РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/5701/15-г

За позовомПриватного акціонерного товариства «Укрстальконструкція»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго»
Простягнення 376 311,14 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Мороз А.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: Єгоров О.В. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Укрстальконструкція» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго» про стягнення 376 311,14 грн., з яких: 92 784,86 грн. - пені, 28 704,82 грн. - 3% річних, 254 821,46 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2014 року у справі №910/8425/14, яке набрало законної сили 08.07.2014 року, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Укрстальконструкція» задоволено повністю, а саме, стягнуто з відповідача: 570 900,63 грн. - основного боргу, 22 213,00 грн. - пені та 79 631,66 грн. - штрафу, 4 435,60 грн. - 3% річних, 50 054,22 грн. збитків від інфляції, за період прострочення з 06.03.2014 року по 30.04.2014 року.

Позивач зазначає, що розрахунок стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго» за рішенням суду у справі №910/8425/14 пені, інфляційних втрат та 3% річних було здійснено станом на 30.04.2014 року, проте, вказане рішення суду про стягнення заборгованості відповідачем не було виконано, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача донараховані суми пені, 3% річних та інфляційних нарахувань починаючи з 01.05.2014 року.

Ухвалою суду від 13.03.2015 року було порушено провадження у справі № 910/5701/15-г та призначено її до розгляду на 03.04.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 01.04.2015 року не з'явився, проте через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено. Також представник позивача 01.04.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.04.2015 року надав усні пояснення, відповідно до яких залишив вирішення клопотання про відкладення розгляду справи на розсуд суду.

Ухвалою суду від 01.04.2015 року розгляд справи відкладено на 21.04.2015 року.

У судовому засіданні 21.04.2015 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував.

Крім того, представники сторін у судовому засіданні 21.04.2015 року подали спільне письмове клопотання про продовження строку вирішення спору, яке судом розглянуто та задоволено - продовжено строк вирішення спору у справі №910/5701/15-г на 15 днів.

В судовому засіданні 21.04.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 18.05.2015 року.

В судовому засіданні 18.05.2015 року представник позивача надав усні пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.05.2015 року подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення, відповідно до яких проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2014 року у справі №910/8425/14 не виконане ним саме з вини позивача, а також зазначав, що підстави для стягнення пені відсутні, а 3% річних та інфляційних втрат розраховані позивачем не вірно, та надав власний розрахунок, відповідно до якого розмір 3% річних становить 11 261,60 грн., а розмір інфляційних втрат - 122 743,64 грн.

Крім того, як зазначав представник відповідача, після прийняття рішення у справі №910/8425/14 відповідач частково сплатив заборгованість за договором №13/96 від 02.12.2013 року у сумі 20 000,00 грн., на підтвердження представник відповідача чого надав суду платіжне доручення №13 від 19.01.2015 року.

В судовому засіданні 18.05.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Укрстальконструкція» (позивач, постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж - Енерго» (відповідач, покупець) був укладений договір на виготовлення та поставку металоконструкцій № 13/96, відповідно до п.1.1 якого, позивач зобов'язався в порядку і терміни, встановлені договором, виготовити і поставити (передати у власність) відповідачу товар, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти вказаний товар і оплатити його на умовах, передбачених у договорі.

Згідно п. 2.1 договору найменування, асортимент та ціни на товар зазначаються в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору.

Ціна на товар, що поставляється за договором, вказується в накладних на товар та повинна відповідати Специфікації. Ціни на товар, що зазначені в Специфікації, враховують усі витрати позивача в якості постачальника товару, які пов'язані із виконанням умов договору. ( п. 2.1 договору ).

Згідно п. 3.1. вказаного договору умови і терміни поставки товару обумовлюються в Специфікації.

Згідно п. 3.2 договору поставка товару здійснюється партіями на умовах (якщо інше прямо не буде передбачено умовами відповідної Специфікації ): DDP ( відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ЙІНКОТЕРМС 2010»), місце доставки - склад відповідача, адреса якого вказана у Специфікації. Під " партією " сторони розуміють кількість товару, зазначеного в одній товарно-транспортній накладній (ТТН).

02.12.2013 року на підставі договору № 13/96 від 02.12.2013 року між сторонами в якості додатку № 1 до договору була укладена специфікація № 1, якою сторони погодили найменування, кількість, ціну та строки поставки товару.

Пунктом 8 Специфікації № 1 строк виготовлення та поставки першої партії товару встановлено протягом 35 календарних днів після настання останньої з подій: отримання позивачем 50% передоплати ( за умовами п. 6. Специфікації № 1) та отримання технічної документації ( за умовами п. 1. Специфікації № 1 ) - стартова дата. Загальний термін виготовлення всього обсягу товару, визначеного Специфікацією № 1 - протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту настання стартової дати (п. 9 Специфікації № 1). Строк поставки товару, як встановлено п. 10 Специфікації № 1, визначається у Графіку виготовлення та поставки товару, що є додатком № 1 до Специфікації № 1.

Відповідно до п. 1.5. договору № 13/96 від 02.12.2013 р., одиницею виміру товару за договором є метрична тонна. Кількість товару визначається за теоретичною вагою згідно даних щодо товару, визначених у видаткових накладних на товар. У пункті 7 Специфікації № 1 зазначено, що вага товару, що вказана у цій Специфікації, не є остаточною і буде перерахована після розробки креслень КМД (за теоретичною вагою). Взаємопов'язаною нормою до п. 7 Специфікації № 1 є вказівка у Специфікації № 1 щодо загальної вартості товару за цією Специфікацією. А саме, редакція Специфікації № 1 встановлює порядок визначення остаточної вартості товару в залежність до кінцевого обсягу товару згідно умов п. 7 Специфікації № 1

Згідно п. 6 Специфікації № 1 оплата поставленого товару повинна здійснюватися наступним чином: 50% передоплати від загальної вартості товару, вказаного у Специфікації № 1 здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання сторонами специфікації. Відповідачем проведено передоплату у вказаному Специфікацією розмірі станом на 27.12.2013 року; 50% вартості кожної конкретної партії товару, вказаної в Специфікації, який був поставлений позивачем відповідачу здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати, зазначеної у видатковій накладній.

Згідно видаткових накладних: № 36 від 03.02.2014 року на суму 248 513,52 грн., № 39 від 04.02.2014 року на суму 223 113,53 грн., № 40 від 04.02.2014 року на суму 178 968,35 грн., № 47 від 10.02.2014 року на суму 192 036,64 грн., № 50 від 11.02.2014 року на суму 208 826,04 грн., № 55 від 12.02.2014 року на суму 205 739,94 грн., № 57 від 13.02.2014 року на суму 195 541,84 грн., № 65 від 17.02.2014 року на суму 234 632,42 грн., № 66 від 17.02.2014 року на суму 214 007,63 грн., № 68 від 18.02.2014 року на суму 191 109,54 грн., № 79 від 20.02.2014 року на суму 182 702,15 грн. відповідачу був поставлений товар на загальну суму 2 275 191,60 грн.

В зв'язку з порушенням відповідачем грошових зобов'язань за договором на виготовлення та поставку металоконструкцій № 13/96 від 02.12.2013 року, 05.05.2014 року Приватне акціонерне товариство «Укрстальконструкція» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго» (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог): 570 900,63 грн. - основного боргу, 22 213,00 грн. пені, 79 631,66 грн. штрафу, 4 435,60 грн. - 3% річних та 50 054,22 грн. збитків від інфляції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2014 року у справі №910/8425/14, яке набрало законної сили 08.07.2014 року, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Укрстальконструкція» задоволено повністю, а саме, стягнуто з відповідача: 570 900,63 грн. - основного боргу, 22 213,00 грн. - пені та 79 631,66 грн. - штрафу, 4 435,60 грн. - 3% річних, 50 054,22 грн. збитків від інфляції, за період прострочення з 06.03.2014 року по 30.04.2014 року.

Рішеннями суду у справі №910/8425/14 встановлено факт настання терміну оплати за договором на виготовлення та поставку металоконструкцій № 13/96 від 02.12.2013 року, наявність заборгованості за договором та підстав застосування штрафних санкцій, розмір пені, а також факт прострочення відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

08.07.2014 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2014 року у справі № 910/8425/14 видано наказ.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2015 року відкрите виконавче провадження ВП №46723850 з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/8425/14 від 08.07.2014 року.

Проте, як зазначав позивач рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2014 року у справі № 910/8425/14 відповідачем не виконано, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 92 784,86 грн. - пені за період прострочення з 01.05.2014 року по 23.09.2014 року (згідно наданого розрахунку) та 28 704,82 грн. - 3% річних за період прострочення з 01.05.2014 року по 03.03.2015 року (згідно наданого розрахунку), 254 821,46 грн. - інфляційних втрат за період прострочення з травня 2014 року по лютий 2015 року (згідно наданого розрахунку).

Однак, як встановлено судом, після прийняття рішення у справі №910/8425/14 відповідач частково сплатив заборгованість за договором №13/96 від 02.12.2013 року у сумі 20 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №13 від 19.01.2015 року.

Таким чином, станом на дату розгляду справи №910/5701/15-г розмір заборгованості (основний борг) відповідача за договором на виготовлення та поставку металоконструкцій № 13/96 від 02.12.2013 року становить 550 900,63 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604 - 609 ЦК, відповідно до яких зобов'язання припиняється:

1) виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання;

2) за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (ст. 600 ЦК);

3) зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги (ст. 601 ЦК);

4) за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК);

5) внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК);

6) поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК);

7) неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК);

8) смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦК);

9) смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора (ч. 2 ст. 608 ЦК);

10) ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (ст. 609 ЦК).

Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов'язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання пені та сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 5.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Згідно з абз. 3, 4 п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме, в сумі 14 787,86 грн. та 148 948,51 грн., відповідно, за період прострочення з 01.05.2014 року по 03.03.2015 року

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами п. 6.5 договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати за поставлений товар, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за поставлений відповідно до умов цього договору товар, за кожний день прострочення оплати.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, порядку розрахунків погодженого сторонами та з огляду на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме, в сумі 48 464,08 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго» (місцезнаходження: 02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 23, кімн. 723, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Укрстальконструкція» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 11-В, ) 14 787 (чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 86 коп. - 3% річних, 148 948 (сто сорок вісім тисяч дев'ятсот сорок вісім) грн. 51 коп. - інфляційних втрат, 48 464 (сорок вісім тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 08 коп. - пені, 4 244 (чотири тисячі двісті сорок чотири тисячі) грн. 01 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повне рішення складено

25.05.2015 року.