ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 р. Справа №914/1188/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Білан О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс", с.Воля Бартатівська Городоцького району Львівської області

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Галичина", м.Радехів Львівської області

про стягнення заборгованості в сумі 437849грн. 92коп.

За участю представників:

від позивача: Соколовський Б.М. - директор; Байда О.Б. - представник;

від відповідача: не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, за клопотанням присутніх представників в судовому засіданні не проводилася технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс" до Приватного акціонерного товариства "Галичина" про стягнення основного боргу в сумі 389449грн. 92коп., пені у розмірі 21730грн. 98коп., інфляційних втрат в розмірі 24332грн. 94коп. та 3% річних в розмірі 2336грн. 08коп.

Ухвалою суду від 14.04.2015р. порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 05.05.2015р. З метою повного і всестороннього з'ясування всіх обставин спору, для забезпечення принципу змагальності, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача та невиконання сторонами в повному обсязі вимог попередньої ухвали суду, розгляд справи відкладався до 26.05.2015р.

26.05.2015р. представник позивача, через канцелярію суду подав заяву (вх.№2209/15) про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить зменшити розмір позовних вимог у частині нарахування основного боргу в сумі 134156грн. 89коп. та просить суд стягнути з відповідача основний борг в сумі 255292грн. 99коп. пеню у розмірі 21730грн. 98коп., інфляційні втрати в розмірі 24332грн. 94коп. та 3% річних у розмірі 2336грн. 08коп.

В судовому засіданні 26.05.2015р. прийнято заяву (вх.№2209/15 від 26.05.2015р.) про зменшення розміру позовних вимог, та позовні вимоги розглядаються із врахуванням поданої заяви.

В судове засідання 26.05.2015р. представники позивача явку забезпечили, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та із врахуванням заяви (вх.№2209/15 від 26.05.2015р.) просять суд позов задоволити.

В судове засідання 26.05.2015р. відповідач явки повноважного представника не забезпечив, через канцелярію суду (вх.№21585/15 від 26.05.2015р.) подав клопотання, в якому зазначив, що після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач оплатив позивачу борг в сумі 161278грн. 93коп. На підтвердження оплати боргу відповідач долучив платіжні доручення. Також, в даному клопотанні відповідач повідомив суд про те, що позивач невірно нарахував пеню, інфляційні втрати та 3% річних і просить відмовити в цій частині. Крім цього, у клопотанні (вх.№21585/15 від 26.05.2015р.) відповідач зазначив, що єдиний представник Лазор М.О., який надає правову допомогу у даній справі, перебуває на лікарняному, і з наведених причин не може бути присутнім в судовому засіданні у справі №914/1188/15, а відтак відповідач просить суд відкласти розгляд даної справи та відмовити позивачу у стягненні з відповідача інфляційних втрат та пені. Представники позивача заперечили проти відкладення розгляду справи, зазначили, що таке відкладення призводить до затягування судового розгляду. Судом розглянуто та відмовлено у задоволенні клопотання (вх.№21585/15 від 26.05.2015р.) про відкладення розгляду справи, з огляду на таке. У зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням відзиву на позовну заяву, ухвалою суду від 05.05.2015р. розгляд справи відкладався. Будь-яких доказів перебування представника Лазора М.О. на лікарняному, відповідачем суду не надано, явка представника відповідача ухвалами суду визнана судом не обов'язковою. Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 26.12.2011р. №18 роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу, щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладені обставини справи, у суду відсутні правові підстави для задоволення поданого відповідачем клопотання (вх.№21585/15 від 26.05.2015р.) та для повторного відкладення розгляду даної справи.

За умовами ст.33 ГПК України на сторони покладається обов'язок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З врахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст.75ГПК України.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області,

в с т а н о в и в:

04.01.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аверс" (СТО) та Приватним акціонерним товариством "Галичина" (клієнт) укладено договір №1 на технічне обслуговування та виконання ремонтних робіт (далі по тексту - договір №1 від 04.01.2011р.).

Відповідно до п.1.1 договору №1 від 04.01.2011р. СТО виконує технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів клієнта, постачання запасних частин і матеріалів, а клієнт бере на себе зобов'язання перед СТО повністю та у строк, обумовлений п.4.2. договору, оплатити виконані роботи, використані для ремонту матеріали та встановлені на транспортний засіб або передані клієнту запасні частини.

Пунктами 2.6, 2.7, 2.8 договору №1 від 04.01.2011р. сторони встановили, що підпис уповноваженої особи клієнта чи його представника на рахунку-накладній або його факсимільній копії свідчить про узгодження сторонами вартості та загальної ціни робіт, запасних частин та матеріалів. Узгоджений рахунок є підставою для виконання СТО робіт та встановлення запасних частин, що у ньому зазначені у повному обсязі та зобов'язанням для клієнта сплатити повну вартість замовлених робіт, запасних частин та матеріалів. Передача виконаних робіт проводиться на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт (далі - акт прийому-передачі), що підписується уповноваженими представниками сторін. Акт прийому-передачі підтверджує виконання СТО замовлених робіт, надання послуг та/або передачу замовлених запасних частин та матеріалів клієнту відповідної якості, в узгоджений термін та на узгоджених умовах, а також відсутність у клієнта претензій і зауважень до СТО як з приводу загальних умов цього договору так і виконання зазначеного замовлення та стану транспортного засобу, на якому проводилися ремонтні роботи або надавалися послуги.

Відповідно до п.п.4.1, 4.2, 4.3 договору №1 від 04.01.2011р. загальна ціна договору визначається сумарною вартістю робіт та запасних частин, зазначених у рахунках за весь термін дії даного договору. Ціни на ремонтні, роботи, технічне обслуговування та послуги, що надає СТО, а також на запасні частини та матеріали, що поставляються СТО є договірними і базуються на тарифах, затверджених внутрішніми локальними нормативними документами СТО. Ціна погоджена сторонами у рахунку є остаточною і зміні не підлягає. Оплата виконаних робіт, використаних під час виконання ремонтних-робіт запасних частин і матеріалів та інших послуг проводиться шляхом перерахування коштів на поточний рахунок СТО на умовах попередньої оплати (до моменту закінчення робіт), на підставі рахунку на оплату.

За умовами п.3.2.6 договору №1 від 04.01.2011р. клієнт зобов'язується вчасно та у повному обсязі (відповідно до умов даного договору) здійснити оплату виконаних робіт/наданих послуг, згідно виставленого СТО рахунків та підписаних сторонами актів приймання-передачі з відстрочкою платежів на 5-ть банківських днів.

Відповідно до п.9.1 договору №1 від 04.01.2011р. (із внесеними змінами) договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015р.

На виконання умов договору №1 від 04.01.2011р. позивач надав послуги та товари, а відповідач прийняв їх на загальну суму 447930грн. 94коп. (з ПДВ), що підтверджується видатковими накладними та актами надання послуг: №799 від 12.09.2014р. на суму 58685грн. 02коп. (з ПДВ); №956 від 31.10.2014р. на суму 38115грн. 22коп. (з ПДВ); №970 від 07.11.2014р. на суму 59535грн. 10коп. (з ПДВ); №681 від 18.11.2014р. на суму 1024грн. 81коп. (з ПДВ); №995 від 18.11.2014р. на суму 1235грн. 30коп. (з ПДВ); №1006 від 19.11.2014р. на суму 987грн. 60коп. (з ПДВ); №1016 від 21.11.2014р. на суму 14851грн. 69коп. (з ПДВ); №1013 від 21.11.2014р. на суму 2989грн. 08коп. (з ПДВ); №1052 від 28.11.2014р. на суму 3995грн. 93коп. (з ПДВ); №1056 від 02.12.2014р. на суму 3192грн. 91коп. (з ПДВ); №1072 від 09.12.2014р. на суму 1206грн. 58коп. (з ПДВ); №1107 від 26.12.2014р. на суму 6744грн. 96коп. (з ПДВ); №2 від 13.01.2015р. на суму 1036грн. 94коп. (з ПДВ); №15 від 14.01.2015р. на суму 15773грн. 04коп. (з ПДВ); №8 від 14.01.2015р. на суму 4231грн. 22коп. (з ПДВ); №7 від 14.01.2015р. на суму 3068грн. 42коп. (з ПДВ); №3 від 13.01.2015р. на суму 1805грн. 76коп. (з ПДВ); №14 від 15.01.2015р. на суму 1506грн. 17коп. (з ПДВ); №25 від 20.01.2015р. на суму 35832грн. 47коп. (з ПДВ); №34 від 23.01.2015р. на суму 3501грн. 40коп. (з ПДВ); №35 від 23.01.2015р. на суму 2188грн. 12коп. (з ПДВ); №36 від 23.01.2015р. на суму 689грн. 47коп. (з ПДВ); №38 від 23.01.2015р. на суму 7616грн. 34коп. (з ПДВ); №44 від 27.01.2015р. на суму 10882грн. 44коп. (з ПДВ); №53 від 29.01.2015р. на суму 3413грн. 16коп. (з ПДВ); №59 від 30.01.2015р. на суму 6298грн. 52коп. (з ПДВ); №58 від 30.01.2015р. на суму 30672грн. 26коп. (з ПДВ); №61від 30.01.2015р. на суму 30657грн. 64коп. (з ПДВ); №69 від 03.02.2015р. на суму 1641грн. 80коп. (з ПДВ); №68 від 03.02.2015р. на суму 3540грн. 12коп. (з ПДВ); №79 від 10.02.2015р. на суму 27420грн. 19коп. (з ПДВ); №88 від 12.02.2015р. на суму 2942грн. 83коп. (з ПДВ); №108 від 20.02.2015р. на суму 7715грн. 38коп. (з ПДВ); №113 від 20.02.2015р. на суму 3841грн. 34коп. (з ПДВ); №130 від 27.02.2015р. на суму 7787грн. 82коп. (з ПДВ); №146 від 05.03.2015р. на суму 1245грн. 56коп. (з ПДВ); №147 від 05.03.2015р. на суму 1748грн. 30коп. (з ПДВ); №159 від 13.03.2015р. на суму 502грн. 74коп. (з ПДВ); №170 від 19.03.2015р. на суму 2528грн. 50коп. (з ПДВ); №171 від 19.03.2015р. на суму 8208грн. 00коп. (з ПДВ); №120 від 18.03.2015р. на суму 27070грн. 80коп. (з ПДВ), які підписані представниками обох сторін та скріплені їх печатками. На оплату наданих послуг та переданих товарів виставлено рахунки, посилання на які містяться у кожному акті та на накладних.

На виконання своїх зобов'язань щодо оплати за отриманий товар, відповідач здійснив оплату за отриманий товар частково на суму 177624грн. 83коп., що підтверджується банківською довідкою №149-14331/15 від 08.05.2015р. та платіжними дорученнями: №855 від 23.03.2015р.; №44 від 24.03.2015р.; №107 від 25.03.2015р.; №2005 від 27.03.2015р.; №303 від 03.04.2015р.; №927 від 03.04.2015р.; №910 від 02.04.2015р.; №918 від 02.04.2015р.; №966 від 08.04.2015р.; №1006 від 08.04.2015р.; №1013 від 08.04.2015р.; №522 від 14.04.2015р. та №420 від 12.05.2015р., внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 270306грн. 11коп. (447930,94грн. - 177624,83грн.), що підтверджується підписаним обома сторонами актом звірки взаєморозрахунків у період з 01.01.2015р. по 19.03.2015р.

16.03.2015р. позивач вручив відповідачу претензію №№8/15-1 від 12.03.2015р., що підтверджується відміткою відповідача про отримання (вх.№16/03-01 від 16.03.2015р.), в якій позивач просив відповідача погасити заборгованість. Однак, дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

У клопотанні (вх.№21585/15 від 26.05.2015р.) відповідач зазначає, що 22.04.2015р. та 12.05.2015р. ним було сплачено частину основного боргу в сумі 42135грн. 12коп., що підтверджується платіжними дорученнями №924 від 02.04.2015р. на суму 15013грн. 12коп., №307 від 22.04.2015р. на суму 20000грн., №389 від 12.05.2015р. на суму 792грн. 00коп. та №421 від 12.05.2015р. на суму 6330грн. 00коп. Як вбачається із призначення платежу даних платіжних доручень №924 від 02.04.2015р., №307 від 22.04.2015р., №389грн. від 12.05.2015р. та №421 від 12.05.2015р., визначено рахунки №1985 від 10.10.2014р., №511 від 03.04.2015р., №538 від 09.04.2015р., №452 від 26.03.2015р., які видані на оплату товаророзпорядчих документів (накладних та актів), які не є підставою даного позову. Відтак, зазначені відповідачем оплати на загальну суму 42135грн. 12коп., згідно платіжних доручень №924 від 02.04.2015р., №307 від 22.04.2015р., №389грн. від 12.05.2015р. та №421 від 12.05.2015р. не є належними доказами оплати з отримання товару та наданих послуг за даними первинними документами визначеними позивачем як підстави даного позову. Відповідно до змісту заяви про зменшення розміру позовних вимог від 26.05.2015р. (вх.№2209/15 від 26.05.2015р.) позивач зменшив позовні вимоги із врахуванням оплат, проведених позивачем, враховуючи зокрема оплату в розмірі 15013грн. 12коп. Відтак, враховуючи вищевикладені обставини, заяву про зменшення розміру позовних вимог від 26.05.2015р. (вх.№2209/15 від 26.05.2015р.) сума боргу, складає 255292грн. 99коп. (447930,94грн. - 177624,23грн. - 15013,12грн.).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За умовами ч.5 ст.254 ЦК України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно із ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ст.ст.901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відтак, строк виконання грошового зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу та поставки, встановлений спеціальною нормою статті 692 ЦК України, та не може ставитися в залежність від звернення кредитора до боржника з вимогою в порядку частини другої статті 530 ЦК України. Загальні положення частини другої статті 530 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права - покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду. За таких обставин факт отримання товару відповідачем і видаткова накладна, надана позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійною підставою для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар (Постанова Вищого господарського суду України від 20.09.2012 № 12/5026/556/2012, Лист Вищого Господарського Суду України від 29.04.2013р. №01-06/767/2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань"). При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості на більшу суму, ніж зазначено вище, суду не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем становить 255292грн. 99коп.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України).

Згідно із ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п.6.1 договору №1 від 04.01.2011р. у випадку затримки повної оплати виконаних робіт, вартості встановлених матеріалів та запасних частин у строк, обумовлений п.4.2. цього договору, клієнт сплачує СТО пеню у розмірі 2% від несплаченої вартості виконаних робіт за кожен день прострочення платежу, не більше подвійної облікової ставки НБУ. Згідно із вимогами п.6.1 договору №1 від 04.01.2011р. позивач по кожному акту наданих послуг та видатковій накладній за період з 12.09.2014р. по 20.03.2015р. нарахував відповідачу пеню у розмірі 21370грн. 98коп.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, на підставі ст.625 ЦК України нарахував відповідачу по кожному акту наданих послуг та видатковій накладній інфляційні втрати у розмірі 24332грн. 94коп. та 3% річних в розмірі 2336грн. 08коп. за період з 12.09.2014р. по 20.03.2015р.

Перевіривши проведені позивачем розрахунки, представлені позивачем, встановлено, що позивач припустився помилки при нарахуванні, оскільки провів нарахування, не дотримавшись вимог ч.5 ст.254 ЦК України та порядку і строків оплати, визначених договором №1 від 04.01.2011р. та ст.692 ЦК України. Однак, при перерахунку судом із врахуванням вимог ч.5 ст.254 ЦК України та порядку і строків оплати, визначених договором №1 від 04.01.2011р. та ст.692 ЦК України встановлено, що сума пені та інфляційних втрат є більшою за заявлену позивачем, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. В частині 3% річних в перерахунку підлягають задоволенню 2204грн. 10коп. В інший частині 3% річних належить відмовити.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги із врахуванням заяви (вх.№2209/15 від 26.05.2015р.) про зменшення розміру позовних вимог, до відповідача про стягнення основного боргу в сумі 255929грн. 99коп., пені у розмірі 21730грн. 98коп., інфляційних втрат в розмірі 24332грн. 94коп. та 3% річних у розмірі 2204грн. 10коп. є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню. В решті позовних вимог щодо стягнення 3% річних належить відмовити у зв'язку із безпідставністю.

Судові витрати необхідно віднести на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4-3, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Галичина" (80200, Львівська область, м.Радехів, Б.Хмельницького, 120, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс" (81551, Львівська область, Городоцький район, с.Воля Бартатівська, ) 255292грн. 99коп. - основного боргу; 21730грн. 98коп. - пені, 24332грн. 94коп. - інфляційних втрат, 2204грн. 10коп. - 3% річних та 6071грн. 22коп. - судового збору.

Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

В решті позовних вимог відмовити.

Суддя Іванчук С.В.

Повне рішення складено 29.05.2015р.