ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015 року Справа № 904/1603/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Пруднікова В.В., Орєшкіної Е.В. (зміна складу колегії суддів відбулася на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 15.05.2015р.)

при секретарі судового засідання Герун Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Сокол В.В., представник, довіреність №1 від 26.02.15;

Чабан А.Д., директор;

представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2015р. у справі № 904/1603/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ ТГСВ",

м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП

НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД",

м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості 50 615 грн 59 коп

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2015р. у справі №904/1603/15 (суддя Новікова Р.Г.) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія ТГСВ" борг - 40300 грн 00 коп, 3% річних - 775 грн 08 коп, пеню - 4944 грн 20 коп, інфляційні втрати - 4594 грн 20 коп та судовий збір 1827 грн 00 коп. В решті позову відмовлено з огляду на невірне визначення Позивачем дати виникнення заборгованості та у зв`язку з цим, помилковістю розрахунків. У задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення суду відмовлено з огляду на недоведеність неможливості його виконання Відповідачем.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, а також порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про розстрочення його виконання, задовольнити заяву Відповідача, розстрочивши виконання рішення суду на три місяці. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що разом із заявою про розстрочення виконання рішення надав до суду першої інстанції баланс підприємства станом на 31.12.2014р. та звіт про фінансові результати за 2014 рік, відповідно до яких Відповідач є збитковим підприємством (збитки за 2014 рік складають 1 020 622 тис. грн). Зазначив, що стягнення заборгованості в повному обсязі призведе до зупинення діяльності підприємства, а також невиплати заробітної плати працівникам, несплату податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 20.05.2015р. не забезпечив, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю представника в іншому судовому засіданні в апеляційному суді м. Києва.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив. Зазначив, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України Відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З часу виникнення заборгованості (червень 2014 року) жодних коштів на погашення хоча б частини боргу Відповідачем сплачено не було. Зазначив, що внаслідок несплати Відповідачем боргу, поніс витрати на сплату податків по договору; а процеси, які відбуваються у державі негативно впливають на всі підприємства, в тому числі на Позивача. Вважає, що Відповідач затягує час виконання зобов`язань по договору та недобросовісно себе веде по відношенню до інших контрагентів. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

При перегляді справи в апеляційному порядку судом встановлено, що 18.03.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергія ТГСВ" як підрядником (надалі - Позивач) та Публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" як замовником (надалі - Відповідач) був укладений договір №570140520 про виконання робіт та протокол узгодження розбіжностей до нього від 03.03.2014р. (далі - Договір) строком дії з моменту підписання до 31.12.2014р.

Відповідно до п.1 Договору Відповідач доручив, а Позивач прийняв на себе виконання проектних робіт вузла комерційного обліку природного газу на вводі в колесопрокатний завод. Відповідач зобов'язався прийняти і оплатити виконані роботи на умовах Договору.

Загальна сума договору відповідно до пункту 2.1 складає 40300 грн 00 коп, в тому числі ПДВ.

По закінченню робіт Позивач надає Відповідачу проектно -кошторисну документацію та сторони підписують акт здачі-приймання виконаних робіт (п.4.2. Договору).

На виконання вимог Договору Позивач виконав, а Відповідач прийняв роботи на загальну суму 40 300,00 грн з ПДВ, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт від 17.04.2014р. (а.с.18). Акт підписаний представниками обох сторін без зауважень, роботи прийняті Відповідачем, проти чого він не заперечує.

Положеннями пункту 3.1 Договору передбачено, що розрахунки за договором здійснюються шляхом перерахування Відповідачем на розрахунковий рахунок Позивача вартості виконаних робіт протягом 60 календарних днів після підписання сторонами акту здачі - приймання виконаних робіт, за наявності рахунку і податкової накладної.

Проте, в порушення взятих на себе зобов'язань, Відповідач за виконані Позивачем роботи не розрахувався. Заборгованість становить 40 300,00 грн, проти чого не заперечує і сам Відповідач.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість Відповідача підтверджується наявними у справі належними доказами, а строк оплати, враховуючи п. 3.1. Договору, є таким, що настав 17.06.2014р. Таким чином, судом першої інстанції правомірно стягнуто з Відповідача заборгованість 40 300,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено, договором або законом.

Пунктом 6.5 Договору визначено, що за порушення узгоджених термінів оплати за виконані роботи Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від несвоєчасно сплаченої суми.

На підставі наведеного, Позивачем було нараховано Відповідачу пеню у розмірі 4 944,81 грн за період з 17.06.2014р. по 16.12.2014р. Втім, судом першої інстанції, з урахуванням того, що прострочення зобов`язання по оплаті відповідно до п.3.1. Договору виникло з 18.06.2014р., позовні вимоги по пені задоволені частково в розмірі 4 944,81 грн за період з 18.06.2014р. по 16.12.2014р., з чим погоджується апеляційний суд.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

З урахуванням вище наведеного, судом першої інстанції також частково задоволені позовні вимоги в частині 3% річних. Стягнуто 3% річних за період з 18.06.2014р. по 16.12.2014р. в сумі 775,08 грн; а інфляційні втрати за період з липня по грудень 2014 року обмежені заявленою Позивачем до стягнення сумою - 4 594,20 грн, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

06.04.2015р. Відповідачем до суду першої інстанції було подано клопотання про розстрочення рішення суду на три місяці з оплатою рівними частинами. Клопотання обґрунтовано збитковістю підприємства Відповідача, про що останнім надані копії балансу станом на 31.12.2014р. та звіту про фінансові результати станом за 2014 рік.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події (п. 7.2. Постанови Пленуму ВГСУ №9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів").

З урахуванням того, що Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували відсутність грошових коштів на банківських рахунках або інших доказів на підтвердження обставин неможливості виконання рішення суду; а також враховуючи те, що зобов`язання по Договору з оплати робіт ним виконано не було в жодній частині (поважність причин невиконання Відповідачем не наведена), суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про розстрочення виконання рішення суду.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду апеляційної скарги судом не задовольняється, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для перегляду справи в апеляційній інстанції; в клопотанні не зазначено про намір сторони надати додаткові докази, які б могли вплинути на вирішення спору по суті; відповідач не позбавлений був права направити до суду іншого представника чи надати свої письмові пояснення.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44-49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м. Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2015р. у справі № 904/1603/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складено 21.05.15р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя В.В. Прудніков