ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Справа № 910/21225/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоПлюшка І.А.,
суддів :Самусенко С.С., Татькова В.І. (доповідача),
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Національної авіакомпанії "Узбекистон Хаво Йулларі" в особі Представництва Національної авіакомпанії "Узбекистон Хаво Йулларі" в місті Києві
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 26.02.2015 р.
та на рішеннягосподарського суду міста Києва від 17.12.2014 р.
у справі№ 910/21225/14 господарського суду міста Києва
за позовом Національної авіакомпанії "Узбекистон Хаво Йулларі" в особі Представництва Національної авіакомпанії "Узбекистон Хаво Йулларі" в місті Києві (надалі - Позивач)
доПублічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" (надалі - Відповідач)
проспонукання до вчинення певних дій
за участю представників:
від позивача - Петручок А.В. (адвокат); - Бахтіяр Нурматов (голова представництва в м. Києві)
від відповідача- Андруха О.В., дов. № 5/14 від 24.09.2014 р.
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача та просив суд зобов'язати останнього задовольнити заяву на купівлю іноземної валюти до договору розрахунково-касового обслуговування № 292/1 від 03.01.1997 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.12.2014 р. (суддя Смирнова Ю.М.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2015 р. (головуючий суддя Буравльов С.І., судді: Андрієнко В.В., Шапран В.В.) рішення господарського суду міста Києва від 17.12.2014 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та постановою, Позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог Позивача, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.04.2015 р. касаційну скаргу Позивача прийнято до провадження, призначено розгляд скарги на 19.05.2015 р.

14 травня 2015 року, через канцелярію Вищого господарського суду України, від Відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просив суд відмовити в задоволенні вказаної скарги, а прийняті у даній справі рішення та постанову залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши доводи касаційної скарги, взявши до уваги заперечення, викладені у відзиві на касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що подана касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 03.01.1997 р. між Позивачем (клієнт) та Відповідачем (банк) укладено договір № 292/1 про розрахунково-касове обслуговування (надалі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору для зберігання грошових коштів та здійснення всіх видів розрахунково-касових операцій банк відкриває клієнту розрахунковий рахунок.

Відповідно до п. 2.2. Договору банк взяв на себе зобов'язання забезпечувати збереження ввірених йому грошових коштів клієнта, своєчасно та вірно проводити розрахункові операції за дорученням клієнта у відповідності до діючих нормативних актів про безготівкові розрахунки, здійснювати прийом готівки відповідно до діючих нормативних актів, видавати позивачу готівкові кошти з розрахункового рахунку на виплату заробітної плати та на інші цілі, передбачені законодавством, в межах та у строки, вказані в касовій заявці.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що клієнт має право самостійно розпоряджатися в установленому порядку коштами, що перебувають на його рахунку, давати банку доручення по розрахунковому обслуговуванню поточного рахунку та вимагати звіт про виконання доручень, здійснювати платежі в межах залишку коштів на розрахунковому рахунку на умовах, визначених чинним законодавством, отримувати готівкові кошти у відповідності до касової заявки для використання їх на цілі, передбачені законодавством.

Судами з'ясовано, що 11.06.2014 р. позивачем було подано відповідачу заяву на купівлю іноземної валюти № 82 у розмірі 375 000 дол. США, платіжне доручення № 2854 від 11.06.2014 р. на суму 4 500 000 грн. та платіжне доручення № 82 від 11.06.2014 р. в іноземній валюті на перерахування коштів у розмірі 375 000 дол. США на рахунок Позивача в Ташкенті.

Відповідно до платіжного доручення № 3 від 07.07.2014 р. та виписки з рахунку від 07.07.2014 р. кошти у розмірі 4 500 000 грн., перераховані позивачем на купівлю валюти, були повернуті банком на рахунок Позивача.

19.06.2014 р. Позивач звернувся з листом № 73 до Відповідача з проханням заблокувати розрахунковий рахунок № 57 з 19.06.2014 р. до 30.06.2014 р.

10.07.2014 р. Позивач звернувся з листом № 86 до Відповідача з проханням провести дії щодо купівлі валюти, згідно з наданими Позивачем 11.06.2014 р. документів.

08.07.2014 р. Позивач, у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації в банку, звернувся до останнього із заявою про включення вимог Позивача у розмірі 5 441 692,28 грн. та 841,51 дол. США до реєстру кредиторів.

Так, звертаючись до господарського суду з відповідними позовними вимогами, Позивач вважав, що Відповідач не виконав доручення клієнта на купівлю та перерахування 375 000 дол. США 13.06.2014 р., але не пізніше 16.06.2014 р.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Частиною 3 статті 1068 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У відповідності зі ст. 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України; безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Відповідно до п. 1.15. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 р. № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 р. № 377/8976, доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України.

Пунктом 2.19. даної Інструкції встановлено, що розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня. Банк і клієнт мають право, ураховуючи встановлені законодавством строки проведення переказу, передбачити в договорі банківського рахунку інші, ніж встановлені в абзаці першому цього пункту, строки виконання розрахункових документів клієнта. Порядок виконання таких документів визначається договором між банком і клієнтом та внутрішніми правилами банку.

Згідно з п. 8.4 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Судами попередніх інстанцій з'ясовано та з матеріалів справи вбачається, що постановою правління Національного банку України № 365 від 17.06.2014 р. Відповідача було віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням № 50 від 17.06.2014 р. виконуючою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію у Відповідача строком на три місяці з 18.06.2014 р. по 18.09.2014 р. та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в банку Пантіну Л.О.

11.09.2014 р. Правління Національного банку України прийняло постанову № 563 "Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк".

17.09.2014 р. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 92 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку".

Таким чином, як вірно відзначено судами, на момент звернення Позивача з позовом до суду першої інстанції (у жовтні 2014 року) у Відповідача вже було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку, як юридичної особи відповідно до законодавства.

У відповідності з ч. ч. 2, 3 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" до банківських послуг належать операції з відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

В силу положень ч. 9 ст. 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що станом на момент розгляду спору, Національним банком України було відкликано у відповідача банківську ліцензію, у зв'язку з чим він не зміг виконати заяву на купівлю іноземної валюти № 82 від 11.06.2014 р.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія погоджується з обґрунтованими та правомірними висновками судів попередніх інстанцій про те, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача задовольнити заяву № 82 від 11.06.2014 р. на купівлю іноземної валюти до договору розрахунково-касового обслуговування № 292/1 від 03.01.1997 р. є необґрунтованими та такими, що не можуть бути задоволеними, враховуючи і той факт, що у зв'язку з ліквідацією відповідача, останній не може задовольнити кредиторські вимоги позивача поза процедурою ліквідації, в іншій черговості ніж передбачено ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що оскаржуваний судовий акт прийнятий з дотриманням вимог матеріального і процесуального права.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги, з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національної авіакомпанії "Узбекистон Хаво Йулларі" в особі Представництва Національної авіакомпанії "Узбекистон Хаво Йулларі" в місті Києві залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2015 р. та рішення господарського суду міста Києва від 17.12.2014 р. у справі № 910/21225/14 залишити без змін.

Головуючий суддя І.А. Плюшко

Суддя С.С. Самусенко

Суддя (доповідач) В.І. Татьков