КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р. Справа№ 910/569/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Федорчука Р.В.

Лобаня О.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 18.05.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2015 (повне рішення складено 25.02.2015)

у справі №910/569/15-г (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві

до 1) публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 97 749,63 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.02.2015 у справі №910/569/15-г у задоволенні позову УДАІ ГУ МВС України в місті Києві до ПАТ «Брокбізнесбанк» про стягнення 97 749,63 грн. відмовлено. Припинено провадження в частині позовних вимог УДАІ ГУ МВС України в місті Києві до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправної відмови Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» при розгляді вимог позивача щодо включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів та зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» включити вимоги позивача до реєстру кредиторів АТ «Брокбізнесбанк» та віднести вимоги до відповідної черги в порядку, встановленому чинним законодавством.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в місті Києві звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2015 у справі №910/569/15-г скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позов задовольнити повністю.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою від 27.03.2015 Київським апеляційним господарським судом прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/569/15-г у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 просить апеляційну скаргу УДАІ ГУ МВС України в місті Києві залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2015 у справі №910/569/15-г - без змін.

Представник позивача брав участь в судових засіданнях, надавав пояснення, підтримував доводи, що викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу УДАІ ГУ МВС України в місті Києві задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2015 у справі №910/569/15-г скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів-1,-2 брали учать в судових засіданнях, заперечували щодо доводів апеляційної скарги, надавали пояснення та просили апеляційну скаргу УДАІ ГУ МВС України в місті Києві залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2015 у справі №910/569/15-г - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (орендар) укладено договори №5171 від 12.03.2010, №5172 від 12.03.2010, №5350 від 21.04.2010, №5847 від 12.05.2011, №5849 від 12.05.2011 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Відповідно до умов даних договорів орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення, що перебуває на балансі Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в м. Києві (балансоутримувач). Майно передається в оренду з метою розміщення банкомату (фінансова установа).

Пунктами 3.1., 3.6., договорів визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786. Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 10 числа, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених КМУ і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Також з матеріалів справи вбачається, що між Управлінням державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в місті Києві (балансоутримувач) та публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (орендар) укладено договори №К-5171 від 12.03.2010, №К-5172 від 12.03.2010, №К-5350 від 11.05.2010, №К-5847 від 01.06.2011, №К-5849 від 01.06.2011 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Згідно з умовами вказаних договорів балансоутримувач забезпечує обслуговування та експлуатацію будівлі, в якій орендарю передано в оренду частину нежитлового приміщення, а орендар відшкодовує балансоутримувачу експлуатаційні витрати та витрати надані за комунальні послуги, інші витрати відповідно до умов договору, пропорційно займаній площі в цій будівлі.

Відповідно до п. 2.2.3 вказаних договорів орендар зобов'язується перераховувати на рахунок балансоутримувача будівлі відшкодування плати за експлуатаційні та комунальні послуги і податку на землю на протязі 5-ти банківських днів після отримання рахунків та акту наданих послуг, але не пізніше 25 числа кожного місяця.

З матеріалів справи вбачається, що УДАІ ГУ МВС України в місті Києві зверталось з листами до ПАТ «Брокбізнесбанк» про погашення заборгованості за укладеними договорами (а. с. 24-26).

Судом встановлено, що 28.02.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення розпочати процедуру виведення ПАТ «Брокбізнесбанк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2014 по 02.06.2014 та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк».

Постановою Правління Національного банку України №339 від 10.06.2014 відкликано банківську ліцензію АТ «Брокбізнесбанк».

11.06.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення розпочати процедуру ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк».

07.07.2014 УДАІ ГУ МВС України в місті Києві звернулось до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» із заявою про включення вимог кредитора, в якому балансоутримувач просив включити його до реєстру кредиторів та сплатити заборгованість з орендної плати та комунальних послуг у повному обсязі.

Листом від 21.11.2014 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» повідомила УДАІ ГУ МВС України в місті Києві, що не зважаючи на те, що останній своєчасно звернувся із заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування про свої вимоги до банку, але вони документально не підтвердженні, тому АТ «Брокбізнесбанк» не мав правових підстав для включення грошових вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Згідно з твердженнями УДАІ ГУ МВС України в місті Києві ПАТ «Брокбізнесбанк» належним чином не виконав обов'язку щодо сплати орендних платежів, відшкодуванню комунальних послуг та податку на землю, у зв'язку з чим в останнього, станом на 01.11.2014, заборгованість становить 97 749,63 грн., а саме: за договором №5171 від 12.03.2010 за оренду приміщень - 1 295,81 грн.; за договором №К-5171 від 12.03.2010 - 532,64 грн.; за договором №5172 від 12.03.2010 за оренду приміщень - 4 511,31 грн.; за договором №К-5172 від 12.03.2010 - 660,98 грн.; за договором №5350 від 21.04.2010 за оренду приміщень - 82 364,99 грн.; за договором №К-5350 від 11.05.2010 - 1 655,90 грн.; за договором №5847 від 12.05.2011 за оренду приміщень - 2 611,55 грн.; за договором №К-5847 від 01.06.2011 - 45,78 грн.; за договором №5849 від 12.05.2011 за оренду приміщень - 3 893,16 грн.; за договором №К- 5849 від 01.06.2011 - 177,51 грн.

У зв'язку з цим, у січні 2015 року УДАІ ГУ МВС України в місті Києві звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ «Брокбізнесбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» про стягнення з ПАТ «Брокбізнесбанк» 97 749,63 грн. заборгованості за договорами оренди нерухомого майна та відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, визнання протиправною відмову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» щодо включення УДАІ ГУ МВС України в місті Києві до реєстру акцептованих вимог кредиторів та зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» включити вимоги УДАІ ГУ МВС України в місті Києві до реєстру кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк».

При прийнятті оскаржуваного рішення суду, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги до ПАТ «Брокбізнесбанк» про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог, а провадження в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» підлягає припиненню, оскільки позовні вимоги позивача до Фонду не належать до компетенції господарського суду, тому спір має вирішуватись в адміністративному провадженні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга УДАІ ГУ МВС України в місті Києві підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню частково з наступних підстав.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до 762 ЦК України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Положеннями ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з нормами ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

З матеріалів справи вбачається, що 26.05.2014 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві надіслано до ПАТ «Брокбізнесбанк» лист з вимогою про погашення заборгованості. Додатком до даного листа є акт звірки взаємних розрахунків між УДАІ ГУ МВС України в м. Києві та ПАТ «Брокбізнесбанк», який було отримано відповідачем, про що свідчить відмітка банку на листі.

Однак, відповідач вказану заборгованість не сплатив. Як встановлено судом, 07.07.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про визнання вимог кредиторів, додатком до даної заяви був акт звірки. Дана заява з додатком була отримана банком, що підтверджується відміткою банку на заяві.

Тобто, відповідач порушив умови договору оренди, сума заборгованості з орендних платежів у розмірі 97 749,63 грн. підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем-1.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем документально не підтверджені позовні вимоги і що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення 97 749,63 грн.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а згідно з п. 6 ст. 2 цього ж Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

При цьому, ст. 36 вказаного Закону передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених уповноваженою особою Фонду, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів, бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними. Початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; 2) витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті.

З огляду на вищенаведене, висновки суду першої інстанції про те, що після запровадження у ПАТ «Брокбізнесбанк» тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації цього банку, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 Закону та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, було зроблено без урахування положень п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, позовні вимоги УДАІ ГУ МВС України в м. Києві до ПАТ «Брокбізнесбанк» про стягнення 97 749,63 грн. заборгованості зі сплати орендних платежів, відшкодуванню комунальних послуг та податку на землю є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Згідно з ст. 2 вказаного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з нормами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Положенням ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, публічно-правовим спором згідно КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправної відмови Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» при розгляді вимог позивача щодо включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів та зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» включити вимоги позивача до реєстру кредиторів АТ «Брокбізнесбанк» та віднести вимоги до відповідної черги в порядку, встановленому чинним законодавством не належить до компетенції господарського суду, яка визначена ст. 12 ГПК України, тому спір з суб'єктами владних повноважень має вирішуватися в адміністративному провадженні.

Отже, позовні вимоги УДАІ ГУ МВС України в м. Києві до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягають припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Управлінням Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в місті Києві належним чином доведено правомірність позовних вимог до ПАТ «Брокбізнесбанк» про стягнення 97 749,63 грн.

Статтею 103 ГПК України визначені повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, відповідно до якої суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу (подання) без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

З огляду на вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що зазначеним вище обставинам місцевий господарський суд не надав належної оцінки, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2015 у справі №910/569/15-г прийнято після неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Таким чином, апеляційна скарга Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в місті Києві на рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2015 у справі №910/569/15-г підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення суду слід скасувати в частині відмови позовних вимог позивача до ПАТ «Брокбізнесбанк» та прийняти в цій частині нове рішення суду, яким позовні вимоги до ПАТ «Брокбізнесбанк» задовольнити.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2015 у справі №910/569/15-г задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2015 у справі №910/569/15-г скасувати частково в частині відмови у задоволенні позову Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк».

В цій частині прийняти нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк».

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, просп. Перемоги, 41, код 19357489) на користь Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 54, код 24523569) 97 749,63 грн. заборгованості, 1 955,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 977,50 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2015 у справі №910/569/15-г залишити без змін.

5. Видачу відповідних наказів доручити господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/569/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Р.В. Федорчук

О.І. Лобань