ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2015 р. Справа № 908/5699/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Безух А.М., дов. № 244 від 21.04.2015

Радьков Ю.І. (голова)

розглянувши у відкритому судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Мирненської селищної ради, смт. Мирне Мелітопольського району Запорізької області (вх. №1959 З/3) на рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.15 у справі № 908/5699/14

за позовом ПАТ "Мелітопольгаз", м. Мелітополь Запорізької області

до Мирненської селищної ради, смт. Мирне Мелітопольського району Запорізької області

про зобов"язання укласти договір

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.02.2015 у справі № 908/5699/14 (суддя Дьоміна А.В.) позов ВАТ "Мелітопольгаз" про зобов'язання Мирненську селищну раду укласти договір на планове обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в редакції позивача задоволено повністю.

Відповідач звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.2015 у справі № 908/5699/14, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Відповідач вважає, що він не є суб'єктом господарювання, на якого покладено обов'язок щодо укладання договору обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання. Також, відповідач вказує на те, що позивачем не доведено, яким чином відмова відповідача укласти спірний договір порушує саме його права та охоронювані законом інтереси, враховуючи, що відсутність договору, який є підставою для виникнення у позивача обов'язку виконувати роботи з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання, надає позивачу їх не виконувати.

21.04.2015 позивач надав до Харківського апеляційного господарському суду свої пояснення. В яких зазначив про те, що відповідно до вимог закону україни "Про акціонерні товариства" проведена державна реєстрація змін до установчих документів товариства про зміну назви: Відкрите акціонерне товариство "Мелітопольгаз" на нову - Публічне акціонерне товариство "Мелітопольгаз". Державну реєстрацію ПАТ "Мелітопольгаз" проведено 23.03.2015. також, позивач повідомив, що ПАТ "Мелітопольгаз" є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ "Мелітопольгаз". В зв'язку з викладеним, позивач просив суд змінити назву позивача у справі № 908/5699/14 з ВАТ "Мелітопольгаз" на ПАТ "Мелітопольгаз".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 здійснено зміну у назві позивача з ВАТ "Мелітопольгаз" на ПАТ "Мелітопольгаз". Розгляд справи відкладено на 21.05.2015.

21.05.2015 відповідач через канцелярію суду надав додаткові докази, а саме: належним чином засвідчену копію Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження факту відсутності на балансі Мирненської селищної ради будівель та споруд.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи позивач був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, їх юридичну оцінку в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, заслухавши пояснення представників присутніх сторін, колегія суддів встановила наступне.

Відкрите акціонерне товариство "Мелітопольгаз" створено згідно із наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області від 23.02.1998. №163 шляхом перетворення державного підприємства по газопостачанню та газифікації "Мелітопольгаз" у відкрите акціонерне товариство "Мелітопольгаз" на підставі Указу Президента України від 15 червня 1993 року "Про корпоратизацію підприємств".

Відкрите акціонерне товариство "Мелітопольгаз" 22.09.2014. з супровідним листом №1839 направило для підписання на адресу Мирненської селищної ради два примірники договору №1 від 22.09.2014. на планове технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Направлені примірники договору були отримані 26.09.2014. представником Мирненської селищної ради Корнєвою Л.Є., про що свідчить печатка вхідної кореспонденції за №133.

У зв'язку із неповерненням позивачеві підписаного примірнику договору на планове технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання №1 від 22.09.2014., відсутністю протоколу розбіжностей, будь-яких письмових пояснень/заперечень з боку відповідача, Відкрите акціонерне товариство "Мелітопольгаз" звернулося до суду та просить суд вважати спірний договір укладеним в запропонованій редакції.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 16 Житлового кодексу України, Правил безпеки систем газопостачання України, затвердженими наказом державного комітету України по нагляду за охороною праці від 01.10.1997 № 254, Положення про технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання житлових будників, громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення, затвердженим наказом ДАКХ Укргаз 20.07.1997 № 35, у відповідача існує зобов'язання щодо укладення такого виду договору.

Проаналізувавши перелічені норми чинного законодавства, а також дослідивши обставини справи, суд дійшов до висновку, що вимоги до відповідача є обґрунтованими, оскільки технічне обслуговування внутрішніх систем газопостачання житлових будинків, громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення здійснюєть виключно на підставі типового договору, який укладається спеціалізованими підприємствами газового господарства з власниками житлових будинків, громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення, що прямо передбачено Положенням про технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання житлових будників, громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення, затвердженим наказом ДАКХ Укргаз 30.07.1997 р. № 35.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що відповідач не є суб'єктом господарювання, на який покладено обов'язок щодо укладання договору обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання, а норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не містить прямої вказівки щодо обов'язковості укладання відповідачем договору на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання. Також, судом першої інстанції не досліджено питання щодо наявності у позивача суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу на подання даного позову, не з'ясовано наявність чи відсутність факту порушення з боку відповідача або оспорення прав та законних інтересів позивача.

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є обов'язок відповідача укласти договір на планове технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання, предметом якого є зобов'язання позивача виконувати за заявками та за рахунок відповідача роботи з планового технічного обслуговування та технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання об'єктів, які знаходяться на балансі відповідача.

Так, порядок укладання договорів визначений ст.ст.179-187 Господарського кодексу України.

В силу ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Проте, відповідач не є суб'єктом господарювання, на який покладено обов'язок щодо укладання договору обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Як на підставу для укладання договору, позивач посилається на Положення про технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання житлових будинків громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення, затвердженого наказом Державної акціонерної холдингової компанії "Укргаз" від 30.07.1997р. №35, метою якого є нормативне забезпечення виконання технічного обслуговування для безпечної експлуатації ВБСГ житлових будинків та громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення.

Пунктом 3.4 цього Положення передбачено, що технічне обслуговування газопроводів і газового обладнання житлових будинків та громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення в населених пунктах України здійснюється спеціалізованими підприємствами газопостачання та газифікації згідно з договорами з власниками зазначених об'єктів (зразок договору - додаток 2).

За визначенням, наведеним у додатку 1 до Положення, власниками є юридична або фізична особа, власністю якої є житлові будинки, громадські будівлі, підприємства побутового та комунального призначення.

Позивач посилається на те, що назване Положення є обов'язковим для виконання спеціалізованими підприємствами газопостачання та газифікації Державної акціонерної холдингової компанії "Укргаз" та підприємствами, установами, організаціями незалежно від їхньої відомчої належності і форм власності, що експлуатують внутрішньобудинкові системи газопостачання природного та зрідженого газу в житлових будинках (квартирах), громадських будівлях, підприємствах комунального та побутового призначення, а також окремими громадянами, що мають житлові будинки (квартири) або їх частину на праві приватної власності, на яких відкрито особовий рахунок.

Між тим, відповідно до п.3 ч.1 ст.24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач має право укладати договори на надання житлово-комунальних послуг, якими за визначенням наведеним у ст.1 названого Закону, є результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Проте, Мирнинська селищна рада не є суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і не є власником житлових будинків в смт. Мирне Мелитопльського району, що підтверджується наданими відповідачем доказами у справі.

Позивачем не надано до суду жодних документів, які б свідчили про те, що Мирнинська селищна рада є балансоутримувачем (власником) житлових будинків, підприємств побутового та комунального призначення.

Разом з тим, ні Закон України "Про житлово-комунальні послуги", ні Житловий кодекс України не містять прямої вказівки щодо обов'язковості укладання договору на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання відповідачем, враховуючи те, що він не є балансоутримувачем житлового фонду чи внутрішнобудинкових систем газопостачання.

Згідно ст.181 ГК України, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. При цьому, відповідно до частин 3, 4 названої статті, сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору; за наявності заперечень щодо окремих умов договору, сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірника протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

В силу ч.5 ст.181 ГК України, сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, у цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. За змістом ч.7 цієї норми, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладання якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона -виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Отже, частини 3, 4, 5, 7 статті 181 ГК України застосовуються у випадку, коли сторони мають намір укласти відповідний договір, але не можуть дійти згоди щодо окремих його умов. При цьому, розбіжності до суду передаються лише якщо на це є згода обох сторін, за виключенням випадку, коли договір заснований на державному замовленні або його укладання є обов'язковим для сторін на підставі закону або виконавцем є монополіст, на якого покладається обов'язок передати відповідний спір на вирішення суду, у разі отримання ним договору з протоколом розбіжностей, з якими він не згоден.

Відповідно до ст.187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Проте, укладання спірного договору не є обов'язковим для відповідача, оскільки відсутня пряма вказівка Закону України "Про житлово-комунальні послуги" про це, і останній не має наміру укладати такий договір з тих підстав, що він не є споживачем комунальних послуг, які є предметом договору, який вимагає укласти позивач, і не є балансоутримувачем житлового фонду чи внутрішнобудинкових систем газопостачання.

За таких обставин є помилковим висновок суду апеляційної інстанції про обов'язковість укладання відповідачем договору на планове технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Одночасно колегія суддів звертає увагу й на те, що наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права. Тому, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Між тим, з матеріалів справи не вбачається наявності у позивача суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу на подання даного позову. Наведене підтверджується змістом позовної заяви, в якій позивач зазначає, що метою звернення до суду з даним позовом є відсутність у нього правових підстав виконувати роботи з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання житлових будинків, без договору, укладеного з балансоутримувачем цих будинків, тобто з відповідачем. Однак, позивач не зазначає, яким чином відмова відповідача укласти спірний договір порушує саме його права та охоронювані законом інтереси, враховуючи, що відсутність договору, який є підставою для виникнення у позивача обов'язку виконувати роботи з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання, надає позивачу право їх не виконувати.

Колегія суддів звертає увагу, що аналогічна позиція викладена Вищим господарським судом України в постановах від 02.02.2010 у справі № 18/152-09.

Тим більше, що як зазначає у своєму позові позивач, згідно з положеннями п. 1.4.3 Правил безпеки систем газопостачання України, відповідальність за технічних стан і безпечну експлуатацію газопроводів і газове обладнання житлових і громадських будинків покладається на їх власників (балансоутримувачів), що не має прямого відношення до відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, в зв'язку з чим рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.15 у справі № 908/5699/14 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись 32-34, 43, 99, 101, 102, п.2 ст. 103, п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Мирненської селищної ради, смт. Мирне Мелітопольського району Запорізької області задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.15 у справі № 908/5699/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" (72318, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, 47-А, ) на користь Мирненської селищної ради (72350 Запорізька область, Мелітопольський район, смт. Мирне, вул. О. Олексенко, 14, ) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 609,00 грн.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови підписано 26 травня 2015 року

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.