РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015Справа №910/8058/15-г

За позовом 1. Приватного виробничого підприємства «Сірус»

2. Приватного акціонерного товариства «Сіріус-Буд»

до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів 1 Маковецький Валерій Семенович

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

3. Національний банк України

про визнання зобов'язань припиненими

суддя Морозов С.М.

Представники сторін:

від позивача 1: Макидон М.М. (представник за довіреністю №04-06-2013 від 04.06.2013р.);

від позивача 2: Марцінів Ю.К. (представник за довіреністю №26-01-2015 від 26.01.20115р.);

від відповідача: Шпак Т.Г. (представник за довіреністю від 10.04.2015р.);

від третьої особи-1: Григорчук Н.М. (представник за довіреністю від 16.04.2015р.);

від третьої особи-2: не з'явились;

від третьої особи-3: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне виробниче підприємство «Сіріус» (надалі ПВП «Сіріус», позивач-1), Приватне акціонерне товариство «Сіріус-Буд» (надалі ПАТ «Сірус-Буд», позивач-2) звернулись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі ПАТ «Дельта Банк», відповідач) у якому просили:

- визнати припиненими правовідносини за кредитним договором № К-2004187 укладеним 14 грудня 2010 року між Приватним виробничим підприємством «Сіріус» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та зобов'язання Приватного виробничого підприємства «Сіріус», які випливають з даного договору;

- визнати припиненими правовідносини за договором кредитної лінії № ВКЛ-2004187-1 укладеним 14 грудня 2010 року між Приватним виробничим підприємством «Сіріус» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та зобов'язання Приватного виробничого підприємства «Сіріус», які випливають з даного договору;

- визнати припиненою іпотеку комплексу, який розташований за адресою: Черкаська обл., Звенигородський район, с. Водяники, вул. Хмельницького Богдана (Леніна), буд. 2-А, загальною площею 8 940, 6 кв.м., згідно іпотечного договору № К-2004187/S-1, укладеного 14 грудня 2010 року між Приватним виробничим підприємством «Сіріус» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2499 у зв'язку з припиненням основного зобов'язання;

- визнати припиненою іпотеку нежилого будинку, універмаг «Троєщина», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Драйзера Теодора, буд. 21 (літера А), загальною площею 16 175, 3 кв.м., згідно іпотечного договору № К-2004187/S-2, укладеного 14 грудня 2010 року між Закритим акціонерним товариством «Сіріус» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2497 у зв'язку з припиненням основного зобов'язання;

- визнати припиненою поруку Приватного акціонерного товариства «Сіріус-Буд» за договором поруки № П-2004187-1, укладеним 14 грудня 2010 року між Закритим акціонерним товариством «Сірус-Буд» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Сіріус-Буд») та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» у зв'язку з припиненням основного зобов'язання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем заперечується здійснене погашення кредитної заборгованості ПВП «Сіріус» проведене відповідно до заяв підприємства про залік зустрічних вимог, зокрема за рахунок відступлених прав вимоги за договором укладеним 25.02.2015р. з Маковецьким В.С.

Ухвалою від 02.04.2015р. позовна заява була прийнята до розгляду, провадження в справі №910/8058/15-г порушено та призначено судове засідання на 14.04.2015р.

В судовому засіданні 14.04.2015р. розгляд справи було відкладено до 21.04.2015р.

В судовому засіданні 21.04.2015р. розгляд справи було відкладено до 19.05.2015р., окрім того, залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб і Національний банк України.

В судове засідання 19.05.2015р. представники від третіх осіб 1 та 2 не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Відповідачем надано до матеріалів справи відзив на позов у якому зазначено, що з моменту запровадження тимчасової адміністрації Банку спірні правовідносини сторін не регулюються Цивільним кодексом України, оскільки визначаються спеціальним законом, а саме Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким не передбачено способу задоволення вимог кредиторів до банку шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

У отриманих судом від Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області поясненнях за вих. № 12-105/7557 від 18.05.2015р., зазначено, що рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/8058/15-г не може вплинути на права в обов'язки Національного банку України як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, у зв'язку з чим викладено прохання розглядати справу без участі Національного банку.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006р., у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 19 травня 2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2010р. між ПАТ «Дельта Банк» та ПВП «Сіріус» укладено кредитні договори № К-2004187, № ВКЛ-2004187-1 на умовах яких позивачем-1 отримано кредитні кошти.

Виконання зобов'язань позичальника (ПВП «Сіріус») за вказаними кредитними договорами забезпечено:

- іпотечним договором № К-2004187/S-1 від 14.12.2010р., укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ПВП «Сіріус», за яким в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: комплекс, який розташований за адресою: Черкаська обл., Звенигородський район, с. Водяники, вул. Хмельницького Богдана (Леніна), буд. 2-А, загальною площею 8 940, 6 кв. м.;

- іпотечним договором № К-2004187/S-2 від 14.12.2010р., укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ЗАТ «Сіріус-Буд» (правонаступником якого є ПАТ «Сіріус-Буд»), за яким в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: нежилий будинок - універмаг «Троєщина», заг. пл. 16 175, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Драйзера Теодора, будинок 21 (літера А);

- договором поруки № П-2004187-1 від 14.12.2010р., укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ЗАТ «Сіріус-Буд».

Предметом позову у даній справі, є вимоги позивачів визнати припиненими правовідносини за кредитними договорами № К-2004187, № ВКЛ-2004187-1 та зобов'язання що виникали з них для ПВП «Сіріус», визнати припиненими іпотеку за іпотечними договорами № К-2004187/S-1, № К-2004187/S-2 від 14.12.2010р. та припиненою поруку за договором поруки № П-2004187-1 від 14.12.2010р. з підстав проведення заліку зустрічних вимог згідно заяв переданих до банку 26.02.2015р. в яких повідомлялось про наявність відповідних вимог ПВП «Сіріус» до ПАТ «Дельта Банк» отриманих за договором про відступлення прав вимоги укладеним з Маковецьким Валерієм Семеновичем.

Захист порушеного права в судовому порядку обґрунтовується позивачами тим, що, у отриманих від банку листах за вих. № 304, 305 від 23.03.2015р. останнім не визнається перехід частини прав до ПВП «Сіріус» за договорами банківського рахунку на підставі укладеного з Маковецьким В.С. договору про відступлення прав вимоги, а також, зазначається про необхідність виконання зобов'язань перед банком за договором кредитної лінії № ВКЛ-2004178-1 від 14.12.2010р. та кредитним договором № КЛ-2004187 від 14.12.2010р..

Відносини між банком та клієнтом (володільцем банківського рахунка) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Передання права вимоги, згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, є одним із способів заміни кредитора в зобов'язанні.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу)

Таким чином, передання права вимоги полягає в тому, що кредитор поступається своїм правом вимагати виконання зобов'язання іншій особі - новому кредитору, тобто таке право виникло з основного зобов'язання та має похідний характер.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За укладеним 25.02.2015р. між ПВП «Сіріус», Маковецьким Валерієм Семеновичем та ПАТ «Сірус-Буд» договором відступлення права вимоги (з урахуванням додаткової угоди) у відповідності до цього договору, первісний кредитор (Маковецький В.С.) відступає новому кредитору (ПВП «Сіріус») право вимагати виплати залишку на рахунку, відкритому за договором банківського рахунку № 10 від 11 грудня 2012 року, у розмірі 14 435 436, 03 доларів США та договором банківського рахунку № 9 від 11 грудня 2012 року у розмірі 122 000 000 грн., а новий кредитор (ПВП «Сіріус») зобов'язується сплатити первісному кредиторові ціну відступлення за права вимоги, що відступаються за цим договором (п. 2.1 договору).

Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України).

Договори банківського рахунку № 9, № 10 від 11.12.2012р. право вимоги за якими відступлено на користь позивача-1, залучені до матеріалів справи та не містять умови про заборону клієнту (власнику рахунку) відступати право вимоги грошових коштів на рахунках іншій особі.

Зазначеної заборони не містять і норми чинного законодавства, в свою чергу, згідно положень ч. 3 ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

У відповідності з умовами договорів банківського рахунку № 9, № 10 від 11.12.2012р. (п. 2.1, 2.2, п. 3.1.3), при отриманні 26.02.2015р. повідомлення про відступлення права вимоги до банку викладене в листі за вих. № 106/26-02-15 від 26.02.2015р. та заяви ПВП «Сіріус» про перерахування коштів (в рахунок погашення кредитної заборгованості) за вих. № 107/26-02-15, а також заяви про видачу готівкових коштів за вих. № 110/26-02-15 від 26.02.2015р. для банку виникли зобов'язання щодо виконання платіжних доручень поданих до банку від 26.02.2015р., що обумовлено вчиненням дій на погашення кредитної заборгованості ПВП «Сіріус» за договорами № ВКЛ-2004178-1, № КЛ-2004187 від 14.12.2010р. за рахунок грошових коштів, право на вимогу яких від банку перейшло до позивача-1 за договором відступлення.

Суми грошових коштів на рахунках, право вимоги частини яких відступлено на користь ПВП «Сіріус», з урахуванням встановленого курсу долара США 3001, 0175 грн. за 100 доларів (сума відступленої вимоги - 503 450 160, 31 грн. (381 450 160, 31 грн. (12 710 694, 30 х 30, 010175) + 122 000 000 грн.)) станом на 26.02.2015р. (день подання до банку заяви на перерахування грошових коштів в погашення кредитної заборгованості), а також курсу долара США 2776, 3120 грн. за 100 доларів США (сума відступленої вимоги - 522 772 742, 75 грн. (400 772 742, 75 грн. (14 435 436, 03 х 27,763120) + 122 000 000 грн.)) станом на 27.02.2015р. (наступний робочий день в який банк мав можливість здійснити перерахування коштів відповідно до заяви) та курсу долара 2685, 8114 грн. за 100 доларів (сума відступленої вимоги - 509 708 586, 53 грн. (387 708 586, 53 грн. + 122 000 000 грн.) станом на 02.03.2015р. (дата на яку зобов'язання з перерахування коштів мало бути виконано) були достатніми для погашення кредитної заборгованості за договорами № ВКЛ-2004178-1, № КЛ-2004187 від 14.12.2010р. (загальна сума заборгованості згідно довідки банку на 25.02.2015р. 478 484 287, 94 грн.).

Довідкою ПАТ «Дельта Банк» за вих. № 2/01-17/2347 від 25.02.2015р. підтверджено суми заборгованості ПВП «Сіріус» станом на 25.02.2015р. за кредитним договором ВКЛ-2004187-1 від 14.12.2010 року по сумі 58 628 816, 86 грн., та станом на 24.02.2015р. за кредитним договором № К-2004187 від 14.12.2010р. по сумі 419 855 471, 08 грн., з яких:

за кредитним договором ВКЛ-2004187-1 від 14.12.2010 року:

- 15 999 973, 99 грн. - заборгованість за простроченим основним боргом;

- 16 885 452, 38 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

- 473 423, 89 грн. - заборгованість за процентами нарахованими за період з 01.02.2015 року по 24.02.2015 року включно;

- 4 379 295, 98 грн. - пеня за несвоєчасне повернення платежів за кредитом;

- 20 890 670, 62 грн. - штрафні санкції за порушення обов'язкових умов договору;

за кредитним договором № К-2004187 від 14.12.2010р.:

- 237 642 500 грн. - заборгованість за простроченим основним боргом;

- 31 574 093, 98 грн. - заборгованість за процентами нарахованими за період з 01.02.2015р. по 24.02.2015р. включно;

- 37 586 643, 90 грн. - пеня за несвоєчасне повернення платежів за кредитом;

- 113 050 670, 62 грн. - штрафні санкції за порушення обов'язкових умов договору.

Саме у відношенні погашення вказаних сум заборгованості банку були надіслані: заява про перерахування коштів (в рахунок погашення кредитної заборгованості) за вих. № 107/26-02-15 та заява про видачу готівкових коштів за вих. № 110/26-02-15 від 26.02.2015р. в якій зазначалось про припинення зобов'язання ПВП «Сіріус» внаслідок зарахування боргу ПАТ «Дельта Банк» при неперерахуванні коштів з рахунків № 1629/840 та № 1629/980.

При цьому, зазначені нарахування здійснені банком згідно умов договорів та підтверджені розрахунками заборгованості наданими на вимоги суду, в яких додатково вказано суму трьох відсотків річних за рахунок чого збільшено загальну заборгованість. Спір у даній справі не стосується питання нарахування 3% річних за прострочення сплати кредитних коштів та процентів за договорами № ВКЛ-2004178-1, № КЛ-2004187 від 14.12.2010р., відповідних вимог банку до позичальника не заявлялось.

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов'язання, зокрема, згідно з ч. 1, 2 вказаної статті, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами; господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду; до відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом..

Згідно ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні приписи вміщені у ст. 601 ЦК України, за якою: зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом наведених норм, згоди іншої сторони у зобов'язанні із зарахуванням вимог не вимагається.

Вимоги ПВП «Сіріус» та ПАТ «Дельта Банк» за вищезазначеними зобов'язаннями є зустрічними, а отже, відповідно до ст. ст. 598, 601 ЦК України та ст. 203 ГК України, зустрічні однорідні вимоги за договорами № ВКЛ-2004178-1, № КЛ-2004187 від 14.12.2010р. та за договорами банківського рахунку № 9, 10 від 11.12.2012р. в частині права вимоги відступленій згідно договору від 25.02.2015р. на користь ПВП «Сіріус», за заявою останнього підлягають зарахуванню, а зобов'язання ПВП «Сіріус» перед ПАТ «Дельта Банк» за договорами № ВКЛ-2004178-1, № КЛ-2004187 від 14.12.2010р. в сумі 478 484 538, 94 грн. (сума до зарахування згідно заяви за вих. № 110/26-02-15 від 26.02.2015р.) є такими, що припинилися внаслідок зарахування.

Статтею 602 Цивільного кодексу України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом.

В силу положень ч. 5 ст. 203 ГК України, не допускається зарахування вимог, щодо яких за заявою другої сторони належить застосувати строк позовної давності і строк цей минув, а також в інших випадках, передбачених законом.

Судом враховуються доводи відповідача про наявність заборони на здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог під час тимчасової адміністрації в банку згідно положень ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», однак укладення договору відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку між ПВП «Сіріус», як новим кредитором та Маковецьким Валерієм Семеновичем, як первісним кредитом, за участю ПАТ «Сіріус-Буд», як майнового поручителя, направлення повідомлення про відступлення права вимоги до банку, що виникло з договорів банківського рахунку № 9, № 10 від 11.12.2012р. викладене в листі за вих. № 106/26-02-15 від 26.02.2015р., а також отримання банком заяви про перерахування коштів (в рахунок погашення кредитної заборгованості) за вих. № 107/26-02-15 та заяви про видачу готівкових коштів за вих. № 110/26-02-15 від 26.02.2015р. в якій зазначалось про припинення зобов'язання ПВП «Сіріус» внаслідок зарахування боргу ПАТ «Дельта Банк» при неперерахуванні коштів з рахунків № 1629/840 та № 1629/980 мало місце до запровадження у банку тимчасової адміністрації.

За наведених обставин, посилання відповідача на відповідну судову практику щодо недопустимості зарахування зустрічних вимог, припинення зобов'язання на підставі ст. 601 ЦК України у процедурі ліквідації банку та у процедурі тимчасової адміністрації враховуються при розгляді даної справи, однак, такі не застосовуються у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами до прийняття постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015р. № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015р. про запровадження в банку тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

З урахуванням встановлення обставин припинення зобов'язань, що виникли з кредитних договорів №ВКЛ-2004178-1, №КЛ-2004187 від 14.12.2010р. шляхом зарахування за заявою ПВП «Сіріус», обґрунтованими є вимоги позивачів визнати припиненими іпотеку за іпотечними договорами №К-2004187/S-1, №К-2004187/S-2 від 14.12.2010р. та припиненою поруку за договором поруки №П-2004187-1 від 14.12.2010р..

Згідно з ч. 4 ст. 49 ГПК України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору, що відповідно є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору у розмірі 6 090,00 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати припиненими правовідносини за Кредитним договором №К-2004187 укладеним 14 грудня 2010 року між Приватним виробничим підприємством «Сіріус» (ідентифікаційний код 21487555) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) та зобов'язання Приватного виробничого підприємства «Сіріус», які випливають з даного Договору.

3. Визнати припиненими правовідносини за Договором кредитної лінії №ВКЛ-2004187-1 укладеним 14 грудня 2010 року між Приватним виробничим підприємством «Сіріус» (ідентифікаційний код 21487555) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) та зобов'язання Приватного виробничого підприємства «Сіріус», які випливають з даного договору.

4. Визнати припиненою іпотеку комплексу, який розташований за адресою: Черкаська обл., Звенигородський район, с. Водяники, вул. Хмельницького Богдана (Леніна), буд. 2-А, загальною площею 8 940,60 кв. м., згідно іпотечного договору №К-2004187/S-1, укладеного 14 грудня 2010 року між Приватним виробничим підприємством «Сіріус» (ідентифікаційний код 21487555) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованого в реєстрі за №2499 у зв'язку з припиненням основного зобов'язання.

5. Визнати припиненою іпотеку нежилого будинку, універмаг «Троєщина», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Драйзера Теодора, буд. 21 (літера А), загальною площею 16 175, 3 кв.м., згідно Іпотечного договору №К-2004187/S-2, укладеного 14 грудня 2010 року між Закритим акціонерним товариством «Сіріус» (ідентифікаційний код 32732654) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованого в реєстрі за №2497 у зв'язку з припиненням основного зобов'язання.

6. Визнати припиненою поруку Приватного акціонерного товариства «Сіріус-Буд» (ідентифікаційний код 32732654) за договором поруки №П-2004187-1, укладеним 14 грудня 2010 року між Закритим акціонерним товариством «Сірус-Буд» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Сіріус-Буд») та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) у зв'язку з припиненням основного зобов'язання.

7. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) на користь Приватного виробничого підприємства «Сіріус» (адреса: 04050, м. Київ, вул. Тургенєвська 65-Б, ідентифікаційний код 21487555) 3 654,00 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні 00 копійок) витрат по сплаті судового збору.

8. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) на користь Приватного акціонерного товариства «Сіріус-Буд» (адреса: 02222, м. Київ, вул. Драйзера 21-А, ідентифікаційний код 32732654) 3 654,00 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні 00 копійок) витрат по сплаті судового збору.

9. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

10. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.05.2015р.

Суддя С.М. Морозов