ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015 року Справа № 904/235/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач)

суддів: Широбокової Л.П., Пруднікова В.В.,

секретар судового засідання: Герун Т.О.,

представники сторін:

від позивача: Кудін М.В., представник, довіреність №52-16/242 від 26.12.2014 року;

від відповідача-1 представник у судове засідання не з'явився;

від відповідача-2: Ангелов Є.М., представник, довіреність №б/н від 19.01.2015 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року у справі №904/235/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут проблем народного господарства", м.Дніпропетровськ

до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба", м.Дніпропетровськ

про визнання векселя таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - ПАТ "Південний ГЗК") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню векселя серії АА №0103606 в частині зобов'язань ПАТ "Південний ГЗК" щодо сплати за векселем суми грошових коштів в розмірі 117 885 грн. 38 коп. на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут проблем народного господарства" (надалі - ТОВ "Інститут проблем народного господарства") чи його наказу зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року у справі №904/235/15 (суддя Новікова Р.Г.) позов задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню вексель серії АА №0103606 в частині зобов'язань щодо сплатити за цим векселем суми грошових коштів в розмірі 117 885 грн. 38 коп. на користь ТОВ "Інститут проблем народного господарства" чи його наказу зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013 року; судові витрати віднесено на позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Манітоба" (надалі - ТОВ "Манітоба") подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача-1 на виклик суду не з'явився, відзив на апеляційну скаргу на вимогу суду не надав, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином, з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за його відсутністю.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судових засіданнях представників позивача та відповідача-2, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 03.09.2007 року відкрите акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - ВАТ "Південний ГЗК") видало простий вексель серії АА №0103606 із строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013 року, згідно якого зобов'язувалося сплатити проти цього векселя ТОВ "Інститут проблем народного господарства" чи його наказу грошові кошти у сумі 117 885 грн. 38 коп.

16.12.2013 року ВАТ "Південний ГЗК", яке до приведення своєї діяльності у відповідність з Законом України "Про акціонерні товариства" перейменоване на ПАТ "Південний ГЗК", отримало від ТОВ "Манітоба" лист №61 від 12.12.2013 року, яким відповідач-2 повідомив позивача, що він є векселедержателем простих векселів, перелік яких разом з їх копіями та актом пред'явлених векселів до платежу був доданий до листа, у тому числі, й простий вексель серії АА №0103606.

Вказаний вексель з боку позивача підписаний заступником голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний ГЗК", головним бухгалтером ВАТ "Південний ГЗК" та скріплений печаткою ВАТ "Південний ГЗК" і за своїм змістом містить зобов'язання позивача сплатити суму грошових коштів у розмірі 117 885 грн. 38 коп. на користь ТОВ "Інститут проблем народного господарства" чи його наказу; строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013 року.

Зазначений вище вексель містить підпис заступника голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний ГЗК", що діяв на підставі довіреності №52-16/95/113 від 29.12.2006 року та головним бухгалтером ВАТ "Південний ГЗК", без зазначення прізвищ осіб, що їх вчинили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на спірному векселі від керівника векселедавця підпис вчинено заступником голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний ГЗК" Лавриненко Г.В. та головним бухгалтером ВАТ "Південний ГЗК" Козловською Н.І.

ПАТ "Південний ГЗК" просить визнати таким, що не підлягає виконанню вексель серії АА №0103606 в частині зобов'язань щодо сплати за цим векселем суми грошових коштів на користь ТОВ "Інститут проблем народного господарства" чи його наказу зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013 року, що і є причиною спору.

Відносини, пов'язані з обігом векселів в Україні, регулюються, зокрема, Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (з урахуванням застережень, передбачених у додатку II до неї), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Законами України "Про обіг векселів в Україні" (ст. 2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі".

Разом з тим, вексельні правочини, у тому числі щодо видачі, акцептування, індосування, авалювання та оплати векселя, регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання (статті 202-211, 215-236, 509-609 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" векселем є цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі простий вексель містить: назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; зазначення дати і місця видачі простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче у цій статті. Простий вексель, строк платежу в якому не зазначено, вважається таким, що підлягає оплаті за пред'явленням. При відсутності особливого зазначення, місце, де видано документ, вважається місцем платежу і, разом з тим, місцем проживання векселедавця. Простий вексель, в якому не вказано місце його видачі, вважається виданим у місці, зазначеному поруч з найменуванням векселедавця (ст. 76 Уніфікованого закону).

Згідно ч.1 ст. 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67-68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70- 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72-74).

Статтею 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" та ст. 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що векселі (переказні та прості) складаються у документарній формі на бланках з відповідним ступенем захисту від підроблення, форма і порядок виготовлення яких затверджуються Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Національним банком України з урахуванням норм Уніфікованого закону, і не можуть бути переведені у бездокументарну форму (знерухомлені).

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні", в редакції, що діяла на момент видачі спірного векселя, вексель підписується від імені юридичних осіб власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. Підписи скріплюються печаткою.

Згідно ст. 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

В силу положень ч. 2 ст. 99 Цивільного кодексу України виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу, тобто простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Пункт 9.3.1 Статуту ВАТ "Південний ГЗК" в редакції на дату видачі спірного векселя (надалі - Статут) передбачає, що правління є виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю. Правління діє в інтересах товариства у порядку, визначеному законодавством України, цим статутом, Положенням "Про Правління" та іншими внутрішніми нормативними актами товариства.

Згідно п. 9.3.2 Статуту правління складається з 5-ти членів, які обираються загальними зборами товариства строком на 3 роки.

До компетенції правління відносяться усі питання поточної діяльності товариства окрім тих, що згідно законодавства України, цього статуту та внутрішніх нормативних актів товариства віднесені до компетенції загальних зборів чи спостережної (наглядової) ради товариства (п. 9.3.4 Статуту).

Відповідно до п. 9.3.5 Статуту роботою правління керує голова правління, який обирається загальними зборами товариства строком на 3 роки. За рішенням правління в правлінні товариства може вводитись посада першого заступника голови правління. У разі введення такої посади, перший заступник голови правління виконує обов'язки голови правління під час його відсутності на підприємстві. Голова правління або виконуючий обов'язки голови правління у процесі виконання своїх функцій має право без довіреності вчиняти дії від імені товариства, зокрема, представляти товариство у взаємовідносинах з іншими юридичними особами, укладати цивільно-правові угоди з правом одноособового їх підпису здійснювати інші дії згідно з рішенням загальних зборів, спостережної (наглядової) ради правління.

Пунктом 9.3.6 Статуту передбачено, що правління товариства в межах своєї компетенції, приймає рішення, в тому числі, про випуск векселів.

За правилами, встановленими п. 9.3.8 Статуту, рішення правління приймаються простою більшістю голосів членів правління, присутніх на засіданні; у разі рівного розподілу голосів членів правління під час голосування, прийнятим вважається рішення, за яке проголосував головуючий на засіданні правління; ведення протоколу засідання правління є обов'язковим.

Згідно довідки позивача № 52-16/1464 від 24.12.2014, на підприємстві не виявлено будь-яких протоколів (копій протоколів) засідання правління товариства, які містять рішення правління про видачу та/або випуск векселя на користь "Інститут проблем народного господарства" чи про погашення заборгованості перед зазначеним товариством шляхом видачі векселя.

Відповідно до ч.1 ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання..

Отже, загальним правилам належного функціонування відносин предс-тавництва є вчинення представником правочину від імені представлюваного в межах наданих повноважень.

Спірний вексель був підписаний заступником голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний ГЗК", який діяв на підставі довіреності №52-16/95/113 від 29.12.2006 року. Вказана довіреність на вимогу Дніпропетровського апеляційного господарського суду сторонами не подана, тобто суду неможливо встановити, чи мала зазначена особа необхідний обсяг дієздатності, підписуючи вексель.

Окрім того, у разі відсутності рішення виконавчого органу ВАТ "Південний ГЗК" про випуск спірного векселя, його підписання заступником голови правління з фінансів та бюджету товариства слід вважати вчиненим без наявності належних повноважень (відсутності рішення правління). При цьому такі дії представника ВАТ "Південний ГЗК" відповідно до ст.241 Цивільного кодексу України можливі лише за умов наступного їх схвалення цією особою. Доказів схвалення зазначених дій з боку ВАТ "Південний ГЗК" суду не надано.

Отже, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, які не спростовані відповідачем-2 у встановленому порядку, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про випуск спірного векселя повноважним органом управління позивача, а саме правлінням позивача, не приймалось, а особи, які здійснили його видачу (підписали від імені позивача) діяли з перевищенням їх повноважень.

За наявності на переказному або простому векселі підписів осіб, не здатних брати зобов'язання за векселем, або підроблених підписів, або підписів вигаданих осіб, або підписів, що з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на векселі чи від імені яких він був підписаний, то згідно зі статтями 7, 77 Уніфікованого закону зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є юридично дійсними.

Відповідно до статей 8, 77 Уніфікованого закону кожний, хто поставив свій підпис на простому або переказному векселі як представник особи, від імені якої він не був уповноважений діяти, сам зобов'язаний за векселем і, якщо заплатить, матиме ті самі права, що й особа, за яку він мав намір діяти. Таке ж правило застосовується до представника, який перевищив свої повноваження.

З огляду на зазначене, особа, яка отримала вексель від представника, що не мав достатніх повноважень на видачу (передачу) векселя, не може вимагати виконання зобов'язань за векселем від особи, котра видала (передала) вексель. Однак вона вправі вимагати здійснення платежу за векселем від такого представника, що поставив свій підпис на векселі, в обсязі і за умов, зазначених у векселі, виходячи з того, що його видано (передано) особисто цим представником.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у п.п. 8, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 року № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів".

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку, що ВАТ "Південний ГЗК" не є особою, зобов'язаною за спірним векселем, відповідно, цінний папір є таким, що не підлягає виконанню в частині зобов'язань ВАТ "Південний ГЗК" сплатити за векселем загальну суму грошових коштів у розмірі 117 885 грн. 38 коп. на користь ТОВ "Інститут проблем народного господарства" чи його наказу зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013 року; відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Оскільки саме внаслідок неправильних дій позивача по оформленню векселя виник спір, на нього, у відповідності до ч.2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються витрати по сплаті судового збору за перегляд справи апеляційною інстанцією.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року у справі №904/235/15 залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба" 609 грн. судового збору за перегляд судового рішення апеляційною інстанцією.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати наказ відповідно до ст.ст.116, 117 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя В.В.Прудніков

(Повний текст постанови складено 28.05.2015 року).