РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/4916/15-г
За позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО"

До Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

Про стягнення 3 564,22 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники сторін:

від позивача Кобець Р.Ю. - представник (дов. № ГН-14-Ю від 02.01.2015 р.)

від відповідача Ліповуз Д.І. - представник (дов. № 01/340-55 від 02.01.2015 р.)

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "ВУСО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 3 564,22 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2015 р. порушено провадження у справі №910/4916/15-г та призначено справу до розгляду на 16.03.2015 р.

У судове засідання 16.03.2015 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

За таких обставин, у зв'язку з нез'явленням у судове засідання 16.03.2015 р. представника відповідача, невиконанням вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, суд, відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 06.04.2015р., про що виніс відповідну ухвалу від 16.03.2015р.

19.03.2015 р. відділом діловодства суду отримано від Моторного (транспортного) страхового бюро України на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі витребувану судом інформацію.

У судове засідання 06.04.2015 р. представник позивача не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представником відповідача у судовому засіданні 06.04.2015р. подано суду відзив на позовну заяву. Судом долучено даний відзив до матеріалів справи.

У зв'язку з нез'явленням у судове засідання 06.04.2015 р. представника позивача, невиконанням вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, суд, відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 20.04.2015р., про що виніс відповідну ухвалу від 06.04.2015р.

У судовому засіданні 20.04.2015р. оголошено перерву до 24.04.2015р.

У судове засідання 24.04.2015р. представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представником відповідача у судовому засіданні 24.04.2015 р. подано суду клопотання про продовження строку розгляду спору відповідно до ст. 69 ГПК України

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів, то суд задовольнив зазначене клопотання.

У зв'язку з нез'явленням у судове засідання представника позивача, невиконанням вимог ухвали суду, суд, відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 18.05.2015 р., про що виніс відповідну ухвалу.

05.05.2015 р. відділом діловодства суду отримано від позивача заперечення на відзив відповідача.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 18.05.2015 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2014 р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та Ситніковим А.М. укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-01 від 06.02.2014 р., згідно з яким на страхування був прийнятий автомобіль «Kia», державний номер АР 4069 СМ.

Згідно з довідкою ВДАІ ГУ МВС в Харківській області про дорожньо-транспортну пригоду, 13.06.2014 р. о 14 год. 15 хв., в м. Харків по вул. ак. Павлова 15 трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Kia», державний номер АР 4069 СМ, що належить Ситнікову А.М. та транспортного засобу «Skoda» державний номер АН 8928 НВ, під керуванням Соломіна О.М.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Соломіним О.М. Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2014 р.

До ПрАТ «СК «ВУСО» звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП, що відповідно до умов Договору є страховим випадком.

Відповідно до Висновку про оцінку колісного транспортного засобу № 14/7/603/617711 від 22.07.2014 р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Kia», державний номер АР 4069 СМ складає 10 587, 89 грн.

При цьому, відповідно до рахунку № ЗиФ-0237935 від 19.06.2014 р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Kia», державний номер АР 4069 СМ складає 11 505, 14 грн.

ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі Страхового акту № 3156-02 від 06.08.2014р. здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 11 505, 14 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9548 від 28.08.2014 р. на суму 2849,83 грн. та платіжним дорученням № 8822 від 08.08.2014 р. на суму 8655,31 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У ч. 2 зазначеної статті вказано, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Таким чином, між винною та потерпілою особами виникло зобов'язання з відшкодування заподіяної майнової шкоди.

Частинами другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Разом з тим, як вказує позивач та не заперечує відповідач, 04.10.2014 р. відповідач здійснив виплату страхового відшкодування на користь позивача в розмірі 6 940, 92 грн.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 3 564,22 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб - автомобіль «Skoda» державний номер АН 8928 НВ, яким спричинено ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу «Kia», державний номер АР 4069 СМ, знаходився під керуванням Соломіна О.М.

Вина водія Соломіна О.М., який керував автомобілем «Skoda» державний номер АН 8928 НВ, підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2014 р.

Цивільно-правова відповідальність Соломіна О.М. в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля «Skoda» державний номер АН 8928 НВ була застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3739211.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Kia», державний номер АР 4069 СМ, згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс № АС/3739211), а до ПрАТ «ВУСО» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, в частині, яке потерпіла особа мала до Соломіна О.М. як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/3739211) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000, 00 грн., франшиза - 1000, 00грн.

Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином, враховуючи передбачений полісом АС/3739211 ліміт відповідальності за шкоду у розмірі 50 000, 00 грн., франшизу у розмірі 510, 00 грн., розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування - 11 505, 14 грн., вартість матеріального збитку, а також суму сплаченого страхового відшкодування позивачу відповідачем, то вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми 3 564,22 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню (11 505, 14 грн. - 6 940, 92 грн. - 1000, 00 грн. = 3 564, 22 грн.).

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин відповідачем не надано доказів, що підтверджують відсутність його вини у порушенні зобов'язання.

Стосовно заперечень відповідача щодо невірного розрахунку розміру страхового відшкодування, розрахованого в межах фактичних витрат, не враховуючи оцінену суб'єктом оціночної діяльності вартість матеріального збитку, суд зазначає, що відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

За таких обставин, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов Договору, позивач набув права зворотної вимоги до ТзДВ СК «Гарант-Авто» у сумі страхового відшкодування в розмірі 10 505,14 грн. - у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

З огляду на те, що відповідачем в процесі досудового врегулювання спору було сплачено суму страхового відшкодування на користь позивача лише в розмірі 6 940, 92 грн., то вимоги останнього про стягнення 3 564, 22 грн. є обґрунтованими.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України, висновки якого викладені у постанові від 15.04.2015 р.

Щодо доводів відповідача про необхідність застосування коефіцієнту пропорційності до вимог про стягнення суми страхового відшкодування, то суд зазначає таке.

Як передбачено ст. 9 Закону України «Про страхування», у разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. П. 16.17 Договору страхування сторони погодили пропорційну відповідальність страховика.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується сплата вартості ремонту застрахованого у позивача транспортного засобу «Kia», державний номер АР 4069 СМ у розмірі 11 505, 14 грн., а отже враховуючи приписи статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, то відповідач як страховик особи, відповідальної за завданий збиток, повинен відшкодувати позивачу суму понесених ним витрат.

Таким чином, станом на день вирішення спору, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 3 564, 22 грн., а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ідентифікаційний код 31650052) шкоду в розмірі 3 564 (три тисячі п'ятсот шістдесят чотири) грн. 22 коп. та судовий збір в розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення

складено 25.05.2015 р.

Суддя Ю.В. Картавцева