ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.05.15р. Справа № 904/1802/15
За позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "Інфоспектр", м. Дніпропетровськ

про стягнення 58 953 грн. 21 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Костюченко В.П., дов. № 8 від 06.01.15р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Приватного підприємства "Інфоспектр" заборгованість в розмірі 58 953 грн. 21 коп., з яких: 47 033 грн. 43 коп. - сума основного боргу, 838 грн. 55 коп. - 3% річних, 4 233 грн. 21 коп. - пені, 6 848 грн. 02 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов Договору про постачання теплової енергії № 825 від 01.12.11р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Відповідач явку свого повноважного представника в призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернулися конверти з ухвалами, що направлялися на адресу відповідача, з відміткою поштового відділення: "Повернуто, у зв'язку з закінченням строку зберігання".

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, тому що позовна заява з доданими до неї документами і ухвали суду направлялися за юридичною адресою, зазначеною у позовній заяві, яка співпадає з адресою місцезнаходження юридичної особи відповідача, що значаться у спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19.02.15р., наданого за електронним запитом суду. Згідно стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2011р. між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (теплопостачальне підприємство) та Приватним підприємством "Інфоспектр" (споживач) укладений договір про постачання теплової енергії № 825 (надалі - Договір), відповідно до умов якого, за цим Договором теплопостачальне підприємство бере на себе зобов'язання виробляти та постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов'язується одержати теплову енергію та сплатити теплопостачальному підприємству її вартість, за встановленими тарифами (цінами) в термін та на умовах передбачених цим Договором (п.2.1 Договору).

Відповідно до п. 11.1 цей Договір набуває юридичної сили з 01.10.11р. та діє до 12.09.14р., а в частині проведення розрахунків за теплову енергію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього Договору за один місяць до закінчення терміну дії договору, договір вважається продовжним на той самий строк (кількість місяців/днів, визначених у п.11.1 Договору) і на тих самих умовах. Кількість пролонгацій по цьому Договору необмежена (п. 11.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах визначених Додаток № 1 Договору для задоволення наступних потреб:

- опалення - в опалювальний період (175 діб);

- вентиляції - в опалювального період (175 діб);

- гарячого водопостачання - протягом року (350 діб);

- технологічних потреб відповідно з виробничою програмою споживача.

За умовами п. 7.2 Договору тариф для розрахунків за цим Договором складає: теплова енергія 1Гкал (без ПДВ) - 890, 26 грн., 1 Гкал (з ПДВ) - 1 068,31 грн.

У п. 3.3 Договору сторони визначили, що фактично отриманий обсяг теплової енергії споживачем від теплопостачального підприємства фіксується сторонами актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, за формою визначеною сторонами в Додатку №3 Договору.

Згідно 4.2.2 Договору споживач взяв на себе зобов'язання до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, отримати від теплопостачального підприємства рахунок разом з актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та, розглянувши останній, не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, підписати та направити поштою один екземпляр на адресу теплопостачального підприємства

Сторони, підписавши цей Договір, домовились, що факт отримання споживачем акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та подальшого неотримання теплопостачальним підприємством протягом 5 календарних днів з моменту отримання підписаного споживачем акту, є підставою для теплопостачального підприємства вважати акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період підписаним з боку споживача (п. 6.10 Договору).

За умовами п. 6.2 Договору облік споживання теплової енергії споживачем здійснюється розрахунковим способом за адресою: вул. Барикадна, 20.

Відповідно до п. 6.8 Договору споживач зобов'язаний не пізніше 15 числа розрахункового періоду здійснити теплопостачальному підприємству авансовий платіж у розмірі 80 (вісімдесят) % від вартості теплової енергії, згідно з її кількості, передбаченою Додатком №1 до цього Договору, за власним платіжним дорученням з вказаним період, за який він сплачує.

Згідно до п.6.9 Договору споживач здійснює кінцевий розрахунок за спожиту теплову енергію до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

Відповідач не виконав свої зобов'язання, розрахунки за спожиту теплову енергію своєчасно не проводив, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за період з жовтня по грудень 2013р., січня по квітень 2014р., з жовтня 2014р. грудень 2014р. та січень 2015р. у розмірі 47 033 грн. 43 коп.

Відповідно до п. 9.4.4 Договору в разі прострочення споживачем виконання грошового зобов'язання за цим Договором споживач на вимогу теплопостачального підприємства зобов'язаний виплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3% річних, а також пеню за весь час прострочення у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу з весь період неналежного виконання зобов'язання споживачем.

Згідно розрахунку позивача загальна сума нарахованої пені 4 233 грн. 21 коп. за кожний розрахунковий місяць окремо за останній рік невиконання основного зобов'язання у межах 182 календарних днів.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 6 848 грн. 02 коп. за період з грудня 2013р. по січень 2015р. та 3% річних в сумі 838 грн. 55 коп. за період з 20.11.13р. по 28.02.15р.

Заборгованість відповідача підтверджується: Договором з додатками, обґрунтованим розрахунком позовної суми за спожиту теплову енергію, копіями рахунків за послуги опалення, актами здачі-приймання теплової енергії, доказами направлення на адресу відповідача рахунків та актів, складених позивачем у спірному періоді тощо.

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості відповідача перед позивачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вищевказаний Договір за своїм змістом є договором про надання послуг.

За умовами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 530 ЦК України, якщо строк виконання зобов'язання не встановлений, кредитор в праві вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов'язання в семиденний термін з дня пред'явлення вимоги кредитором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки при проведенні розрахунку пені позивачем не враховано приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно перерахунку, здійсненого господарським судом, до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальному розмірі 3 010 грн. 41 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Водночас, судом було перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних та встановлено, що розмір відсотків є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред'явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення 3% річних в заявленому позивачем розмірі. Перевіркою правильності здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат порушень чинного законодавства не встановлено

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені Договором майново-господарські зобов'язання перед позивачем з оплати поставленої позивачем теплової енергії, чим порушив умови укладеного із позивачем Договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 47 033 грн. 43 коп. основного боргу, 3 010 грн. 41 коп. пені, 838 грн. 55 коп. 3% річних, 6 848 грн. 02 коп. індексу інфляції - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Інфоспектр" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, б. 48, кімн. 107, ) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Погребняка, б. 7; 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Короленко, б. 22; ) 47 033 грн. 43 коп. (сорок сім тисяч тридцять три грн. 43 коп.) основної заборгованості, 838 грн. 55 коп. (вісімсот тридцять вісім грн. 55 коп.) 3% річних, 3 010 грн. 41 коп. (три тисячі десять грн. 41 коп.) пені, 6 848 грн. 02 коп. (шість тисяч вісімсот сорок вісім грн. 02 коп.) інфляційних втрат, 1 789 грн. 10 коп. (одну тисячу сімсот вісімдесят дев'ять грн. 00 коп.) судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено - 25.05.15р.