РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015Справа №910/9146/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Мережевий стандарт"
До Публічного акціонерного товариства "Златобанк"
Прозобов'язання виконати умови договору та стягнення 41 028,06 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Шпак Т.В., представник, довіреність № б/н від 10.11.2014 р.;
Від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК "Мережевий стандарт" звернулося до суду з позовом від 22.01.2015 № 025, відповідно до якого просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Златобанк" виконати умови договору та здійснити перерахування коштів у розмірі 618 000,00 грн. відповідно до поданих платіжних доручень від 27.11.2014 №№ 9148, 9149, 9150, 9151, 9152, від 01.12.2014 № 9153, від 30.12.2014 № 9155, а також стягнути з відповідача 37 912,00 грн. пені та 3 116,06 грн. 3 % річних та покласти на останнього судові витрати зі сплати судового збору та послуг адвоката.

Провадження у справі за вказаними вимогами було порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 № 910/9146/15-г, яку призначено до розгляду на 19.05.2015.

У судове засідання, призначене на 19.05.2015, відповідач уповноваженого представника не направив, хоча належним чином і завчасно повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи (повідомлення про вручення 22.04.2015 копії ухвали від 15.04.2015 в матеріалах справи). Враховуючи викладене, зважаючи на обмеженість процесуальних строків розгляду справи та відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути заявлений спір по суті в даному судовому засіданні за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

У ході розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на порушення відповідачем порядку виконання платіжних доручень в порушення умов договору банківського рахунку. Також, представник позивача просив стягнути з відповідача договірну неустойку та 3 % річних.

На підтвердження заявлених вимог суду подано договір банківського рахунку від 10.10.2008 № 95-ЮР, невиконані відповідачем і відкликані позивачем платіжні доручення, листи і претензію на ім'я відповідача, договір про надання послуг адвоката, платіжне доручення про перерахування оплати послуг адвоката, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю.

Згідно з відзивом Публічного акціонерного товариства "Златобанк", що надійшов до суду 19.05.2015, відповідач проти позову заперечує повністю, посилаючись на неможливість застосування до нього штрафних санкцій та міри відповідальності за неналежне виконання грошових зобов'язань (3 % річних) з огляду на початок ліквідації банку та призначення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з травня 2015 уповноваженої особи.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Златобанк" (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство "Златобанк") та Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК "Мережевий Стандарт" 10.10.2008 уклали договір банківського рахунку № 95-ЮР, за умовами якого відповідач зобов'язався відкрити позивачу поточний рахунок/рахунки у національній та/або іноземній валюті та здійснювати його розрахунково-касове обслуговування відповідно до вимог чинного законодавства України.

За текстом договору Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК "Мережевий Стандарт" іменується "клієнт", Публічне акціонерне товариство "Златобанк" - "банк".

Згідно з п. 1.2 вказаного договору відповідач зобов'язався приймати і зараховувати на рахунок, відкритий позивачу, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п. 2.3 договору операції за розрахунковими документами у гривні, які надійшли від клієнта протягом операційного часу, здійснюються банком в день надходження документів. Операції за розрахунковими документами у гривні, які надійшли після операційного часу, банк виконує не пізніше наступного робочого дня.

20.11.2014 відповідачеві було подано позивачем на виконання два платіжні доручення про перерахування коштів, а саме:

- платіжне доручення № 9139 на перерахування 10 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

- платіжне доручення № 9140 на суму 604 000,00 грн., отримувач "Шнейдер Електрик Україна", рахунок отримувача № 4000 в філії "КІБ "ПАТ "Креді Агріколь Банк", м. Київ, призначення платежу "оплата за продукцію згідно з договором № /2014 від 02.01.2014".

За твердженнями позивача, не спростованими у відзиві на позовну заяву, платіжні доручення від 21.11.2014 № 9139 та № 9140 відповідачем виконані не були.

24.11.2014 позивач звернувся до відповідача з листом № 275, в якому вказував на невиконання платіжного доручення № 9140 від 21.11.2014 на суму 604 000,00 грн., що потягло за собою недотримання з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Мережевий Стандарт" зобов'язань перед контрагентом - Компанією "Шнейдер Електрик Україна" та повідомляв про відповідальність банку за можливі збитки, завдані таким простроченням.

25.11.2014 позивач передав відповідачеві запит про стан виконання платіжного доручення № 9140 від 20.11.2014 на суму 604 000,00 грн.

Як вказує позивач, відповіді на описані звернення ним отримано не було.

Згідно з позовною заявою і поясненнями представника позивача, 2711.20.14 Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Мережевий Стандарт" скасувало вищезазначені платіжні доручення у зв'язку із затримкою зарахування грошових коштів отримувачу та подало на виконання банку інші платіжні доручення, а саме:

- № 9148 від 27.11.2014 на перерахування 100 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

- № 9149 від 27.11.2014 на перерахування 100 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

- № 9150 від 27.11.2014 на перерахування 100 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

- № 9151 від 27.11.2014 на перерахування 100 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

- № 9152 від 27.11.2014 на перерахування 100 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

- № 9153 від 01.12.2014 на перерахування 100 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

- № 9155 від 30.12.2014 на перерахування 18 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства".

Норми ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлюють обов'язок кожної сторона довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відзиві на позовні заяву відповідач жодним чином не заперечив та не оспорив наведених у позовній заяві обставин невиконання ним зобов'язань за договором банківського рахунку, що виявилося у невиконанні період з 21.11.2014 по 27.11.2014 платіжних доручень № 9140 від 20.11.2014 та № 9139 від 20.11.2014 та платіжних доручень №№ 9148, 9149, 9150, 9151, 9152 від 27.11.2014, № 9153 від 01.12.2014 та № 9155 від 30.12.2014. У зв'язку з викладеним, такі обставини порушення договірних зобов'язань з виконання платіжних доручень на загальну суму 618 000,00 грн. слід вважати доведеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Згідно з п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Під зобов'язанням ст. 509 Цивільного кодексу України розуміється правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки факт невиконання відповідачем описаних вище платіжних доручень підтверджується матеріалами справи та не заперечується Публічним акціонерним товариством "Златобанк", позовні вимоги в частині зобов'язання перерахувати кошти за такими платіжними документами є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд враховує обставини початку процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Златобанк", на які відповідач вказує у відзиві на позовну заяву, а також обставини призначення Славінського Валерія Івановича уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 13.05.2015 по 12.05.2016 (копія рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.05.2015 № 99 "Про початок процедури ліквідації АТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію" та копія наказу Фонлу гарантування вкладів фізичних осіб від 13.05.2015 № 156 "Про припинення здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Златобанк" та початок процедури ліквідації АТ "Златобанк" в матеріалах справи), але не вважає такі факти підставою для відмови у заявлених позовних вимогах, оскільки виконання договірних зобов'язань відповідачем мало місце у листопаді 2014 року, тобто до описаних подій, пов'язаних з ліквідацією банку.

Поряд з вимогами про виконання платіжних доручень, позивач просить суд стягнути з відповідача 37 912,00 грн. пені за порушення строків виконання платіжних доручень, а саме:

- 4 298,00 грн. за невиконання платіжних доручень № 9139 та № 9140 від 20.11.2014 за період з 21.11.2014 по 27.11.2014 (614 000,00 грн. х 0,1 % х 7 (кількість днів прострочення);

- 28 000,00 грн. за невиконання платіжних доручень №№ 9148, 9149, 9150, 9151, 9152 від 27.11.2014 за період з 28.11.2014 по 22.01.2015 (500 000,00 грн. х 0,1 % х 56 (кількість днів прострочення);

- 5 200,00 грн. за невиконання платіжного доручення № 9153 від 01.12.2014 за період з 02.12.2014 по 22.01.2015 (100 000,00 грн. х 0,1 % х 52 (кількість днів прострочення);

- 414,00 грн. за невиконання платіжного доручення № 9155 від 30.12.2014 за період з 31.12.2014 по 22.01.2015 (18 000,00 грн. х 0,1 % х 23 (кількість днів прострочення).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Так, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові, у разі порушення боржником зобов'язання. Підставою для сплати неустойки є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст.. 610 ЦК України, відповідно до якої, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, (неналежне виконання).

Статтею 1092 ЦК України передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Відповідно до п. 32.2. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу.

У п. 6.1 договору сторони встановили, що за несвоєчасне (пізніше наступного робочого дня після отримання платіжного документа) списання з вини банку коштів з рахунку клієнта, а також за несвоєчасне зарахування суми, яку належить зарахувати на рахунок клієнта, банк сплачує клієнту пеню в розмірі 0,1 процента від відповідної суми за кожен день прострочення, але не більше 10 процентів від суми переказу.

Зважаючи на те, що обставини прострочення відповідача у правовідносинах з позивачем підтверджуються матеріалами справи, заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК "Мережевий стандарт" позовні вимоги в частині стягнення пені видаються правомірними, законними і обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству та п. 6.1 договору № ПУ-34582-К від 07.04.2014, а тому задовольняються судом повністю відповідно до проведеного позивачем розрахунку, що перевірений судом та приймається як правильний і належний.

Крім суми пені, позивач також просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 3 166,06 грн. за порушення строків надання послуг за договором, а саме:

- 352,26 грн. за невиконання платіжного доручення № 9139 та № 9140 від 20.11.201 за період з 21.11.2014 по 27.11.2014;

- 2 301,37 грн. за невиконання платіжних доручень №№ 9148, 9149, 9150, 9151, 9152 від 27.11.2014 за період з 28.11.2014 по 22.01.2015;

- 427,40 грн. за невиконання платіжного доручення № 9153 від 01.12.2014 за період з 02.12.2014 по 22.01.2015;

- 427,40 грн. за невиконання платіжного доручення № 9155 від 30.12.2014 за період з 31.12.2014 по 22.01.2015.

У ст. 625 Цивільного кодексу України закріплено, що боржник, який прострочив виконання шротового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не допустив прострочення грошового зобов'язання перед позивачем (адже виконання платіжного доручення є банківською операцією, різновидом послуги і не може вважатися грошовим зобов'язанням виконання перед замовником послуги), позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних відхиляються як безпідставні.

Таким чином, позовні вимоги задовольняються судом частково, у зв'язку з чим судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених вимог в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо питання розподілу судових витрат в частині послуг адвоката суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 50 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката, для чого подає суду договір про надання послуг адвоката від 21.01.2015 № 21/01/15, укладений з Тімакіною Лілією Володимирівною, платіжне доручення від 22.01.2015 № 1666 про перерахування 50 000,00 грн. Тімакіній Л.В., свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю від 25.10.2004 № 69 Тімакіної Л.В.

У п. 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" 21.02.2013 № 7 вказується, що відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

На думку суду, позивач не надав належних і допустимих доказів отримання від адвоката Тімакіної Л.В. послуг адвоката, які законодавець відносить до судових витрат у господарському процесі, оскільки суду не подано фактичних даних того, що названий адвокат складала і підписувала позовну заяву (позовна заява підписана керівником позивача), готувала приєднані до позовної заяви документи (напис про засвідчення копій зроблено керівником позивача). Крім того, Тімакіна Л.В. не приймала участі в судових засідання, не подавала і не готувала документи, отримані судом від позивача після порушення провадження у справі, і, більше того, вартість таких послуг не може вважатися розумними витратами, адже 50 000,00 грн. перевищують грошові вимоги позивача до відповідача та складають майже 9 % від розміру не грошового зобов'язання позивача (з виконання платіжних доручень). Також суд враховує, що договір від 21.01.2015 № 21/01/15 не містить чіткої деталізації обумовлених ним послуг та не ставить в залежність від наслідків розгляду спору розмір оплати послуг адвоката.

Зважаючи на викладене, вимоги частині стягнення з відповідача 50 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката судом відхиляються.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Златобанк" (01030. М. Київ, вул. Б. Хмельницького, 17/52, ідентифікаційний код 35894495) здійснити перерахування коштів за платіжними дорученнями Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Мережевий стандарт" (02002, м. Київ, вул. Каховська, 60, літера "А", ідентифікаційний код 33740410):

2.1 № 9148 від 27.11.2014 на перерахування 100 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

2.2 № 9149 від 27.11.2014 на перерахування 100 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

2.3 № 9150 від 27.11.2014 на перерахування 100 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

2.4 № 9151 від 27.11.2014 на перерахування 100 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

2.5 № 9152 від 27.11.2014 на перерахування 100 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

2.6 № 9153 від 01.12.2014 на перерахування 100 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства";

2.7 № 9155 від 30.12.2014 на перерахування 18 000,00 грн., отримувач ТОВ "ТК "Мережевий Стандарт", рахунок № 5988 в АТ "Сбербанк Росії", призначення платежу "перерахування грошових коштів на інший рахунок підприємства".

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (01030. М. Київ, вул. Б. Хмельницького, 17/52, ідентифікаційний код 35894495) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Мережевий стандарт" (02002, м. Київ, вул. Каховська, 60, літера "А", ідентифікаційний код 33740410) 37 912 (тридцять сім тисяч дев'ятсот дванадцять) грн. пені та 2 906 (дві тисячі девятсот шість) грн. 24 коп. судового збору. Видати наказ.

4. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 22.05.2015 р.