ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 року Справа № 904/9142/13

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Науменко І.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження секретаря судової палати від 18.05.2015р.)

секретар: Ситниковій М.Ю.

за участю прокурора: Волкогон Т.В., посв. № 017508 від 05.06.2015р.;

Представники сторін:

позивача - не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

відповідача - Абрамов Д.В., дов. № 4/10-150 від 18.03.2015р.;

третьої особи - не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єрмак», м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2015 року по справі № 904/9142/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Єрмак», м.Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ

за участю прокурора міста Дніпропетровська

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська

про внесення змін до договору оренди

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст. ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2015р. по справі № 904/9142/13 (суддя Мартинюк С.В.) було відмовлено в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Єрмак», м.Дніпропетровськ до Дніпропетровської міської ради про внесення змін до договору оренди землі (а.с.5-6, т.2).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано відсутністю правових підстав для внесення змін до договору оренди землі, а саме його пролонгації, оскільки на час закінчення терміну дії договору оренди редакція Закону України «Про оренду землі» не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі, а реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі пов`язана з наявністю відповідного рішення або органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, яке відсутнє; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст.142-145 Конституції України, ст.654 ЦК України, ст.ст.116, 125 Земельного кодексу України, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.2.17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин».

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, його оскаржив позивач - ТОВ «Єрмак» м.Дніпропетровськ, посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарський суд не звернув уваги на докази неодноразового звернення позивача до відповідача з пропозицією оформити належним чином відносини щодо користування земельною ділянкою;

- також судом необґрунтовано не була застосована до спірних відносин ст.33 Закону України «Про оренду землі», згідно якої договір оренди вважається продовженим на той самий строк, на який був укладений договір оренди землі, якщо «орендар», продовжив користуватися земельною ділянкою належним чином, за відсутності письмового заперечення «орендодавця» здійсненого у листі-повідомленні; отже, на думку скаржника, договір був продовженим до 31.07.2012р. та 02.07.2017р. (відповідно), тому зміни в договір оренди землі, а саме, в п.2.1 мають бути внесені в судовому порядку.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечує, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, звертає увагу суду апеляційної інстанції на подані до матеріалів справи постанови Вищого господарського суду України, по яким скаржника вже було зобов`язано звільнити самовільно зайняту спірну земельну ділянку (ксерокопії постанов - а.с.212-251, т.1).

Прокуратура Дніпропетровської області у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечувала, також посилаючись на відповідність оскаржуваного рішення господарського суду вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, зазначила, що судом першої інстанції правомірно застосовано до спірних відносин редакцію Закону України «Про оренду землі», чинну на момент існування спірних відносин (станом на 29.08.2007р.), а не редакцію Закону від 12.03.2011р.; крім того, скаржник не здійснював жодних дій по належному оформленню права користування земельною ділянкою до моменту звернення прокурора Красногвардійського району м.Дніпропетровська в інтересах Дніпропетровської міської ради з позовом до господарського суду Дніпропетровської області про повернення ТОВ «Єрмак» самовільно зайнятої земельної ділянки.

18.05.2015р. до Дніпропетровського апеляційного господарського суду позивачем (скаржником) подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з участю представника підприємства в іншому судовому засіданні та в зв`язку з цим про продовження строку розгляду справи. Зазначене клопотання, на думку колегії суддів, не підлягає задоволенню, оскільки воно свідчить про належне сповіщення позивача про час та місце судового засідання; крім того, позивач є підприємством з певною штатною чисельністю працівників та не позбавлений права уповноважити іншого працівника на представництво інтересів позивача у суді або звернутись до іншого фахівця в галузі права для надання правової допомоги; з огляду на викладене, не підлягає задоволенню і клопотання про продовження строку розгляду спору.

19.05.2015р. до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від ТОВ «ВТОРРЕСУРС 21», м.Дніпропетровськ, який не є учасником судового процесу, надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження в зв`язку з тим, що оскаржуваним судовим рішенням від 20.01.2015р. по цій справі вирішено питання про його права та обов`язки, та у відповідності до ст.91 ГПК України 18.05.2015р. ТОВ «ВТОРРЕСУРС 21» м.Дніпропетровськ подало через господарський суд Дніпропетровської області апеляційну скаргу на вищевказане рішення господарського суду по цій справі. Зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки: а ні мотивувальна, а ні резолютивна частина рішення господарського суду від 20.01.2015р. по цій справі не містить жодних висновків стосовно ТОВ «ВТОРРЕСУРС 21»; також зазначеним товариством а ні до клопотання про зупинення апеляційного провадження, а ні до апеляційної скарги на рішення господарського суду від 20.01.2015р. по цій справі не надано жодного доказу в розумінні ст.ст.32, 33, 36 ГПК України, підтверджуючого певний правовий зв`язок між скаржником по цій справі - ТОВ «Єрмак» та ТОВ «ВТОРРЕСУРС 21», як і не наведено будь-яких обставин на підтвердження цього зв`язку (п.5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. «№ 7 (в редакції постанови від 10.07.2014р. № 6) «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ ГПК України»). Крім цього, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги та переглядає законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Також колегія суддів зазначає, що факти неодноразових оскаржень ТОВ «Єрмак» будь-яких процесуальних актів суду апеляційної інстанції (ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.02.2015р. (а.с.33-34, 62-65, т.2); ухвали суду апеляційної інстанції від 04.03.2015р. про зупинення провадження у справі (а.с.37, т.2)) та одночасне подання клопотання про відкладення розгляду справи свідчать про свідоме невиправдане затягування скаржником в будь-який спосіб судового процесу, що в свою чергу свідчить про зловживання скаржником своїми процесуальними правами (п.5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ ГПК України» (в редакції Постанови Пленуму ВГСУ від 10.07.2014р. № 6)).

Враховуючи, що скаржника було належним чином сповіщено про час та місце судового засідання 19.05.2015р., що підтверджується фактом подання клопотання 18.05.2015р. про подальше відкладення розгляду справи, продовження строків розгляду апеляційної скарги, а також поштовим повідомленням про вручення позивачеві 23.04.2015р. ухвали суду апеляційної інстанції від 20.04.2015р. (а.с.70, 72, т.2), двохмісячний строк розгляду апеляційної скарги спливає, скаржником подано касаційну скаргу на ухвалу суду апеляційної інстанції від 04.03.2015р., яка підлягає направленню до Вищого господарського суду України, неявка скаржника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, то колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в цьому судовому засіданні за відсутності представника позивача.

Третя особа по справі - ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська відзив на апеляційну скаргу не надала, правом, передбаченим ст.96 ГПК України, не скористалась, як не скористалась правом участі в судовому засіданні, передбаченим ст.22 ГПК України; про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с.67, т.2).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2002р. між Дніпропетровською міською радою («орендодавець» за договором, відповідач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єрмак» ("орендар" за договором, позивач по справі, скаржник) був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до предмету якого "орендодавець" передає, а «орендар» приймає в оренду на умовах цього договору земельну ділянку площею 0,0191 га, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, Красногвардійський район, вул.Боброва для розміщення торговельного майданчика, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м.Дніпропетровська за кодом 78134090 згідно з планом (схемою) земельної ділянки, що додається; підставою для передачі земельної ділянки в оренду є рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2002р. по справі № 17/142 (п.п.1.1 , 1.2 р.1 договору (а.с.26-31, т.1)).

Пунктами 2.1-2.3 розділу 2 договору сторони домовились, що земельна ділянка передається в оренду до 29.08.2007р.; після закінчення терміну договору його дія скінчується; підписаний сторонами та нотаріально посвідчений договір набуває чинності після державної реєстрації; для продовження дії цього договору «орендар» зобов`язаний у місячний термін до закінчення строку оренди звернутись до «орендодавця» з відповідним клопотанням.

Пунктами 5.1-5.2, 5.4 р.5 договору сторони погодили, що після закінчення строку дії договору в разі його не продовження, «орендар» зобов`язаний повернути земельну ділянку «орендодавцю» у придатному для використання стані до 29.08.2007р.; при цьому стан діляки фіксується двохсторонніми актами обстеження цієї ділянки; будь-яких інших документів сторони не укладають; у разі припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки «орендар» зобов`язаний повернути «орендодавцю» земельну ділянку у стані, який відповідає вимогам законодавства та умовам цього договору; «орендар» не має права утримувати земельну ділянку для забезпечення своїх вимог до «орендодавця».

Підпунктом 7.4.8 п.7.4 р.7 договору передбачений обов`язок «орендаря» після закінчення строк договору повернути земельну ділянку «орендодавцю» в належному стані відповідно до вимог п.п.2.1, 5.1 цього договору.

Пунктом 8.1 розділу 8 договору сторони передбачили, що зміна умов договору оренди можлива за взаємною згодою сторін.

Пунктом 9.5 р.9 договору передбачено, що договір підлягає нотаріальному посвідченню з наступною державною реєстрацією.

Пунктом 9.8 р.9 договору визначено, що невід`ємними частинами даного договору є: план (схема) земельної ділянки та довідка про грошову оцінку земельної ділянки.

Вищезазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б., зареєстрований в реєстрі за № 2356 (а.с.30, т.1).

На виконання умов договору Дніпропетровська міська рада передала, а ТОВ «Єрмак» прийняло в оренду земельну ділянку площею 0,0191 га, розташовану в Красногвардійському районі міста Дніпропетровська по вул. Боброва для розміщення торговельного майданчику.

Отже, як вбачається з умов договору та матеріалів справи, дія договору оренди земельної ділянки скінчилась 29.08.2007р.

30.07.2007р. листом №11 позивач звернувся до міського голови м.Дніпропетровська з проханням продовжити дію договору оренди земельної ділянки по вул.Боброва під розміщення торговельних майданчиків (а.с.32, т.1). Зазначений лист отримано відповідачем 31.07.2007р. та зареєстровано за № 11/6019, а також зареєстровано Земельним управлінням Дніпропетровської міської ради 31.07.2007р. за № 14/1304.

24.10.2012р. листом № 40 позивач звернувся до міського голови м.Дніпропетровська з вимогою дати вказівку відповідним службам міста підготувати документи по оформленню належним чином договорів оренди земельних ділянок, на яких розміщені торговельні майданчики з тимчасовими павільйонами (а.с.34, т.1). Зазначений лист зареєстрований відповідачем 29.10.2012р. за № 30/6920.

Як зазначив позивач у позові, відсутність певних дій відповідача по оформленню правовідносин, зокрема, по продовженню терміну дії договору оренди земельної ділянки, необхідність реєстрації речового права і стала підставою звернення позивача з позовом до господарського суду (а.с.2-5, т.1).

Відповідно до ч.4 ст.188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998р. (в редакції ЗУ від 19.12.2006р. № 489-V (яка діяла на час закінчення терміну дії договору)), оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 30 вищезазначеного Закону передбачено, що зміна умов договору оренди здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін; у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку.

Статтею 33 цього Закону (в редакції ЗУ від 19.12.2006р., яка була чинна на 29.08.2007р. (день закінчення терміну дії договору оренди)) встановлено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору; у разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін; у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Отже, а ні умовами договору від 24.09.2002р., а ні Законом України «Про оренду землі» в редакції чинній на час припинення правовідносин - 29.08.2007р., не було передбачено автоматичного продовження строку дії договору оренди земельної ділянки. Тобто, сторонам слід було врегулювати правовідносини шляхом підписання додаткової угоди дод договору, чого зроблено не було, докази протилежного відсутні.

Частиною 2 ст.651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Статтями 142-145 Конституції України передбачено, що до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень; права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України (в редакції станом на день прийняття оскаржуваного рішення) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Станом на 29.08.2007р. також діяла саме ця редакція частини 1 ст.116 ЗК України.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції станом на день прийняття оскаржуваного рішення) право коористування або оренди земельної ділянки виникає з моменту реєстрації цих прав. Станом на 29.08.2007р. зазначена норма Земельного кодексу України (частини 1, 2 ст.125) передбачала, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. № 280/97-ВР (в редакції станом на день прийняття оскаржуваного рішення) питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради - сесії.

Отже, законодавством передбачено, що способом волевияв лення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Відповідно до п. 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17 травня 2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України «Про оренду землі», судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України «Про оренду землі» не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Отже, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Як свідчать матеріали справи таке рішення не приймалось, відсутнє.

При цьому, колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин має застосовуватись саме та редакція Закону України «Про оренду землі», яка була чинною на момент їх виникнення, оскільки згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки на день звернення позивача з позовом термін дії договору оренди скінчився, а право позивача щодо поновлення договору оренди земельної ділянки виникло 29.08.2007 року, тобто, до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011р.) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", попередня редакція якої не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі, а реалізація переважного права на поновлення спірного договору оренди земельної ділянки пов'язується з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, яке не було прийнято в даному випадку, внесення змін до спірного договору оренди без відповідного рішення ради є порушення прав відповідача, передбачених нормами чинного законодавства, щодо розпорядження землею в межах міста, то господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Зазначена правова позиція повністю підтверджується висновками Верховного Суду України в постановах від 20.11.2012р. по справі № 44/69 та від 11.11.2014р. по справі № 912/1552/13 (ксерокопії долучено до цієї справи).

Відповідно до ч.1 ст.111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене, правові підстави зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення - відсутні, висновки, викладені в резолютивній частині рішення господарського суду від 20.01.2015р. по цій справі, відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи.

Керуючись ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2015 року у справі № 904/9142/13 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єрмак» м.Дніпропетровськ - залишити без задоволення.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.05.2015р.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В.Джихур

Суддя І.М.Науменко