КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Справа№ 910/2686/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

за участю секретаря судового засідання Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Пінчук-Ніколайчук Ю.В., дов. б/н від 06.03.2015 року;

від відповідача - Полєжаєва К.О., дов. б/н від 10.01.2015 року;

від третьої особи - Галков І.О.. дов. б/н від 10.01.2014 року.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою

відповідальністю

на рішення Господарського суду міста Києва

від 24.03.2015 року

у справі № 910/2686/15-г (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД»

до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг»

про стягнення 131 348,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2015 року по справі № 910/2686/15-г позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД» 3% річних у розмірі 21 737,71 грн., індекс інфляції в розмірі 109 610,49 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 626,96 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2015 року по справі № 910/2686/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД» у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та призначено до розгляду на 20.05.2015 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2015 року по справі № 910/2686/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД» у задоволенні позовних вимог.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, представником Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю було підтримано клопотання, яке було подано 20.05.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, про залучення Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції міста Києва (далі - ДВС) як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, з метою надання матеріалів виконавчого провадження та дачі пояснень стосовно повного та фактичного виконання наказу Господарського суду міста Києва від 28.01.2014 року по справі № 910/9558/13.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання, як необґрунтованого, з огляду на ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, по-перше, права та обов'язки ДВС жодним чином не порушуються даним спором, по-друге, відповідач не позбавлений був права надати сам запитувані ним докази, ознайомившись самостійно з виконавчим провадженням згідно положень ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 11.04.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» (далі - Позивач, ТОВ «Ласка Лізинг») та «Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - Третя особа, «Фірма «Т.М.М.» - ТОВ) уклали Договір фінансового лізингу № 1287/04/2008 (далі - Договір).

За умовами Договору Позивач зобов'язувався передати без надання послуг по управлінню та технічній експлуатації, а відповідач прийняти в тимчасове володіння та користування за плату майно Шасі MAN TGA 41.400 8x4 ВВ (п'ять одиниць); (далі - Предмет лізингу), а також Третя особа зобов'язувалася здійснювати лізингові платежі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2013 року по справі № 910/9558/13 за позовом TOB «Ласка Лізинг» до Фірми «Т.М.М.» - TOB про стягнення заборгованості по вказаному вище Договору, у зв'язку з його неналежним виконанням, позовні вимоги задоволено та вирішено стягнути з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на користь ТОВ «Ласка Лізинг» основний борг у розмірі 432 149,37 грн., пеню в розмірі 19 873,62 грн., три проценти річних у розмірі 3 974,73 грн. індекс інфляції в розмірі 143,03 грн. та 9 122,82 грн. витрати по сплаті судового збору.

Згідно рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2013 року по справі № 910/9558/13, розмір заборгованості було здійснено станом на 13.05.2013 року включно.

На виконання вказаного рішення було видано наказ Господарського суду міста Києва від 28.01.2014 року № 910/9558/13, який було пред'явлено до виконання.

05.12.2013 року ТОВ «Ласка Лізинг» та ТОВ «Мега Торг ЛТД» уклали договір уступки прав вимоги (заміни сторони в зобов'язанні) № 209/11-2013, за умовами якого TOB «Ласка Лізинг» передало, а TOB «Мега Торг ЛТД» прийняло на себе право вимоги виконання зобов'язань, які виникли на підставі договору фінансового лізингу № 1287/04/2008 від 11.04.2008 року, укладеного між TOB «Ласка Лізинг» і Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ (а.с. 67).

У відповідності до положень ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року по справі № 910/9558/13 вирішено допустити заміну стягувача ТОВ «Ласка Лізинг» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД» (далі - ТОВ «Мега Торг ЛТД», Відповідач).

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

16.01.2015 року на рахунок TOB «Мега Торг ЛТД» були зараховані кошти у рахунок сплати боргу згідно Наказу Господарського суду міста Києва від 28.01.2014 року № 910/9558/13 (а.с. 115).

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2013 року по справі № 910/9558/13 було виконано лише 16.01.2015 року.

ТОВ «Мега Торг ЛТД» звертаючись з позовною заявою, просить стягнути з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на свою користь інфляційні втрати за період з травня 2013 року по грудень 2015 року в сумі 109 610,49 грн. та 3 % річних за період з 14.05.2013 року по 16.01.2015 року в розмірі 21 737,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що суми інфляційних втрат та 3 % річних, стягнутих рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2013 року по справі № 910/9558/13, були розраховані по 13.05.2013 року, а рішення виконане лише 15.01.2015 року, у зв'язку з чим ним було зроблено розрахунок за період з 14.05.2013 року по дату фактичного виконання рішення у справі № 910/9558/13 - 16.01.2015 року.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивача та рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2013 року по справі № 910/9558/13, інфляційні втрати та 3 % річних у даній справі були нараховані на суму основного боргу за Договором.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» передбачено, що «за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.»

Як зазначалося вище, у матеріалах справи міститься виписка по рахунку позивача, згідно з якою грошові кошти сплачені на виконання Наказу Господарського суду міста Києва № 910/9558/13 фактично надійшли на рахунок позивача 16.01.2015 року (а.с. 115).

Відповідач в свою чергу зазначає, що з нього, на виконання Наказу Господарського суду міста Києва № 910/9558/13, стягнуто кошти Відділом Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві 16.10.2014 року. За таких обставин, відповідач погодився з розрахунком позивача в частині нарахованих інфляційних втрат та 3 % річних з 14.05.2013 року по 15.10.2014 року.

Зобов'язання виконане належним чином тоді, коли воно виконано відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судова колегія звертає увагу, що належним виконанням зобов'язання боржником у даному випадку є отримання кредитором коштів на власний рахунок або готівкою.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що безпідставне затягування перерахування стягувачу виконавчою службою коштів, стягнутих з боржника, є підставою для стягнення відповідних коштів (збитків) з виконавчої служби.

За таких обставин, період взятий позивачем у своєму розрахунку є вірним та обґрунтованим.

Колегія суддів, провівши повторний арифметичний розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 21 737,71 грн. 3 % річних за період з 14.05.2013 року по 16.01.2015 року та інфляційних втрат у розмірі 109 610,49 грн. з травня 2013 року по грудень 2015 року.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2015 року по справі № 910/2686/15-г прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Фірму «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2015 року по справі № 910/2686/15-г залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/2686/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 25.05.2015 року.