ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.05.2015р. Справа № 907/506/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „СХІДНО-ЄВРОПЕЙСЬКА ІНФРАСТРУКТУРНА ГРУПА", м. Київ

ДО Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство „Південьзахідшляхбуд", м. Вінниця

ПРО стягнення заборгованості 649 048,97 грн.

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - Білан Л.М. - представник за довіреністю від 23.04.2015р.

від відповідача - не з'явився

від третьої особи - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „СХІДНО-ЄВРОПЕЙСЬКА ІНФРАСТРУКТУРНА ГРУПА", м. Київ звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, м. Ужгород про стягнення заборгованості 649 048,97 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14.05.2015р. порушено провадження у справі №907/506/15, в порядку вимог ст. 27 ГПК України судом залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство „Південьзахідшляхбуд", м. Вінниця та призначено справу до розгляду на 25.05.2015р.

Представник позивача просить заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, разом з тим, на виконання вимог суду подав письмове пояснення по суті доводів позивача та вказує на відсутність надходжень на реєстраційний рахунок служби бюджетних коштів на фінансування будівельних робіт та відповідних асигнувань на погашення кредиторської заборгованості.

Третя особа також свого представника в судове засідання не направила, у поданому суду письмовому поясненні просить суд взяти до уваги те, що наведені позивачем обставини повністю відповідають матеріалам справи, в тому числі обставини щодо переходу до нового кредитора заборгованості відповідача перед третьою особою за виконані ним роботи по поточному ремонту автомобільних доріг.

В судовому засіданні 25.05.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши повноважних представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач є Новим кредитором по відношенню до Відповідача за: Договором №69 від 20.08.2012 року (надалі - Основне Зобов'язання) на суму часткової заборгованості, що становить 649048,97грн. з урахуванням ПДВ (20%).

Право вимоги до Відповідача (Боржник за Основним Зобов'язанням) на суму 649048,97грн. виникло у Позивача за Договором про відступлення права вимоги № 4-1 «б»/145 від 07.04.2014 р. (надалі по тексту також - Договір про відступлення права вимоги), що був укладений між Публічним акціонерним товариством «Південьзахідшляхбуд» (Первісний кредитор за Договором про відступлення права вимоги та/або Третя Особа) та Позивачем (Новий кредитор за Договором про відступлення права вимоги), за умовами яких Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв право вимоги до Боржника за Основним зобов'язанням на загальну суму заборгованості, що становить 649048,97грн.

Відповідно до 512 Цивільного кодексу України однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні є передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що між Первісним Кредитором та Боржником на дату укладення Договору про відступлення права вимоги № 4-1 «б»/145 від 07.04.2014 р., тобто на дату передачі права вимоги, існувала заборгованість за Основним Зобов'язанням, строк оплати якої настав, та яка є непогашеною Боржником, Новий кредитор має право вимагати від Боржника сплати заборгованості в сумі 649048,97грн.

Позивач звернувся до Відповідача (Боржника) з Вимогою про сплату грошових коштів в сумі 649048,97грн., що є заборгованістю за Основним Зобов'язанням (по тексту - Вимога), яка була отримана Відповідачем 12.12.2014р. і дані обставини не заперечуються Відповідачем у поданому суду письмовому поясненні.

Строк оплати проти Вимоги Позивача становив 7 (сім) днів з дати отримання Відповідачем (Боржником) вказаної Вимоги. Оплату запропоновано здійснити, шляхом перерахування грошових коштів за зазначеними у Вимозі реквізитами Позивача. Відповідач грошові кошти Позивачу у встановлений у вимозі строк не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Станом на момент розгляду справи, Відповідач не сплатив 649048,97грн. заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором у сумі 6986240,36 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 6986240,36 грн. заборгованості , правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Служби автомобільних доріг у Закарпатській області (88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, 39, ідент. код 25449824) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „СХІДНО-ЄВРОПЕЙСЬКА ІНФРАСТРУКТУРНА ГРУПА" (02660, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, офіс 32, ) суму 649048,97грн. заборгованості, а також суму 12980,98грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.Ф. Ремецькі