Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "14" травня 2015 р. Справа № 906/292/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Демчук О.В. - довіреність №14-04 від 18.04.2014;

від відповідача: Міщук Н.Г. - довіреність за вих. №1066 від 13.05.2015;

Кармазіна Г.А., довіреність №46 від 12.01.2015.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго"

про стягнення 1800300,12 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1800300,12 грн. заборгованості, з яких: 854534,78 грн. - інфляційні, 248462,74 грн. - 3% річних, 697302,60 грн. - пеня.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 359568,58 грн. - пені, 141509,46 грн. - 3% річних, 833650,66 грн. - інфляційних, з підстав, зазначених у відзиві. Крім цього представник відповідача просив зменшити розмір пені на 50% до 168867,00 грн.

Заслухавши пояснення представників стороні та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2012 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець/позивач) та Комунальним підприємством Новоград - Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» (покупець/споживач/відповідач) укладено договір №13/2686-ТЕ-10 купівлі-продажу природного газу (а.с. 22-27), відповідно до якого продавець зобов'язався поставити покупцеві імпортований природний газ, у період у 2013 році виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), а покупець зобов'язався прийняти та оплачувати газ на умовах цього договору (п.1 договору).

Згідно п.п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Крім цього п.п. 7.1. та 7.2. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Даний договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів метками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2-13, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.п. 11.1. договору).

На виконання умов договору позивач поставив протягом січня - грудня 2013, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 8611,862 тис. куб. м. на загальну суму 11274649,72 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу (а.с. 29-35):

- від 19.09.2013 за січень на суму 2438779,08 грн.;

- від 19.09.2013 за лютий на суму 1857757,41 грн.;

- від 19.09.2013 за березень на суму 2157201,57 грн.;

- від 19.09.2013 за квітень на суму 778242,15 грн.;

- від 31.10.2013 за жовтень на суму 847434,69 грн.;

- від 30.11.2013 за листопад на суму 1283928,51 грн.;

- від 31.12.2013 за грудень на суму 1911306,31 грн.

Також, в ході розгляду справи, господарський суд встановив, що 25.02.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Новоград-Волинської міської ради, Управлінням житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради, Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» та "НАК "Нафтогаз України" укладено договір №259/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. № 30.

Положеннями пункту 8 договору про організацію взаєморозрахунків передбачено, що Комунальне підприємство Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти у сумі 318450,98 грн., у тому числі податок на додану вартість 53075,16 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 28.12.2012 № 13/2686-ТЕ-10 за 2013 рік.

За змістом п. 11 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Відповідно до п. 14, 16 договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами ідо повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Також сторони засвідчили, що після виконання договору, вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Грошові кошти в сумі 318450,98 грн. за договором про організацію розрахунків було сплачено 01.04.2014 року (платіжне доручення №2 від 12.03.2014 року).

Крім цього 22.10.2014 між Головним Управлінням Державної казначейської служби України у Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Новоград-Волинської міської ради , Управлінням житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради, Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» було укладено договір №867/30 про організацію взаєморозрахунків ( відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік»), предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим І бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р.№30.

Положеннями пункту 8 договору про організацію взаєморозрахунків передбачено, що сторона п'ята (КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго») перераховує на рахунок сторони останньої (HAK «Нафтогаз України») кошти у сумі 4984035,69 грн., у тому числі податок на додану вартість 830672,62 грн., для погашення заборгованості за природний газ 2013 року згідно з договором від 28.12.2012 р. №13/2686-ТЕ-10.

За змістом п.п. 2 п. 11 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Згідно п. 14, 16 договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Також сторони засвідчили, що після виконання договору, вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Кошти в сумі 4984035,69 грн. за договором про організацію розрахунків було сплачено 28.10.2014 року (платіжне доручення №3 від 23.10.2014).

Проаналізувавши вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку, що сторони уклавши договір про організацію взаєморозрахунків тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору на купівлю продаж природного газу №13/2686 від 28.12.2012.

Таким чином у позивача відсутні підстави для стягнення пені, передбаченої пунктом 7.2. договору на купівлю продаж природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, нарахованих на суми, що були сплачені згідно договорів про організацію взаєморозрахунків ( відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Отже, для застосування санкцій, передбачених підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 договору поставки природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до пункту 14 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до зазначеної норми за прострочення відповідачем виконання зобов'язання по оплаті переданого у 2013 році природного газу, позивачем було нараховано до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 248462,74 грн. та інфляційні у розмірі 854534,78 грн.

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків, а тому відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне проведення КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» оплати за поставлений природний газ в межах сум, зазначених в договорах про організацію взаєморозрахунків.

Дослідивши розрахунки позивача та відзив відповідача суд вважає обґрунтованими до стягнення позовні вимоги в частині стягнення 106953,29 грн. - 3% річних та 20884,12 грн. - інфляційних. В задоволені позову щодо стягнення 141509,45 грн. - 3% річних та 833650,66 грн. - інфляційних суд відмовляє.

Як зазначалося вище, позивач просить стягнути з відповідача 697302,60 грн. пені.

Пунктом 3 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконання частини зобов'язання, або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6 ст.231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений даним законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунки, господарський суд прийшов до висновку, що правомірним є нарахування пені в сумі 337734,00 грн. за зобов'язаннями, на які не поширюється дія договорів про організацію взаєморозрахунків.

23.03.2015 відповідачем подано клопотання про зменшення розміру пені, за яким відповідач, посилаючись на положення ст.83 ГПК України, просить суд зменшити розмір пені на 50% до 168867,00 грн.

Розглядаючи дане клопотання, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Підприємство відповідача знаходиться у скрутному фінансовому становищі.

Суд також враховує статус відповідача, метою діяльності якого, відповідно до Статуту є, зокрема, задоволення нагальних потреб жителів територіальної громади у невідкладних послугах з централізованого опалення та гарячого водопостачання; тобто, отриманий за договором газ відповідач використовував для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, у яких постійно виникає борг, що є підтвердженням того факту, що в діях відповідача відсутній будь-який умисел щодо несплати заборгованості, ступінь виконання боржником зобов'язань за укладеним договором. Крім цього, єдиними джерелом розрахунків за отриманий природний газ є отримання коштів від споживачів, а основною причиною несвоєчасних розрахунків за спожитий природний газ є наявність різниці у тарифах на теплову енергію та її несвоєчасне відшкодування державою, що підтверджується розрахунком обсягу заборгованості внаслідок різниці в тарифах на теплову енергію, що надана населенню Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго", що містяться в матеріалах справи (а.с. 81).

Згідно листа від 19,01,2012 Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (а.с. 87), Комунальне підприємство Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" включено до Переліку суб'єктів природних монополій Житомирської області як таке, що займає монопольне становище на ринку транспортування теплової енергії в межах міста Новограда-Волинського.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що, в даному випадку, сплата пені у повному обсязі вплине не тільки на майнові інтереси відповідача, а й на можливість безперебійного постачання теплової енергії до усіх категорій споживачів міста Новограда-Волинського.

Також, суд приймає до уваги ступінь виконання зобов'язання, а саме, повне погашення основної суми боргу відповідачем до звернення з даним позовом до суду, а отже, повне усунення порушення відповідачем.

За наведених обставин, суд вважає даний випадок винятковим, оскільки: по-перше, зобов'язання не виконувались з об'єктивних причин, зокрема, у зв'язку з важким фінансовим становищем відповідача внаслідок невиконання споживачами зобов'язань за надані послуги; по-друге, відповідачем у повному обсязі виконані зобов'язання по сплаті одержаного газу за договором на постачання природного газу №13/2686-ТЕ-10 від 28,12,2012, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється позивачем, тобто повністю усунено порушення шляхом повного погашення основної суми боргу; по-третє, судом приймається до уваги соціальна значущість підприємства, від господарської діяльності якого залежить безперебійне постачання теплової енергії на території міста Новограда-Волинського.

Разом з тим, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан обох сторін.

З огляду на викладене, оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з можливими збитками кредитора, враховуючи інтереси обох сторін, в т.ч. майнові, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, що підлягають стягненню з відповідача до 50%. Суд вважає, що таке зменшення, враховуючи нарахування та стягнення, крім пені, також інфляційних втрат і трьох відсотків річних, співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.

Таким чином, клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені задовольняється повністю. Суд зменшує розмір пені, що стягується з Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до 168867,00 грн.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 106953,29 грн. - 3% річних, 20884,12 грн. - інфляційних обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. Також суд зменшує розмір пені, що стягується з Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з 337734,00 грн. до 168867,00 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Крім цього суд приймає до уваги п.п. 3.16.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р., судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені, що стягується з Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до 168867,00 грн.

3. Стягнути з Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" (11700, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Івана Франка, 15-а, ід. код 35824365)

- на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м, Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ід. код 20077720) 168867,00 грн. пені, 106953,29 грн. - 3% річних, 20884,12 грн. - інфляційних, а також 9311,43 грн. сплаченого судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.05.15

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2,3 - сторонам (рек.)