ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Справа № 8/32
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "УкрТехноФос"
на постановувід 03.02.20145 Рівненського апеляційного господарського суду
у справі№ 8/32 господарського суду Рівненської області
про банкрутствотовариства з обмеженою відповідальністю "УкрТехноФос", м. Рівне
арбітражний керуючий Драгун І.І., м. Рівне (розпорядник майна)
представники сторін у судове засідання не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 01.10.2010 порушено провадження у справі № 8/32 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "УкрТехноФос" (далі - боржник) у порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013, далі - Закон про банкрутство) та, зокрема, вжито заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на майно боржника, крім грошових коштів та продукції, що забезпечує провадження господарської діяльності боржника (пункт 7 ухвали) та заборони іншим особам вчиняти дії щодо майна боржника (пункт 8 ухвали).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.12.2014 (суддя Бригинець Л.М.) відновлено боржнику процесуальний строк для подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 01.10.2010 у частині встановлення заборони іншим особам вчиняти дії щодо майна боржника (пункт 8 ухвали).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 (судді: Тимошенко О.М. - головуючий, Демидюк О.О., Коломис В.В.) апеляційну скаргу боржника задоволено, пункт 8 резолютивної частини ухвали від 01.10.2010 щодо встановлення заборони іншим особам вчиняти дії щодо майна боржника скасовано. Суд апеляційної інстанції зазначив про відсутність достатнього обгрунтування вжиття місцевим господарським судом відповідних заходів, не наведення переліку осіб, яким забороняється вчинення дій щодо майна боржника, а також переліку відповідного майна.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, боржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її змінити шляхом зазначення про скасування пункту 8 ухвали з 01.10.2010. Касаційна скарга мотивована порушенням судом ст.ст. 85, 105 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 93 ГПК України (у редакції, чинній на момент винесення ухвали суду першої інстанції від 01.10.2010) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом.

Апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для відновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно зі ст. 53 ГПК України суд може відновити пропущений строк у разі наявності поважних причин пропуску цього строку. Отже, наявність саме поважних причин пропуску строку може бути підставою для вирішення судом питання про його відновлення.

При цьому ГПК України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як вбачається, звернення боржника з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 01.10.2010 в частині пункту 8 відбулося зі сплином більш ніж чотирьох років з моменту її оголошення.

При цьому відновлюючи боржнику пропущений протягом такого тривалого періоду процесуальний строк та переглядаючи у подальшому відповідний процесуальний документ по суті, суд апеляційної інстанції єдиною підставою для відновлення строку вказав те, що скаржнику про зміст ухвали стало відомо в день ознайомлення з матеріалами справи. Проте конкретної дати такого ознайомлення судом вказано не було.

У той же час самим судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові було встановлено, що ухвала суду першої інстанції від 01.10.2010 в частині пункту 7 вже була предметом перегляду в апеляційному порядку за апеляційною скаргою боржника і постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.12.2010 ця ухвала у відповідній частині була залишена без змін.

Зазначена обставина беззаперечно свідчить про те, що боржник достеменно знав про факт винесення оскаржуваної ним ухвали про порушення справи про власне банкрутство щонайменше з листопада 2010 року, проте, зловживаючи своїми процесуальними правами з метою штучного затягування розгляду справи про банкрутство, звернувся з іншою апеляційної скаргою на цю ж ухвалу лише у листопаді 2014 року.

Вищевказані очевидні факти були проігноровані судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про відновлення боржнику процесуального строку та порушення апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, що свідчить про грубе порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме приписів ст. ст. 53, 93 ГПК України.

У зв'язку з чим прийняту за наслідками безпідставно та незаконно порушеного апеляційного провадження постанову суду апеляційної інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції у відповідній частині - залишенню в силі.

На підставі наведеного та керуючись, ст.ст. 53, 93, 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "УкрТехноФос" задовольнити частково.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 у справі № 8/32 скасувати.

3. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 01.10.2010 у справі № 8/32 в частині пункту 8 її резолютивної частини щодо встановлення заборони іншим особам вчиняти дії щодо майна боржника залишити в силі.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич