РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015Справа №910/5963/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекстрейд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ЮЛГ»

про стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 168 848,58 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Черниш О.В., за довіреністю

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстрейд" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ЮЛГ" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 168 848,58 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/5963/15-г, розгляд справи призначено на 15.04.2015 р.

09.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про доручення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 15.04.2015 р. представник позивача з'явився та подав клопотання про продовження строків розгляду справи. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 16.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/5963/15-г позивач виконав.

У судове засідання 15.04.2015 р. представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 16.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/5963/15-г відповідач не виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 15.04.2015 р. клопотання представника позивача про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 15.04.2015 р. не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 16.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/5963/15-г, розгляд справи було відкладено на 20.05.2015 р.

У судове засідання 20.05.2015 р. представник позивача з'явився, надав суду пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 21.01.2015 р. не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «ЮЛГ» (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лекстрейд» (далі - постачальник, позивач) було укладено Договір поставки товару № 7398/12 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується здійснювати поставки виробів медичного призначення та лікарських засобів (далі - товар), що належить йому на праві власності, а замовник приймати у свою власність та здійснювати оплату товару за цінами, кількістю, асортиментом та в порядку визначеними умовами даного Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна, кількість та асортимент товару визначаються та узгоджуються сторонами на кожну партію товару окремо у накладних-специфікаціях, що є невід'ємними частинами даного Договору.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2 Договору розрахунок за кожну партію товару проводиться в обумовлений в накладній-специфікації термін після здійснення поставки, шляхом безготівкового перерахування повної вартості партії товару, визначеної у накладній-специфікації на поточний рахунок постачальника. На вимогу постачальника або за бажанням замовника допускається здійснення повної або часткової попередньої оплати партії товару. Якщо термін сплати у накладній-специфікації не зазначений, то розрахунок здійснюється замовником не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту здійснення поставки.

Позивач зазначає суду про те, що ним, на виконання умов Договору, було поставлено відповідачу продукцію, в свою чергу, відповідачем не було її оплачено, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 150 000,01 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивачем на виконання Договору було здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 150 000,01 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями накладних-специфікацій, а саме:

- № 66253 від 27.10.2014 р. на суму 11 870,22 грн.;

- № 66260 від 27.10.2014 р. на суму 10 901,25 грн.;

- № 66287 від 27.10.2014 р. на суму 1 150,25 грн.;

- № 66507 від 29.10.2014 р. на суму 108,96 грн.;

- № 66508 від 29.10.2014 р. на суму 13 608,15 грн.;

- № 66509 від 29.10.2014 р. на суму 6 088,73 грн.;

- № 66510 від 29.10.2014 р. на суму 1 052,40 грн.;

- № 66511 від 29.10.2014 р. на суму 421,58 грн.;

- № 66512 від 29.10.2014 р. на суму 2 439,60 грн.;

- № 66513 від 29.10.2014 р. на суму 463,52 грн.;

- № 66541 від 30.10.2014 р. на суму 2 203,34 грн.;

- № 66542 від 30.10.2014 р. на суму 7 728,40 грн.;

- № 66543 від 30.10.2014 р. на суму 2 337,41 грн.;

- № 66544 від 30.10.2014 р. на суму 9 918,90 грн.;

- № 66545 від 30.10.2014 р. на суму 4 130,65 грн.;

- № 66546 від 30.10.2014 р. на суму 6 283,94 грн.;

- № 66788 від 03.11.2014 р. на суму 12 181,95 грн.;

- № 66858 від 03.11.2014 р. на суму 1 082,64 грн.;

- № 66859 від 03.11.2014 р. на суму 3 969,79 грн.;

- № 66860 від 03.11.2014 р. на суму 2 741,34 грн.;

- № 66861 від 03.11.2014 р. на суму 17 181,26 грн.;

- № 66925 від 04.11.2014 р. на суму 763,98 грн.;

- № 66926 від 04.11.2014 р. на суму 5 061,38 грн.;

- № 69450 від 01.12.2014 р. на суму 14 375,66 грн.;

- № 69451 від 01.12.2014 р. на суму 1 280,50 грн.;

- № 69456 від 01.12.2014 р. на суму 20 600,07 грн.;

Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за Договором в сумі 150 000,01 грн.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за поставлену за вищезазначеними накладними-специфікаціями продукцію у розмірі 150 000,01 грн.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлену продукцію в розмірі 150 000,01 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 11 942,85 грн. та 20 % річних (штраф) в розмірі 6 905,72 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до пунктів 7.2, 7.3 Договору у разі прострочення виконання грошових зобов'язань з оплати поставленої партії товару замовник виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого зобов'язання. Якщо прострочення оплати триває більше ніж 10 (десять) календарних днів замовник, поряд з штрафними санкціями передбаченими п. 7.2 даного Договору, на підставі статей 625, 692 Цивільного кодексу України, зобов'язаний повернути постачальникові суму боргу, а також 20 % річних від простроченої суми за користування грошовими коштами постачальника за увесь час прострочення.

Щодо можливості одночасного стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського кодексу України, яка також передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 р. у справі № 3-88гс11.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом здійснено перерахунок сум пені та штрафу та встановлено, що позивачем вірно розраховані зазначені суми.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня в розмірі 11 942,85 грн. та 20 % річних (штраф) в розмірі 6 905,72 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар, з урахуванням пені та штрафу, в загальному розмірі 168 848,58 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ЮЛГ" (04070, м. Київ, вул. Г.Сковороди, будинок 2; ідентифікаційний код: 21480062) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстрейд" (08131, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Мала Кільцева, будинок 18; ідентифікаційний код: 38010921) заборгованість у розмірі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) грн. 01 коп., пеню в розмірі 11 942 (одинадцять тисяч дев'ятсот сорок дві) грн. 85 коп., 20 % річних в розмірі 6 905 (шість тисяч дев'ятсот п'ять) грн. 72 коп. та судовий збір в розмірі 3 376 (три тисячі триста сімдесят шість) грн. 97 коп.

Повне рішення складено 25.05.2015 р.

Суддя О.В. Нечай