РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015Справа №910/10041/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕВЕН СИСТЕМ"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕХНОБУД"

Про стягнення 19 344,31 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Дайнеко І.А. - представник

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕВЕН СИСТЕМ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕХНОБУД" про стягнення 19 344,31 грн.

Ухвалою суду від 13.05.2015 порушено провадження у справі № 910/10041/15 та призначено розгляд справи на 13.05.2015.

В судове засідання 13.05.2015 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 13.05.2015 представник відповідача не з'явився, причини неявки в судове засідання не повідомив.

В судовому засіданні 13.05.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення

Розглянувши надані у документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01.03.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 31/13, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку і на умовах, визначених Договором, поставити та передати у власність покупця товар, в асортименті, кількості та цінами, вказаних у видаткових накладних, що засвідчують передачу-приймання товару від постачальника до покупця та є невід'ємними частинами Договору, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у Договорі прийняти та оплатити вказаний товар. Предметом поставки є товари з найменуванням, зазначеним у додатку до договору і визначені родовими ознаками. ( п. 1.1-1.2)

Відповідно до п. 2.1 Договору передача товару від постачальника покупцю здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, кількість, ціну товару та загальну вартість товару, що постачається.

Передавання-прийняття товару здійснюється згідно накладної представником покупця на підставі довіреності на отримання цінностей, оформленої відповідно до вимог чинного законодавства України. ( п. 3.1)

Позивач зазначає, що на підставі видаткової накладної № 60000304 від 14.11.2013 р. ним було поставлено товар а відповідачем отримано на загальну суму 16 704,80 грн.

Позивач зазначає, що ним було виконано зобов'язання за Догвором належним чином, тоді як відповідач сплатив вартість за поставлений товар частково в розмірі 3500 грн, в зв'язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 13204,80 грн.

23.01.2015 позивачем н адресу відповідача було направлено претензію, проте відповіді не надходило.

Частина 1 ст. 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 ст. 265 ГК України передбачає, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Під час судового розгляду справи судом було встановлено, що зобов'язання щодо виконання умов договору. відповідач у встановлений Договором строк не виконав.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 13204,80грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1293,35 грн., штраф в розмірі 2640,96 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 2125,97 грн. та 3 % річних в розмірі 79,23 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 7.3 Договору за порушення терміну оплати вартості поставленого товару, постачальник має право стягнути з покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період порушення винною стороною грошового зобов'язання, від суми боргу за кожен день прострочки.

В разі порушення грошових зобов'язань за Договором постачальник також має право стягнути з покупця штраф в розмірі 10% від вартості кожної партії неоплачених товарів поставлених постачальником протягом строку дії даного Договору, а в разі порушення грошових зобов'язань більше ніж на 20 календарних днів постачальник має право стягнути штраф в розмірі 20% від вартості поставлених але не оплачених товарів. ( п. 7.4)

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд погоджується з обґрунтованим розрахунком суми пені та штрафу, що наведений позивачем, враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню пеня та штраф у розмірі, заявленому позивачем.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Суд погоджується з обґрунтованим розрахунком суми інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних, що наведений позивачем позовної заяви, враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню інфляційне збільшення суми боргу та 3% у розмірі, заявленому позивачем.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судовий збір, відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладається на відповідача.

За таких обставин та керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕХНОБУД" ( 01011, м. Київ, вул.. Рибальська, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕВЕН СИСТЕМ" ( 01133, м. Київ, вул.. Кутузова, 18/7, оф. 424, ) основну заборгованість в розмірі 13 204 ( тринадцять тисяч двісті чотири) грн.. 80 коп., пеню в розмірі 1293 ( одна тисяча двісті дев'яносто три) грн.. 35 коп., штраф у розмірі 2640 ( дві тисячі шістсот сорок) грн., 3% річних в розмірі 79 ( сімдесят дев'ять) грн..інфляційні втрати в розмірі 2125 ( дві тисячі сто двадцять п'ять) грн.., судовий збір у розмірі 1827 ( одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.05.2015

Суддя Л.В. Прокопенко