РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 р. Справа №910/3927/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Шляхове будівництво " Альтком "

До Товариства з обмеженою відповідальністю " ОТП Лізинг "

Третя особа без самостійних вимог

на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О.

Про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суддя Пінчук В.І.

Представники:

від позивача Косминін О.В. - предст.

від відповідача Шагін О.В.- предст.

від третьої особи: не з'явився

Рішення прийняте 23.04.2015 р., оскільки у судовому засіданні 02.04.2015 р. розгляд справи відкладався відповідно до п. 1 ст. 77 ГПК України

Обставини справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю " Шляхове будівництво " Альтком " звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вчиненого 30.01.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. на договорі фінансового лізингу № 169-L від 28.04.2011 р., що зареєстрований в реєстрі за № 539 про повернення об'єкту фінансового лізингу

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання двічі не з'явився, але у письмових поясненнях з приводу позовних вимог позивача просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28.04.2011 р. між позивачем ( лізингоодержувачем ) та відповідачем ( лізингодавцем ) був укладений договір фінансового лізингу № № 169-L, відповідно до умов якого відповідач на підставі договору купівлі-продажу зобов'язався набути у власність і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння і користування: Lexus GX 460 MID, 2011 р. випуску державний номерний знак АА3303 ІХ, а позивач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

На виконання умов вказаного договору відповідач передав позивачу предмет лізингу, у тимчасове та платне користування.

30.01.2015 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 539 про повернення позивачем предмету лізингу відповідачу.

Постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 03.02.2015 р. було відкрито виконавче провадження ВП №46353700 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса.

Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у зв'язку з недотриманням вимог чинного законодавства, а саме: Закону України " Про фінансовий лізинг ", Закону України " Про нотаріат " , Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 03.03.2004 р. № 283/8882.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Як встановлено судом, виконавчий напис був здійснений у зв'язку з істотним порушенням лізингоодержувачем ( позивачем ) умов договору фінансового лізингу № 169-L від 14.07.2011 р., а саме останнім не були сплачені лізингові платежі.

18.12.2014 р. з метою захисту свого порушеного права на підставі ч. 2 ст. 7 Закону України " Про фінансовий лізинг ", ст.18 Цивільного кодексу України, відповідач звернувся із заявою до нотаріуса для вчинення виконавчого напису про вилучення та повернення від позивача предмету лізингу, переданого у тимчасове користування за Договором.

30.12.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України " Про фінансовий лізинг ", лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Відповідно до п. 6.2. договору та ч. 2. ст.7 Закону України " Про фінансовий лізинг ", лізингодавець має право вилучити у лізингоодержувача предмет лізингу у випадках, коли лізингоодержувач на сплатив лізинговий платіж ( частково або у повному обсязі ) та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Відповідно п. 6.3. договору фінансового лізингу № 169-L від 14.07.2011 р., у випадку вилучення предмета лізингу лізингодавець направляє лізингоодержувачу повідомлення про вилучення предмета лізингу із зазначенням строку та місця його передачі. Документом, що підтверджує факт прийняття лізингодавцем рішення про вилучення предмету лізингу є рекомендований або цінний лист лізингодавця. Лізингоодержувач зобов'язаний за свій рахунок у строк, що не перевищує 10 ( десяти ) робочих днів з моменту отримання лізингоодержувачем відповідної вимоги, повернути предмет лізингу лізингодавцю. Примусове вилучення предмета лізингу здійснюється відповідно до законодавства України. "

18.12.2014 р. відповідач звернувся до позивача з повідомленням оплатити в 10 денний строк з моменту отримання повідомлення прострочену заборгованість в розмірі 149375,17 грн. із попередженням про те, що у разі ненадходження даних коштів на рахунок відповідача, останній буде змушений відмовитись від договору. Зазначений лист був отриманий позивачем 24.12.2014 р. проте у встановлені строки заборгованість позивачем не сплачена.

Відповідно до ст. 87 Закону України " Про нотаріат " для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України " Про нотаріат " нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

При цьому, п. 3.1 п. 3 Наказу 296/5 Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що зареєстрований в Міністерством юстиції України 22.02.2012 р. за N 282/20595 встановлено наступні умови вчинення виконавчого напису:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 3.2. зазначеного Наказу безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису нотаріусу надається:

- оригінал договору лізингу;

- засвідчена лізингодавцем копія рахунку, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення "

Вручення рахунку працівнику позивача було здійснено 24.12.2014 р., а виконавчий напис вчинений 30.01.2015 р.

Суд вважає, що виконавчий напис від 30.01.2015 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д.О. на договорі фінансового лізингу № 169-L від 28.04.2011 р. вчинений з дотриманням положення ст. 7, 10 Закону України " Про фінансовий лізинг ", ст. 87 Закону України " Про нотаріат ", розділу 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 04.03.1994 р. № 10/5, а тому підстав для задоволення позову суд не знаходить.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33,49,82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 15.05.2015 р.

СуддяВ.І.Пінчук