Як встановлено судом виходячи з умов Кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту - 31.05.2015 р. (п. 2.2. Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-2481/2-1 від 08.10.2014 р.), кінцевий термін погашення процентів (нарахованих за липень-вересень, жовтень 2014 р.) - 28.11.2014 р. (п. 2 Договору про внесення змін та доповнень № 20-2481/2-1 від 08.10.2014 р.).

Оскільки зобов'язання щодо своєчасного повернення отриманого на підставі Кредитного договору кредиту, а також зобов'язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, відповідачем було порушене, то у відповідача виник обов'язок сплати пені відповідно до умов пункту 5.3 Кредитного договору.

У позовній заяві позивач визначив до стягнення з відповідача загальну суму пені в розмірі 233950,07 грн., яка складається з таких сум: 211572,60 грн. пені за прострочення сплати кредиту за період з 01.12.2014 р. по 26.01.2015 р. та 22377,47 грн. пені за прострочення сплати процентів по кредиту за період з 02.12.2014 р. по 26.01.2015 р.

Стосовно стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту суд зазначає наступне.

Судом враховано, що згідно п. 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З урахуванням вищенаведених правових норм та роз'яснень постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14, а також умов пункту 5.3 Кредитного договору, та визначеного Договором про внесення змін та доповнень № 20-2481/2-1 від 08.10.2014 Графіку повернення кредиту, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 01.12.2014 р. по 26.01.2015 р., суд прийшов до висновку, що сума пені за несвоєчасне погашення кредиту за вказаний період визначена позивачем вірно в розмірі 211572,60 грн.

Стосовно пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 27.01.2015 р. заборгованість відповідача по процентам за кредитом склала 674 869,38 грн.

Пунктом 2 Договору про внесення змін та доповнень № 20-2481/2-1 від 08.10.2014 р. сторони узгодили, що позичальник зобов'язаний сплатити суму процентів за користування кредитом за період липень-вересень 2014 р., а також за жовтень 2014 р. не пізніше 28.11.2014 р. Сплата позичальником нарахованих Банком процентів за інші періоди здійснюється в порядку та строки, встановлені Кредитним договором.

Цей порядок сплати визначений пунктом 3.4. Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1997/2-1 від 06.08.2014 р., зокрема визначено, що проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються позичальником у валюті, в якій було видано кредит, щомісячно 1 (першого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів, а при закінченні терміну дії кредиту - в дату, до якої позичальник має право користуватись кредитом. Там же визначено, що зобов'язання позичальника по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими до 5-го (п'ятого) числа місяця наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів.

Враховуючи наведені умови Кредитного договору (з урахуванням договорів про внесення змін та доповнень), суд прийшов до висновку, що пеню за несвоєчасну сплату процентів позивачем розраховано вірно за період з 02.12.14 по 26.01.15 в розмірі 22377,47 грн., отже вказана вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, пунктом 5.2. Кредитного договору також передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов'язання по поверненню Банку сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або процентів за неправомірне користування кредитом Позичальник (відповідач) зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Факт прострочення відповідачем сплати кредиту та процентів за користування кредитом судом встановлено, та відповідачем не спростовано.

Враховуючи норми ст. 625 ЦК України, умови п. 5.2 Кредитного договору та здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту за період грудень 2014 р., суд прийшов до висновку про те, що розрахунок інфляційних втрат на суму заборгованості за кредитом в розмірі 126000,00 грн. та інфляційних втрат на суму заборгованості за простроченими процентами в розмірі 14634,85 грн. за вказаний період здійснений позивачем арифметично вірно, а отже, позовні вимоги є обґрунтованими, нормативно та документально доведеними, а тому підлягають задоволенню повністю.

Відповідач належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачем обставин не надав, заперечення викладені у відзиві на позов спростовуються поясненнями позивача та матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Колекшн Груп" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 57, ідентифікаційний код 34045919) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12, ідентифікаційний код 00039002) 12 231 277 (дванадцять мільйонів двісті тридцять одну тисячу двісті сімдесят сім) грн. 27 коп. - заборгованості за кредитом, 674 869 (шістсот сімдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят дев'ять) грн. 38 коп. - заборгованості за процентами; 211 572 (двісті одинадцять тисяч п'ятсот сімдесят дві) грн. 60 коп. - пені по кредиту, 22 377 (двадцять дві тисячі триста сімдесят сім) грн. 47 коп. - пені по процентам; 126 000 (сто двадцять шість тисяч) грн. 00 коп. - індекс інфляції по кредиту; 14 634 (чотирнадцять тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 85 коп. - індекс інфляції по процентам та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.05.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г.