КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Справа№ 910/2338/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Гончарова С.А.

Авдеєва П.В.

при секретарі судового засідання: Грабовському Д.А.

за участі представників сторін:

позивача не з'явився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

відповідача Семеняка С.В. - дов. від 16.07.2012 № 249/12

розглянувши матеріали

апеляційної скарги ПрАТ "Страхова Компанія "ПРОВІДНА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2015

у справі № 910/2338/15-г (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом ПрАТ "Страхова компанія "ПРОВІДНА"

відповідача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про зобов'язання вчинити дії, а саме:

- визнати протиправними дії ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" щодо накладення 08.01.2015 відповідно до Ухвали Господарського суду Одеської області від 29.12.2014 №916/5210/14 про забезпечення позову, арешту на грошові кошти ПрАТ "Страхова Компанія "ПРОВІДНА", що знаходяться на поточних рахунках позивача, які відкриті у банку;

- зобов'язати ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" зняти накладений 08.01.2015 відповідно до Ухвали Господарського суду Одеської області від 29.12.2014 №916/5210/14 арешт з грошових коштів ПрАТ "Страхова Компанія "ПРОВІДНА", що знаходяться на поточних рахунках позивача, які відкриті у банку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 № 910/2338/15-г у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" до відповідача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, позивач ПрАТ "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 № 910/2338/15-г скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідач у своєму Відзиві просив суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 № 910/2338/15-г без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Ухвалою КАГС від 14.04.2015 № 910/2338/15-г порушено апеляційне провадження за скаргою позивача та призначено судове засідання (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Авдеєва П.В., Гончарова С.А.).

В судове засідання від 20.05.2015 представник позивача-скаржника не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про його належне повідомлення свідчить залучене до матеріалів справи зворотнє поштове повідомлення № 09-33/15826/15.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Враховуючи, що присутній представник відповідача не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представника позивача-скаржника, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду справи по суті за наявними матеріалами.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, дійшла висновку апеляційну скаргу позивача ПрАТ "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" (надалі - позивач) та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (надалі - відповідач, банк) укладено Договори банківського рахунку № С17-0000-101/35-64 від 05.12.2012, № 03/50/0005 від 21.12.2006, № 03111/281 від 20.12.2006, № 03182907 від 19.12.2006, № 03/55-3-1/2612-08 від 07.12.2006, № 03/05-141 від 20.12.2006, № 16-00/76-253 від 07.05.2010, № 2650956 від 18.12.2012, № 03/С21-0000-101/197 від 17.12.2012, № 03/09-15/1003432 від 20.12.2006, № 03/17-16/1013 від 23.12.2006.

Предметом вищевказаних договорів є відкриття одного або декількох рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.12.2014 № 916/5210/14, вжито заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти позивача, що знаходяться на рахунках ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Позивач 13.01.2015 звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою щодо скасування Ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову від 29.12.2014 №916/5210/14.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2015 №916/5210/14 відмовлено у задоволенні заяви позивача про скасування Ухвали господарського суду Одеської області від 19.12.2014 щодо вжиття заходів до забезпечення позову.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 №916/5210/14 Ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.12.2014 №916/5210/14 про вжиття заходів до забезпечення позову залишено без змін.

На підставі Ухвали Господарського суду Одеської області від 29.12.2014 №916/5210/14 відповідачем накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунках позивача у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Після прийняття названої Ухвали Господарського суду Одеської області від 29.12.2014 №916/5210/14 ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" звернулася до господарського суду з вимогами до банку про зобов'язання вчинити певні дії щодо зняття арешту з рахунків.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що названа Ухвала про вжиття заходів щодо забезпечення позову відповідно до ч. 2 ст. 17 ЗУ "Про виконавче провадження" має статус виконавчого документа, а тому є підставою для відкриття виконавчого провадження державним виконавцем та, відповідно, повинна виконуватись органами ДВС України. Натомість, за ствердженням позивача, відповідач самостійно наклав арешт на рахунки позивача, що на його думку, є неправомірним та не відповідає вимогам закону. Позивач зазначав, що банки не являються суб'єктами виконавчого провадження, а лише виконують вимоги державних виконавців щодо накладення арешту на грошові кошти клієнтів, таким чином, відповідач не мав права накладати арешт на грошові кошти позивача за відсутності відповідної постанови державного виконавця.

Відповідач, в свою чергу,у заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначав, що діяв згідно чинного законодавства.

Так, на адресу банку 08.01.2015 Господарський суд Одеської області рекомендованим листом надіслав Ухвалу від 29.12.2014 №916/5210/14 про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти позивача, що знаходяться на його рахунках.

Відповідно до п. 10.1. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004 виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

Банк приймає до виконання постанову державного виконавця та/або рішення суду, які доставлені до банку самостійно державним виконавцем, слідчим, представником суду, органу державної податкової служби або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є суд, державний виконавець, слідчий, орган державної податкової служби.

Банк Листом № 81-14-1/155 від 09.01.2015 повідомив господарський суд Одеської області про прийняття до виконання вказаної Ухвали суду та накладення арешту на кошти в сумі 30 292 914,17 грн., так як ця Ухвала була надіслана з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання усіма органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що арешт на рахунки позивача накладено у встановленому законом порядку ухвалою суду, яка станом на час розгляду даної справи являється чинною та підлягає обов'язковому виконанню на всій території України. Таким чином, Господарський суд міста Києва при розгляді справи не мав підстав на законі зняти арешт з рахунків позивача, який накладено іншим судом.

Більш того, до матеріалів даної справи надано копію Постанови державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві від 10.02.2015 про арешт коштів боржника, винесеної на підставі Ухвали Господарського суду Одеської області від 29.12.2014 № 916/5210/14, тож станом на час розгляду даної справи у суді першої інстанції були відсутні будь-які правові підстави для зняття арешту з рахунків позивача.

Враховуючи вищевикладене, за оцінкою колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов цілком вірного висновку, що позовні вимоги є недоведеними, непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги відповідач, як і у суді першої інстанції продовжував стверджувати на тому, що названа Ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову має статус виконавчого документа, а тому остання є підставою для відкриття виконавчого провадження державним виконавцем та, відповідно, повинна виконуватись органами ДВС України, а не банком.

Відповідач, заперечуючи доводи позивача, звертав увагу колегії суддів, що відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Порядок виконання банком заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнта регулюється розділом 10 Інструкції, яка затверджена Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 N 22.

Відповідно до п. 10.1. вказаної Інструкції №22 виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

Банк приймає до виконання постанову державного виконавця та/або рішення суду, які доставлені до банку самостійно державним виконавцем, слідчим, представником суду, органом державної податкової служби або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є суд, державний виконавець, слідчий, орган державної податкової служби.

За ствердженням позивача, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що в резолютивній частині Ухвали про забезпечення позову було зазначено, що вона набирає законної сили з 29.12.2014 року (тобто, з дати її винесення) та, враховуючи, що оскарження цієї Ухвали не зупиняє її виконання, зазначена Ухвала про забезпечення позову була правомірно прийнята банком до виконання та на підставі неї накладено арешт на кошти в сумі 30 292 914,17 грн., шо містяться на поточних рахунках позивача в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Банк, з приводу доводів скаржника про те, що останній міг вільно розпоряджатися коштами на своїх рахунках до моменту накладення банком арешту на підставі винесеної державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Постанови ВП № 46448480 на виконання Ухвали Господарського суду Одеської області від 29.12.2014 №916/5210/14 про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти позивача, зазначає, що дані твердження спростовуються ст. 67 ГПК України, за якою визначено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать боржнику, про що виноситься ухвала. Наявність такої ухвали суду означає, що з моменту накладення арешту боржник не має права розпоряджатися майном або коштами, що належать йому, незалежно від того, чи передавалася ухвала суду державній виконавчій службі для здійснення виконавчих дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 № 910/2338/15-г залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 № 910/2338/15-г набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 № 910/2338/15-г може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/2338/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді С.А. Гончаров

П.В. Авдеєв