ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року Справа № 904/10028/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Вечірко І.О. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження секретаря судової палати від 26.05.2015р.)

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача - Рудницька Ю.О., дов. № 964 від 22.12.2014р.;

відповідача - Беркутов О.П., дов. № 15 від 16.02.2015р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року по справі № 904/10028/14

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», м.Дніпропетровськ

до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Дніпропетровськ

про визнання недійсним рішення від 31.10.2014р. № 78/01-14/06-14

В судовому засіданні 16.04.2015р. була оголошена перерва до 30.04.2015р.; судове засідання 30.04.2015р. було відкладено на 26.05.2015р. (ст.77 ГПК України).

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року у справі № 904/10028/14 (суддя Рудовська І.А.) за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», м.Дніпропетровськ до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Дніпропетровськ про визнання недійсним рішення від 31.10.2014р. № 78/01-14/06-14 в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі (а.с.23-26, т.2).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано відсутністю правових підстав задоволення позову, оскільки дії позивача вірно кваліфіковані Дніпропетровським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України як порушення законодавства про захист економічної конкуренції; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.22 ЦК України, Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999р. № 2246.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», м.Дніпропетровськ, посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених в рішенні, фактичним обставинам та матеріалам справи, зокрема:

- господарський суд безпідставно застосував до спірних відносин постанову КМУ від 09.12.1999р. № 2246, оскільки, на думку скаржника, зазначена норма не поширюється на відносини з відновлення газопостачання, а лише на поставку газу; також зазначеною нормою не передбачено відновлення газопостачання абонентам виключено на безоплатній основі; крім того, матеріалами справи не підтверджені дії позивача по стягненню грошових коштів зі споживачів за послуги з відновлення газопостачання;

- також, на думку скаржника, господарським судом неправомірно застосовано до спірних відносин Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою НКРЕ від 29.05.2003р. № 475, оскільки в цій постанові мова йде про збитки, завдані в результаті порушення приписів постанови КМУ від 09.12.1999р. № 2246, яка не розповсюджується на відносини по відновленню газопостачання;

- крім того, господарським судом було досліджено діяльність лише позивача, без проведення всебічного аналізу суті правовідносин між сторонами;

- також господарським судом зроблений помилковий висновок щодо права, а не обов`язку позивача по припиненню газопостачання абонентам, оскільки такі дії газопостачального та газорозподільного підприємства передбачені постановою КМУ від 27.12.2001р. № 1729, а відповідно до п.3.4.2 ліцензійних умов позивач зобов`язаний передбачати в договорах з абонентами умови щодо обмеження або припинення подачі газу.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечує, посилається на відповідність рішення господарського суду фактичним обставинам та матеріалам справи, нормам діючого законодавства, зазначає, що відповідно до Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням АМКУ від 05.03.2002р. № 49-р позивача визнано суб`єктом господарювання, який у 2013-2014р.р. займав монопольне становище на ринку газопостачання; обмеження або припинення газопостачання абонентам є правом, а не обов`язком позивача, а оплата послуг з відключення та повторного підключення до газопостачання взагалі не передбачено жодним нормативним актом; крім того, сам позивач наголошував, що оплата зазначених послуг є збитками, але відповідно до п.1.3 Постанови НКРЕ від 29.05.2003р. № 475 чітко регламентовано перелік порушень, які тягнуть за собою відповідальність споживача у вигляді сплати збитків; розглядаючи справу № 44/06-03-1/14, відповідачем не було встановлено жодного порушення із переліку, вчиненого абонентами позивача. Також відповідач зазначає, що позиція територіального відділення Антимонопольного комітету України підтверджується постановами суду касаційної інстанції від 11.12.2012р. по справі № 5/75/2011/5003 та від 17.02.2015р. по справі № 904/3733/14.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, 31.10.2014р. рішенням адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 78/01-14/06-14 по справі № 44/06-03-1/14 було визнано Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (позивач по справі (далі - ПАТ «Дніпропетровськгаз»)) суб`єктом господарювання, що у 2013 році та поточному періоді 2014 року займав монопольне (домінуюче) становище на регіональному ринку надання населенню послуг з газопостачання в межах території Дніпропетровської області, в тому числі, території сіл Любимівка, Перше Травня, Степове, Чумаки, Маївка, Зоря, Балівка, Партизанське та радгоспу «Дзержинець» Дніпропетровського району, а також міста Інгулець, крім території міст Дніпропетровська і Кривого Рогу та Дніпропетровського і Криворізького районів Дніпропетровської області, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; визнано дії ПАТ «Дніпропетровськгаз» щодо стягнення зі споживачів природного газу (населення) - абонентів плати за припинення газопостачання у зв`язку з наявною у абонента заборгованістю за спожитий природний газ та плати за відновлення газопостачання після погашення споживачем заборгованості за спожитий природний газ, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», визначеним п.1 ч.2 ст.13 цього Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання газопостачання населенню, шляхом встановлення таких умов придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; за вищевказані порушення законодавства на ПАТ «Дніпропетровськгаз» накладено штраф у розмірі 68 000 грн.; зобов`язано ПАТ «Дніпропетровськгаз» припинити стягнення зі споживачів природного газу (населення) - абонентів плати за припинення газопостачання в зв`язку з наявною у споживача заборгованістю за спожитий природний газ та плати за відновлення газопостачання після погашення споживачем заборгованості за спожитий природний газ, як передумови відновлення газопостачання (а.с.14-21, т.1).

Відповідно до вимог Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 року № 49-р, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 року за № 317/6605, як зазначав представник позивача, за результатом дослідження регіонального ринку надання населенню послуг з газопостачання позивача визнано суб'єктом господарювання, який у 2013 році та у поточному періоді 2014 року займав монопольне (домінуюче) становище на регіональному ринку надання населенню послуг з газопостачання в межах території Дніпропетровської області, у тому числі території сіл Любимівка, Перше Травня, Степове, Чумаки, Маївка, Зоря, Балівка, Партизанське та радгоспу "Дзержинець" Дніпропетровського району, а також міста Інгульця, крім території міст Дніпропетровська і Кривого Рогу та Дніпропетровського і Криворізького районів Дніпропетровської області, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи № 44/06-03-1/14 було розпочато за поданням Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (надалі - подання) стосовно дій Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" щодо стягнення коштів з абонентів району за підключення газопостачання відключеного у зв'язку з заборгованістю.

На вимогу суду апеляційної інстанції (ухвала від 30.04.2015р. (а.с.76, т.2) у відповідача було витребувано докази, які підтверджують наявність скарг громадян на дії позивача. В якості таких скарг надано звернення на "гарячу лінію" колишнього губернатора Дніпропетровської області громадянки Богомол Н.Ф., що мешкає в Дніпропетровській області, Апостолівському районі, с.Апостолове, вул.Р. Люксембург, 8а, громадянки Вітрук І.А., що мешкає в Дніпропетровській області, Апостолівському районі, с.Апостолове, пров. Спортивний, 14, громадянки Ярошенко Л.В., що мешкає в Дніпропетровській області, Апостолівському районі, с.Апостолове, вул. Ремзаводська, 93, кв.10, а також листи-відповіді позивача на звернення цих громадян, які підтверджують факт відключення газопостачання за заборгованість за спожитий природний газ на суму 354,30 грн., 133,95 грн., 111,11 грн. (відповідно кожного). Також факти виконання позивачем робіт з відключення та підключення газопостачання громадянам, які є споживачами послуг ПАТ «Дніпропетровськгаз» підтверджується матеріалами справи (а.с.72-89, 111-244, т.1). При цьому в листах від 25.10.2013р. № 01/03-1046, від 07.10.2013р. № 01/03-974, від 07.10.2013р. № 01/03-975 позивач зазначив, що відновлення газопостачання зазначеним абонентам можливе лише за умови як сплати заборгованості за спожитий природний газ, так і сплати вартості послуг з відновлення газопостачання.

Як зазначено у рішенні відповідача, ПАТ "Дніпропетровськгаз" зобов'язує абонентів відшкодувати витрати на відключення та повторне підключення до газової мережі у зв'язку з наявною заборгованістю. До подання були надані копії звернень громадян до гарячої лінії Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з приводу порушених питань.

Як зазначено у листі ПАТ "Дніпропетровськгаз" від 01.04.2014 року № 11/3-0148, протягом 2013 р. Апостолівським УЕГГ ПАТ "Дніпропетровськгаз" було припинене газопостачання 28 абонентам, з них: 5 абонентів багатоквартирних будинків та 23 абонента приватного сектору. Протягом 2013 р. Апостолівським УЕГГ за виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання у вказаному періоді споживачами було сплачено 5 274,61 грн.

Відповідно до наданих до справи доказів, ПАТ "Дніпропетровськгаз" стягує з побутових споживачів природного газу (населення), яким було припинено газопостачання у зв'язку з заборгованістю за спожитий природний газ, плату за відключення та повторне підключення до системи газопостачання. Так, у ході планової перевірки Товариства, проведеної територіальним відділенням Антимонопольного комітету України у період з 15 травня по 13 червня 2014 року, встановлено, що такі дії здійснюються також іншими структурними підрозділами.

За 2013 рік Покровським УЕГГ відключено за борги 34 абонента, на 12.05.2014р. з них підключено 27 абонентів. За перший квартал 2014 року відключено 11 абонентів, з них підключено 8 абонентів.

За 2013 рік Васильківським УЕГГ відключено за борги 17 абонентів, на 12.05.2014р. з них підключено 12 абонентів. За перший квартал 2014 року І відключено 8 абонентів, з них підключено 5 абонентів.

У 2013 році ПАТ "Дніпропетровськгаз" за наявність заборгованості було припинено газопостачання 484 побутовим споживачам, якими за виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання було сплачено 93 257, 06 грн.

Зазначені вище обставини не спростовуються жодною із сторін відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України будь-якими доказами, підтверджуються матеріалами справи.

З наданих до матеріалів справи доказів, пов'язаних з припиненням газопостачання за заборгованість та його відновленням вбачається, що для відновлення газопостачання споживач повинен: оплатити борг, написати заяви на підключення та пуск газу, надати копії паспорту та ідентифікаційного коду, написати згоду на збір та обробку персональних даних, укласти договір на надання послуг з відключення, оплатити роботи з відключення, укласти договір на надання послуги з пуску газу, оплатити роботи з пуску газу (а.с.72-89, 111-244, т.1).

Частинами 2, 3, 4 ст.42 Конституції України чітко регламентовано, що не допускається зловживання монопольним становищем на ринку та держава забезпечує необхідний захист від таких зловживань та захищає права споживачів.

Також зазначена норма ст.42 Конституції України повністю кореспондується зі ст.25 Господарського кодексу України, відповідно до частини 3 якої уповноважені органи державної влади і органи місцевого самоврядування повинні здійснювати аналіз стану ринку і рівня конкуренції на ньому і вживати передбачених законом заходів щодо упорядкування конкуренції суб'єктів господарювання.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001р. № 2210-ІІІ (в редакції ЗУ від 04.07.2013р., яка діяла на час встановлення обставин, які визначено як монопольне становище позивача) передбачено, що суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

В підпунктах 1, 3 ч.2 ст.13 цього Закону чітко регламентовано поняття «зловживання монопольним становищем» та згідно з цією нормою права це, зокрема, застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб'єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об'єктивно виправданих на те причин; обумовлення укладання угод прийняттям суб'єктом господарювання додаткових зобов'язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору.

Статтями 27, 29 Господарського кодексу України регламентовано, що монопольним визнається домінуюче становище суб'єкта господарювання, яке дає йому можливість самостійно або разом з іншими суб'єктами обмежувати конкуренцію на ринку певного товару (робіт, послуг); а зловживанням монопольним становищем, зокрема, вважається нав'язування таких умов договору, які ставлять контрагентів у нерівне становище, або додаткових умов, що не стосуються предмета договору, включаючи нав'язування товару, не потрібного контрагенту; інші дії, вчинені з метою створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) суб'єктів господарювання.

При цьому заходи відповідальності за вищевикладені порушення, зокрема, визначені ст.29 Господарського кодексу України передбачені ст.ст.251-256 Господарського кодексу України.

Згідно із Законом України від 08.07.2010р. № 2467-VІ «Про засади функціонування ринку природного газу» (в редакції ЗУ, щ діяла на день прийняття оскаржуваного рішення) постачальник має право обмежити або припинити постачання природного газу споживачам у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у разі непроведення розрахунків за спожитий природний газ згідно з умовами договорів (п.2 ч.4 ст.12 цього Закону).

Правовідносини між газопостачальним, газорозподільним підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регламентовано Правилами надання послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999р. № 2246 (зареєстрованих Міністерством юстиції України 14.04.2004р. за № 476).

У пункті 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246, встановлено, що послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Відповідно до пунктів 6, 7 і 9 Правил у разі порушення споживачем строків сплати за надані послуги з газопостачання та самовільного використання газу газотранспортне підприємство після інформування споживача здійснює відключення газових приладів від газопостачання; припинення газопостачання в житлових будинках залежно від обставин здійснюється шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломби та/або інвентарної заглушки приладом (пристроєм) або на ввідному газопроводі; у разі самовільного відновлення споживачем газопостачання здійснюється механічне від'єднання від діючого газопроводу; відновлення газопостачання здійснюється газотранспортним підприємством протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості після усунення порушень, сплати споживачем боргу та відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газотранспортному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил.

Порядок припинення газопостачання визначено пунктом 19 цих Правил у відповідності до яких, якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримало повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання; у разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання; припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання.

Пунктом 20 вищевказаних Правил встановлено, що за несвоєчасну оплату послуг з газопостачання споживач сплачує неустойку (пеню) згідно із законом або договором.

Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз», як на підставу стягнення зі споживачів природного газу (населення) плати за припинення газопостачання у зв'язку з наявною у абонента заборгованістю за спожитий природний газ та плати за відновлення газопостачання після погашення споживачем заборгованості за спожитий природний газ, посилається на пункт 9 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246. При цьому Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз» наголошує на тому, що кошти що стягуються є саме збитками, які відшкодовуються громадянами - споживачами газу на підставі укладених договорів.

Такі пояснення Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», на думку колегії суддів, не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Натомість, частиною 5 ст.13 ЦК України чітко регламентовано, що не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція; а у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6 ст.13 ЦК України).

Тобто, неможливо погодитись з доводами позивача про те, що відшкодування таких витрат на підставі відповідного цивільно-правового договору про надання послуг з підключення та відключення до системи газопостачання є обґрунтованим, оскільки ці обставини не спростовують факту використання монопольного становища позивача в розумінні ст.ст.27, 29 Господарського кодексу України та вищенаведених норм права.

Також доводи позивача про те, що витрати по підключенню та відключенню громадян (споживачів) від системи газопостачання є збитками не відповідають п.9 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999р. № 2246.

В цьому пункті Правил чітко визначено, що відновлення газопостачання здійснюється газорозподільним підприємством протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості після усунення порушень, сплати споживачем боргу та відшкодування збитків, завданих його неправомірними діями газопостачальному або газорозподільному підприємству.

Тобто, зазначеною нормою регламентовано право на відшкодування збитків завданих неправомірними діями споживача газопостачальному або газорозподільному підприємству.

На час виявлення фактів, що стали підставою прийняття оскаржуваного рішення відповідача діяв Порядок відшкодування збитків, завданих газопостачальній або газотранспортній організації внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджений постановою НКРЕ України від 29.05.2003р. № 475.

В свою чергу пунктом 1.3 цієї Постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері енергетики України від 29 травня 2003 року №475 «Про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальній або газотранспортній організації внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання» визначено вичерпний перелік порушень Правил, які тягнуть за собою відповідальність споживача з відшкодуванням збитків, завданих газопостачальній або газотранспортній організації, а саме:

- використання газу у разі самовільного підключення до системи газопостачання;

- використання газу в разі самовільного відновлення газопостачання;

- пошкодження лічильника газу, пломб на ньому, порушення цілісності або пошкодження повірочного тавра, а також дій споживача, які призводять до заниження показань лічильника;

- зрив пломб на газових приладах та пристроях, опломбованих газопостачальним або газорозподільним підприємством;

- використання газу (у разі відсутності лічильника) у випадку, коли не було своєчасно повідомлено газопостачальне або газорозподільне підприємство про зміну розміру опалювальної площі, кількості осіб, яким надаються послуги з газопостачання понад один місяць, встановлення додаткових газових приладів та пристроїв;

- відмова в доступі до своїх житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади (пристрої), запірна арматура та лічильники газу, представникам газопостачального або газорозподільного підприємства у випадках, передбачених Правилами для контрольного зняття показань лічильників газу, проведення інвентаризації газового обладнання та планово -технічного обслуговування, припинення газопостачання;

- відмова у доступі до своїх житлових та підсобних приміщень, де розташовані лічильники газу, представникам газопостачального (газорозподільного) підприємства для їх демонтажу та монтажу, пов'язаного з проведенням періодичної повірки лічильників газу.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, газопостачання споживачу, може бути припинене, згідно з пунктом 6 Правил, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999р. № 2246, у разі порушення ним строків оплати за послуги газопостачання. Відновлення газопостачання повинно бути здійснено після усунення порушень, сплати споживачем боргу та відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газотранспортному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил, в залежності від фактичних обставин припинення газопостачання. При цьому слід зазначити, що пунктом 9 Правил не передбачено обов'язок споживача звертатись до газопостачального підприємства з проханням (заявою) про відновлення газопостачання, а чітко встановлено зв'язок між виконанням споживачем вимог пункту 9 Правил і відновленням газопостачальним підприємством послуг з газопостачання споживачу.

Пункт 19 Правил прямо визначає обов'язок споживача сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання, і, в той же час, не зобов'язує споживача сплачувати за роботи з припинення газопостачання, виконані за власною ініціативою виконавцем послуг з газопостачання, в зв'язку із наявною у споживача заборгованістю за спожитий природний газ.

Крім того, припинення постачання газу споживачу, в зв'язку із порушенням абонентом строків оплати за спожитий газ, є правом (а не обов'язком) газопостачального підприємства, про що зазначено в пунктах 30, 31 Правил.

Пункти 32, 33 Правил не містять обов'язку газопостачального підприємства припиняти споживачу газопостачання на підставі наявної у споживача заборгованості за спожитий природний газ.

Отже, виходячи з положень Правил, припиняючи газопостачання споживачу в зв'язку із наявністю заборгованості, Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз» реалізує своє право, а не обов'язок.

Слід зазначити, що а ні вищевказаними Правилами, а ні договором можливість (право, обов'язок) газопостачального підприємства стягувати зі споживачів (населення) плату за припинення газопостачання, в зв'язку із наявною у споживача заборгованістю за спожитий природний газ, не передбачена.

Отже, нормативні акти, які регулювали на той час відносини між споживачами природного газу (населення) та виконавцем послуг з газопостачання, не передбачали обов'язку споживача сплатити виконавцю послуг з газопостачання плату за припинення газопостачання, в зв'язку з наявною у споживача заборгованістю за спожитий природний газ та плату за відновлення газопостачання після погашення заборгованості за спожитий газ.

Також, будь-якими нормативними актами України не передбачена можливість (право, обов'язок) газопостачального підприємства стягувати зі споживачів плату як за роботи з припинення газопостачання, в зв'язку із заборгованістю за спожитий природний газ, так і за роботи з відновлення газопостачання після погашення споживачем заборгованості.

Таким чином, нарахування Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровськгаз» з абонента плати за припинення та відновлення газопостачання в зв'язку з наявною у нього заборгованістю за спожитий природний газ є таким, що не грунтується на нормах чинного законодавства.

У позовній заяві та апеляційній скарзі позивач посилається на нібито спричинення йому збитків фактом проведення робіт з відключення та підключення газопостачання у зв'язку з діями споживачів по несвоєчасній оплаті послуг з газопостачання. Однак, з таким висновком погодитися не можна з урахування вищезазначеного та з наступних підстав.

Під збитками, у відповідності до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, розуміються витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до пункту 39 Правил, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999р. № 2246, у разі коли між споживачем і газопостачальним (газорозподільним) підприємством не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розміру їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку.

Виходячи із змісту частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України відновленням порушеного прав позивача в даних правовідносинах буде сплата споживачем наявної у нього заборгованості за спожитий газ. Дії Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» щодо припинення газопостачання у разі їх вчинення не призводить до відновлення його порушеного права на отримання плати за спожитий газ (погашення заборгованості).

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" роз'яснено, що з урахуванням статті 19, частини першої статті 25 та частини другої статті 43 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання, які займають монопольне становище на певному ринку, мають усвідомлювати можливість настання як певного обмеження їх діяльності з точки зору дотримання конкурентного законодавства, так і відповідальності за його порушення.

Відключення споживачів від системи газопостачання при наявності заборгованості є правом газопостачальної організації, але таке відключення та підключення до газової мережі не є послугою чи збитками завданими газопостачальній організації. А відтак, стягнення оплати за відключення споживачів від системи газопостачання при наявності лише заборгованості є неправомірним.

Відновлення газопостачання споживачу після погашення ним заборгованості за спожитий природний газ не є послугою, а є обов'язком виконавця послуг з газопостачання за умови виконання споживачем вимог пункту 9 Правил.

Вищевказані правові висновки підтверджується судовою практикою суду касаційної інстанції, зокрема, в постановах Вищого господарського суду України від 11.12.2012р. по справі № 5/75/2011/5003 та від 17.02.2015р. по справі № 904/3733/14.

Враховуючи вищевикладене, правові підстави зміни чи скасування постановленого судового рішення господарського суду Дніпропетровської області відсутні, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є підставами його зміни чи скасування в апеляційному порядку.

Керуючись ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року у справі № 904/10028/14 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», м.Дніпропетровськ - залишити без задоволення.

Справу повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.05.2015р.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В.Джихур

Суддя І.О.Вечірко