РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015Справа №910/5512/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн"
простягнення 542 378,90 грн. та зобов'язання передати предмет лізингу
за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна"
провизнання недійсним договору фінансового лізингу
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом):Волощук О.М. - юрисконсульт;
від відповідача (позивача за зустрічним позовом):Курінський О.Г. - адвокат;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" про стягнення 498 462,84 грн. заборгованості зі сплати лізингових платежів, 38 466,10 грн. пені та 5 449,95 грн. 3% річних, а також про зобов'язання передати гусеничний екскаватор Caterpillar 325 D, серійний номер САТ0325DJKDG00242.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" посилається на порушення відповідачем умов Договору фінансового лізингу №UA76L від 20.08.2012 р. (надалі - Договір) в частині здійснення останнім своєчасної сплати лізингових платежів починаючи з 37-го по 42-й лізингові платежі. В зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним вище правочином, позивач на підставі п. 17.2.1, 18.2 та 23.5 Загальних умов та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" просив повернути лізингоотримувачу предмет лізингу, у строк визначений позивачем у повідомленні від 24.02.2015 р.

Крім того, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в сумі 38 466,10 грн. та 3% річних в розмірі 5 449,95 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.03.2015 р. порушено провадження у справі №910/5512/15-г та призначено її до розгляду на 03.04.2015 р.

Судове засідання, призначене на 03.04.2015 р. не відбулось та ухвалою від 06.04.2015 р. призначено на 29.04.2015 р.

У ході проведення судового засідання 29.04.2015 р. представник позивача наполягав на позові та заявив клопотання про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що зміна вартості предмета лізингу в залежності від зміни курсу долара США до гривні призводить до зростання незмінної у правовідносинах між лізингодавцем та продавцем вартості предметів лізингу. В частині заявленої Товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" вимоги щодо повернення гусеничного екскаватору Товариство з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" також заперечило посилаючись на те, що не отримувало повідомлення про відмову від Договору. В частині заявленої позивачем вимоги щодо стягнення пені, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" заявило про застрочування строку позовної давності.

Ухвалою суду від 29.04.2015 р. продовжено строк вирішення спору до 21.05.2015 р. та відкладено розгляд справи на 20.05.2015 р.

Разом з тим, 29.04.2015 р. до автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду", в порядку ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, надійшла зустрічна позовна заява, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" просило суд визнати недійсним п. 3.2.1, 3.2.2 та п. 3.2.3 Договору.

Ухвалою від 30.04.2015 р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" про визнання недійсним пунктів Договору.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" зазначає, що законодавство України дозволяє визначати грошове зобов'язання в іноземній валюті, але не дозволяє змінювати ціну договору після його виконання та змінювати валюту виконання зобов'язання з гривні на іншу іноземну валюту.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" проти задоволення зустрічного позову заперечило, оскільки чинне законодавство України забороняє застосування іноземної валюти лише як засобу платежу в розрахунках між резидентами, однак не містить приписів щодо заборони на визначення грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національною валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Що ж стосується заявленого, в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн", а саме про витребування у відповідача за первісним позовом відомостей щодо розрахунку по Договору купівлі-продажу обладнання №0377 від 20.08.2012 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цепелін Україна ТОВ" на підставі якого було придбано 1 гусеничний екскаватор Caterpillar 325 D, серійний номер САТ0325DJKDG00242 з додатковим ковшем, рік випуску 2008, напрацьовано 3634 мотогодин, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р. згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процессу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

Враховуючи той факт, що господарським судом не встановлено обставин, за для необхідності яких слід було б витребувати у відповідача за первісним позовом відповідні документи, а також приймаючи обмежений строк вирішення спору, суд відмовляє у задоволенні заявленого вище клопотання.

В судовому засіданні 20.05.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом та відповідача за первісним позовом, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, 20.08.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" (Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" (Лізингооримувач) укладено Договір, відповідно до п. 2.1 якого Лізингодавець зобов'язався придбати у продавця у власність предмет лізингу, зазначений у додатку №1 до цього договору, і надати його Лізингоодержувачу в тимчасове володіння й користування для підприємницьких цілей, за плату, на строк і на інших умовах, зазначених у цьому договорі й Загальних умовах, з переходом права власності на предмет лізингу до Лізингоодержувача за умови дотримання відповідних вимог, встановлених Загальними умовами.

Відповідно до п. 2.2 Договору, останній укладено відповідно до Загальних умов, які є невід'ємною частиною цього договору. При виконанні цього договору сторони керуються Загальними умовами так, якби положення зазначених Загальних умов були б включені в текст цього договору (з врахуванням відповідної їх інтерпретації стосовно цього договору), у тому числі, при виконанні цього договору сторони мають обов'язки і права, передбачені Загальними умовами. У разі наявності протиріч між цим договором та Загальними умовами застосовуються / матимуть перевагу положення цього договору.

Валютою зобов'язання та валютою платежу за цим договором є українська гривня. При цьому у випадках, передбачених цим договором, розмір грошових зобов'язань може визначатись як гривневий еквівалент суми в базовій валюті.

Курс гривні до базової валюти - курс пропозиції (ask) базової валюти на міжбанківському валютному ринку (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http/www.udinform.com або, у разі необхідності, отриманою з інших джерел) на час закриття торгів (п. 2.3 Договору).

В період з дня укладення цього договору до моменту передачі предмета лізингу вартість предмета лізингу становить гривневий еквівалент 161 000,00 дол. США, що за максимальним курсом продажу долара США на міжбанківській валютній біржі (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http/www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення цього договору складає 1 304 502,50 грн., в тому числі ПДВ - 217 417,08 грн.

На час передачі предмета лізингу Лізингоодержувачеві вартість предмета лізингу в гривневому еквіваленті розраховується за формулою, наведеною в п. 3.2.2 Договору.

Відповідно до п. 3.2.3 Договору вартість предмету лізингу за договором купівлі-продажу №CL0377 від 20.08.2012 р., укладеним між Лізингодавцем та продавцем предмету лізингу, становила гривнений еквівалент 161 000,00 дол. США, що за максимальним курсом продажу долара США на міжбанківській валютній біржі (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http/www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення цього договору складає 1 304 502,50 грн., у тому числі ПДВ - 217 417,08 грн.

У розділі 4 Договору сторони визначили платежі Лізингоодержувача.

Так, відповідно до п. 4.1 Договору загальна сума лізингових платежів за договором складається з:

- відшкодування вартості предмета лізингу (основного боргу Лізингоодержувача);

- процентів, збільшених відповідно до п.4.4 цього договору.

У пунктах 4.2, 4.3 вказаного вище правочину сторони визначили суму авансового платежу, комісійної винагороди та порядок їх сплати.

Пунктом 4.5 Договору визначено, що Лізингоодержувач сплачує лізингові платежі в розмірі, передбаченому додатком №3 до цього договору, збільшеному відповідно до п. 4.4 цього договору, не пізніше кінцевої дати сплати лізингових платежів.

Згідно з п. 6.1 Договору строк лізингу для цілей даного договору становить 36 місяців.

У додатку №3 до Договору сторони визначили загальний графік лізингових платежів.

Додатковою угодою №1 від 11.09.2012 р. до Договору сторони домовились встановити уточнений загальний графік платежів по Договору.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору 11.09.2012 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" обладнання, на підтвердження чого суду було надано акт прийому-передачі обладнання №62 від 11.09.2012 р.

В подальшому, додатковою угодою №2 до Договору контрагенти визначили інший уточнений загальний порядок сплати лізингових платежів по Договору.

На виконання своїх зобов'язань за Договором з 26.09.2012 р. по 02.03.2015 р. відповідач за первісним позовом здійснив оплату лізингових платежів на загальну суму 722 712,97 грн., що свідчить про виконання останнім своїх зобов'язань щодо сплати 36-ти лізингових платежів, на підтвердження чого суду надано акти наданих послуг.

Таким чином, у зв'язку з тим, що за Товариством з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" рахується прострочена заборгованість по сплаті лізингових платежів починаючи з 37-го по 42-й, Товариство з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" звернулось до суду з означеним позовом.

Водночас, враховуючи той факт, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" заявлено зустрічні позовні вимоги, зокрема, про визнання недійсними пунктів Договору, стягнення заборгованості за яким є предметом первісного позову, господарський суд вважає за необхідне розглянути спочатку зустрічні позовні вимоги.

Так, як зазналось вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" просило суд визнати недійсним п. 3.2.1, 3.2.2 та п. 3.2.3 Договору, оскільки вказані умови договору суперечать вимогам ст.ст. 533, 632 ЦК України та ч. 2 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Проте, суд твердження позивача за зустрічним позовом вважає необґрунтованими в силу наступного.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовим лізингом є вид цивільно-правових відносин, що виникають з договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Дослідивши зміст пунктів Договору, суд приходить до висновку, що він містить всі необхідні суттєві умови, передбачені законом: предмет, порядок передачі предмета лізингу, лізингові платежі, права, обов'язки та відповідальність сторін, інші умови, що узгоджується з вимогами ст.ст. 638, 806 ЦК України. У подальшому зазначений правочин був скріплений підписами повноважених осіб і печатками підприємств.

Отже, на час укладення спірної угоди сторони досягли взаємної згоди щодо усіх їх істотних умов, зокрема і ціни, тому суд вважає, що Договір був укладений у повній відповідності із вимогами законодавства.

На час передачі предмета лізингу Лізингоодержувачеві вартість предмета лізингу в гривневому еквіваленті розраховується за формулою, наведеною в п. 3.2.2 Договору.

Відповідно до п. 3.2.3 Договору вартість предмету лізингу за договором купівлі-продажу №CL0377 від 20.08.2012 р., укладеним між Лізингодавцем та продавцем предмету лізингу, становила гривнений еквівалент 161 000,00 дол. США, що за максимальним курсом продажу долара США на міжбанківській валютній біржі (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http/www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення цього договору складає 1 304 502,50 грн., у тому числі ПДВ - 217 417,08 грн.

Так, відповідно до п. 4.1 Договору загальна сума лізингових платежів за договором складається з: відшкодування вартості предмета лізингу (основного боргу Лізингоодержувача); процентів, збільшених відповідно до п. 4.4 цього договору.

У пунктах 4.2, 4.3 вказаного вище правочину сторони визначили авансовий платіж, комісійну винагороду та порядок їх сплати.

Тобто, ціна предмету лізингу та відшкодування ціни предмету лізингу як складова частина лізингових платежів, є фіксована, визначена в гривні сума, яка виражена в доларах США, виходячи з курсу гривні до долару США на дату, що передує даті укладення Договору у національній валюті України. Вказані умови також були погоджені сторонами при підписанні Договору.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно, компенсацію відсотків за кредитом, інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (п. 1 ч. 1 ст. 632 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, втім, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання також в іноземній валюті.

Отже, положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти (постанови Верховного Суду України від 4 липня 2011 р. у справі №3-62гс11 та від 26 грудня 2011 р. у справі №3-141гс11).

Крім того, згідно з постановою Верховного Суду України у справі №6-145-цс/14 від 24.09.2014 р. якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, норми законодавства України не містять приписів щодо заборони на визначення грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Відтак, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" є необґрунтованими та такими, що не підлягаю задоволенню.

Що ж стосується первісних вимог, а саме вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна", господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Як вже зазначалось, згідно ч. 1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно положень п. 3 ч. 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ч. 1 статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Так, Лізингодавець звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" про стягнення 498 462,84 грн. заборгованості зі сплати лізингових платежів.

Як вже зазначалось, з 26.09.2012 р. по 02.03.2015 р. Лізингоотримувач здійснив лізингові платежі на загальну суму 722 712,97 грн., що свідчить про виконання останнім своїх зобов'язань щодо сплати 36-ти лізингових платежів.

За умовами укладеного Договору, в редакції додаткової угоди №2 від 28.08.2014 р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" мало сплатити лізингові платежі у наступні строки:

- 37-й лізинговий платіж в розмірі 35 000,00 грн. (частково проплачено), строк оплати - 01.10.2014 р.;

- 38-й лізинговий платіж в розмірі 54 303,94 грн., строк оплати - 01.11.2014 р.;

- 39-й лізинговий платіж в розмірі 89 663,80 грн., строк оплати - 01.12.2014 р.;

- 40-й лізинговий платіж в розмірі 80 703,38 грн., строк оплати - 01.01.2015 р.;

- 41-й лізинговий платіж в розмірі 10 829,95 грн., строк оплати - 01.02.2015 р.;

- 42-й лізинговий платіж в розмірі 227 961,77 грн., строк оплати - 01.03.2015 р.

У зв'язку з неналежним виконанням умов Договору Лізингоотримувачем, лізингодавець 02.02.2015 р. направив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" повідомлення про порушення Договору, в якому повідомляв, що станом на 02.02.2015 р. заборгованість відповідача за первісним позовом становить 275 501,07 грн. та попереджав, що останній, на підставі ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" має право відмовитись від Договору та вимагати повернення предмета лізингу.

У зв'язку з незадоволенням Лізингоотримувачем вимог Лізингодавця відповідно до вказаного вище повідомлення, Товариство з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" 23.02.2015 р. направило відповідачу за первісним позовом повідомлення про відмову від Договору та вимагало повернути предмет лізингу, гусеничний екскаватор Caterpillar 325 D, серійний номер САТ0325DJKDG00242.

Умовами пунктів 17.2, 17.3, 17.3.1, 17.3.2, 18.2 Загальних умов Договору, сторони визначили наслідки відмови Лізингодавця від Договору, які полягають у виникненні у Лізингоодержувача зобов'язання повернути предмет лізингу в строк 5 робочих днів з дня отримання відповідної вимоги і здійснити сплату Лізингодавцеві сум лізингових платежів у повному обсязі по фактичну дату повернення предмета лізингу.

Заперечуючи проти первісних позовних вимог, зокрема, в частині вимоги щодо повернення гусеничного екскаватору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" зазначає, що не отримувало повідомлення про відмову від Договору, оскільки останнє було направлено на стару адресу Лізингоодрержувача.

Однак, суд з такими твердженнями погодитись на може в силу наступного.

Відповідно до п. 23.3 Загальних умов всі зміни й доповнення до таких умов і договорів дійсні за умови їх оформлення в письмовій формі й підписання належним чином уповноваженими представниками сторін.

Всі повідомлення в процесу виконання кожного договору, зокрема, повідомлення про незгоду, відмову, неможливість і тому подібне, повинні направлятись сторонам у письмовій формі, якщо інше не передбачено цими загальними умовами. При цьому, буді-які повідомлення, що направляють сторони один одному, повинні бути зроблені по факсу (за умови наявності підтвердження про доставку, такого факсимільним апаратом), поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або вручені особисто уповноваженому працівникові Лізингодавця або Лізингоодержувача під розписку. При цьому, всі такі повідомлення направляються сторонами один одному за адресами й іншими реквізитами, які зазначені у відповідному Договорі (п. 23.5 Загальних умов).

З преамбули Договору та додаткових угод до нього вбачається наступна адреса Лізингоодержувача - 01015, м. Київ, вул. Підвисоцького, 5, оф.1.

Так, з представленого позивачем за первісним позовом опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку від 24.02.2015 р. слідує, що вказане вище повідомлення Лізингодавцем було направлено на адресу Лізингоодержувачу, яка зазначена в Договорі, а саме: 01015, м. Київ, вул. Підвисоцького, 5, оф. 1.

Відтак, суд вважає помилковими вказані вище заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн", оскільки останній не повідомляв позивача за первісним позовом про зміну адреси місцезнаходження та про наміри отримувати кореспонденцію за адресою, іншою ніж передбачена в Договору. Протилежного матеріали справи не містять.

Між тим, за змістом Договору та Загальних умов не визначено обов'язку Лізингодавця розшукувати чи визначати можливі інші адреси Лізингоодержувача, ніж ті, що зазначені в спірному правочині.

Зазначення позивачем за первісним позовом у повідомленні дата, яка передує даті реєстрації самого повідомлення, за висновками суду, є технічною опискою, яка не нівелює обов'язку Лізингоодержувача від виконання взятих на себе обов'язків перед Лізингоодержувачем, зокрема, повернення предмета лізингу.

Частина 3 ст. 17 Закону України "Про фінансовий лізинг2 визначає, що відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Як зазначає позивач за первісним позовом, 27.02.2015 р. лист надійшов до відділення поштового зв'язку. 03.03.2015 р. вказаний лист під час доставки на адресу відповідача не був вручений адресату та 27.03.2015 р. був повернутий за зворотною адресою "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Відтак, за висновками суду, позивач за первісним позовом вчинив всі необхідні дії для повідомлення відповідача за первісним позовом про відмову від Договору, а тому у відповідності до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" відмова від Договору є вчиненою.

Враховуючи той факт, що відповідач за первісним позовом не сплачує лізингові платежі та не повертає предмет лізингу, суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" було порушено умови Договору щодо своєчасної сплати лізингових платежів, а тому, вимоги позивача щодо стягнення 498 462,84 грн. заборгованості зі сплати лізингових платежів та зобов'язання передати гусеничний екскаватор Caterpillar 325 D, серійний номер САТ0325DJKDG00242 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" пені в сумі 38 466,10 грн., господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 14.10 Загальних умов визначено, що у випадку прострочення сплати будь-якого платежу Лізингоодержувача, Лізингоодержувач буде зобов'язаний сплатити Лізинодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з дати сплати, визначеної відповідним договором (з урахуванням загальних умов), і по дату фактичної сплати Лізингоодержувачем простроченої суми у повному обсязі. Така пеня нараховується на фактичну суму заборгованості за кожний окремий період нарахування, збільшеної на суму добутку такої суми заборгованості за кожний окремий період нарахування на коефіцієнт (Fx-Fx0) / Fx0. Зазначена пеня нараховується тільки при наявності факту пред'явлення Лізингодавцем Лізингоодержувачеві письмової вимоги про виплату такої пені.

02.02.2015 р. позивачем за первісним позовом направлено відповідачу за первісним позовом вимогу про сплату пені, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист.

Водночас, Товариством з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" в частині вимоги щодо стягнення пені заявлено про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України встановлений загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Частина ч. 4 ст. 267 ЦК України визначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вже зазначалось, сплата відповідачем за первісним позовом лізингових платежів здійснюється у відповідності до узгодженого сторонами графіку.

З представленого позивачем за первісним позовом розрахунку пені слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" проводить нарахування неустойки за кожний прострочений платіж починаючи з 02.12.2012 р. по 02.02.2015 р.

Відтак, з урахуванням вищенаведених норм законодавства та умов Договору строк позовної давності слід обчислювати щодо кожного помісячного платежу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 24.03.2014 р. по справі №910/15687/13.

При цьому, господарський суд зазначає, що зазначення в Загальних умовах "по дату фактичної сплати Лізингоодержувачем простроченої суми у повному обсязі" не є збільшенням позовної давністю. Вказана умова Договору визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції.

Отже, позовну давність тривалістю в 1 рік стосовно вимог позивача за первісним позовом про стягнення пені необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо з урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 4.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

За висновками суду, позивач за первісним позовом був обізнаний про порушення Лізингоотримувачем умов Договору в частині здійснення оплати лізингових платежів, згідно узгодженого сторонами графіку платежів, який Товариством з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" не було дотримано.

Відтак, враховуючи той факт, що позивач за первісним позовом звернувся до суду 03.03.2015 р. (що підтверджується штемпелем органу поштового зв'язку на конверті), нарахування пені по 03.03.2014 р. є неправомірним, оскільки строк позовної давності до таких вимог (в частині стягнення пені по 03.03.2014 р.) є таким, що сплив.

Здійснивши власний перерахунок пені, господарський суд встановив, що правомірним є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" пені в розмірі 29 193,41 грн.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наразі, позивачем за первісним позовом було нараховано 3% річних за період з 02.12.2012 р. по 02.02.2015 р. в розмірі 5 449,95 грн.

Після проведення перевірки правильності представленого заявником розрахунку, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" в частині стягнення 3% річних в розмірі 5 449,95 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір згідно з ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України за розгляд первісних позовних вимог слід віднести на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а за розгляд зустрічних позовних вимог на відповідача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" (01042, м. Київ, Печерський район, вул. Чеська, 1/22, офіс 1; ідентифікаційний код 36925324) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" (03022, м. Київ, Голосіївський район, вул. Васильківська, буд. 34; ідентифікаційний код 35431993) 498 462 (чотириста дев'яносто вісім тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 84 коп. заборгованості зі сплати лізингових платежів, 29 193 (двадцять дев'ять тисяч сто дев'яносто три) грн. 41 коп. пені та 5 449 (п'ять тисяч чотириста сорок дев'ять) грн. 95 грн. 3% річних, а також судовий збір в сумі 36 752 (тридцять шість тисяч сімсот п'ятдесят дві) грн. 17 коп. Видати наказ.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" (01042, м. Київ, Печерський район, вул. Чеська, 1/22, офіс 1; ідентифікаційний код 36925324) передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" (03022, м. Київ, Голосіївський район, вул. Васильківська, буд. 34; ідентифікаційний код 35431993) гусеничний екскаватор Caterpillar 325 D, серійний номер САТ0325DJKDG00242. Видати наказ.

4. У задоволенні решті первісних позовних вимог відмовити.

5. У задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконстракшн" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано - 26.05.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко