номер провадження справи 34/48/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 Справа № 908/1338/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г. В.

За участю представників: від позивача - не з'явився; від відповідача - Балицький О.П., довіреність від 22.04.15 р., від третьої особи - не з'явився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/1338/15-г

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Автокразбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКБ Банк" (39600, Полтавська область, м. Кременчук, Автозаводський район, вул. Київська, 8, скорочено ПАТ "АКБ Банк");

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зуївський енергомеханічний завод" (86783, Донецька область, місто Харцизьк, місто Зугрес, вул. Леніна, буд. 18-а; адреса для листування: 01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 16-22, офіс 1303, скорочено ТОВ "ЗЕЗ");

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Красильникову Ярославу Володимирівну (01.601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 16-22, оф.1303, скорочено Красильникова Я.В.);

про стягнення суми,

Сутність спору:

Публічне акціонерне товариство "Автокразбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКБ Банк" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зуївський енергомеханічний завод" заборгованості за договором про кредитну лінію № 45-К/Л від 02.06.2011р. в розмірі 5691666,65 грн., що складається: з 5000000 грн. заборгованості за кредитом, 25000 грн. поточних процентів за кредитом та 666666,65 грн. прострочених процентів за кредитом.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 р., позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1338/15-г, присвоєно номер провадження 34/48/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 30.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.03.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 17.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.04.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався на 28.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.04.2015 р., в порядку ст. 69 ГПК України строк розгулу справи продовжено до 19.05.2015р., судове засідання відкладено на 05.05.2015р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.05.2015 р., залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Красильникову Ярославу Володимирівну, судове засідання відкладено на 19.05.2015р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 червня 2011 р. ПАТ «Автокразбанк» (Банк) та ТОВ «Зуївський енергомеханічний завод» (Позичальник) укладено кредитний договір № 45-К/Л. Банк виконав свої зобов'язання перед Позичальником за Кредитним договором, що підтверджується виписками з позичкового рахунку Позичальника, які додаються до позовної заяви. Проте, Позичальник, в порушення умов Договору, а також вимог цивільного та господарського законодавства не виконав та продовжує порушувати свої зобов'язання за Кредитним договором, шляхом неповернення кредитних коштів, несплати процентів за його користування в розмірі та строки, що визначені Кредитним договором. Заборгованість за договором про кредитну лінію № 45-К/Л від 02.06.2011р. складає 5691666,65 грн., з яких: 5000000 грн. заборгованості за кредитом, 25000 грн. поточних процентів за кредитом та 666666,65 грн. прострочених процентів за кредитом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. ст. ст. 1,4, 12, 21, 22, 49, 54-58, 61,64 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 11, 14-16, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 572, 574, 575, 589, 590, 610, 625, 610-612, 657, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 193, 216, 220, 230, 345 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та умови Кредитного договору № 45-К/Л.

ТОВ «Зуївський енергомеханічний завод», відповідач по справі у наданих суду запереченнях на позов вказує, що повністю не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та неправомірними. Так, додатковою угодою №1 від 17.12.2012р. до Договору про кредитну лінію №45-К/Л від 02.06.2011 р. сторонами було погоджено вважати рахунком для сплати кредиту п/р №6553. Вся заборгованість за кредитом була перерахована Відповідачем на вказаний рахунок двома платежами по 5 000 000,00 грн. 28.05.2014 р. та 30.05.2014 р. відповідно, що повністю відповідає домовленостям позивача та відповідача щодо строку погашення кредиту. В додаткових запереченнях відповідач також вказав, що як вбачається з виписки по особовим рахункам з 14.12.2013 по 03.02.2015р., яка міститься в матеріалах справи, Відповідач погасив заборгованість за кредитом платіжними дорученнями від 28.05.2014 р. та від 30.05.2014 р. по 5 000 000,00 грн. Ця обставина підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України та не оспорюється Позивачем. Вказані платіжні доручення є прийнятими до виконання, а грошові кошти перерахованими на кореспондентський рахунок Позивача. Оскільки у прийнятті розрахункового документа не було відмовлено на наступний банківський день, платіж було проведено, остільки відсутні правові підстави скасування у будь-якому вигляді перерахування грошових коштів. Неправомірним є застосування сторно, що вбачається з призначення платежу в документі № 102 від 08.07.2014 р. Відповідно до п.1.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №254 від 18.06.2003р. сторно - це спосіб виправлення помилок у регістрах бухгалтерського обліку шляхом зворотного запису на величину помилки та одночасного зазначення правильної суми. Виправлення вносяться до регістру бухгалтерського обліку в тому звітному періоді, у якому виявлені помилки, що можуть виникати під час математичних підрахунків, застосування облікової політики, неправильної інтерпретації фактів, помилкового зарахування та/або списання коштів за рахунками, неналежного виконання посадових обов'язків. Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Тобто, сторно є лише способом виправлення помилок в відображенні операцій, але ж ніяк не способом скасування господарської операції, в тому числі, платіжного переказу. Не вбачається наявності порушеного права Позивача, що є підставою для звернення з позовом про стягнення заборгованості. Відповідач в повному обсязі погасив заборгованість за кредитом Позивачу, але останній після спливу більше місяця самовільно та неправомірно повернув грошові кошти на поточний рахунок Відповідача, відкритий у Позивача, після чого ініціював стягнення заборгованості. Отримання грошових коштів в розмірі 5 000 000,00 грн., які знаходяться на рахунках Позивача, є вкрай малоймовірним, оскільки Відповідач є кредитором сьомої черги, при цьому стягнення заборгованості в розмірі 5 000 000,00 грн. з Відповідача відбуватиметься першочергово. Наведене зумовить необґрунтоване та безпідставне подвійне збагачення Позивача, що, цілком ймовірно, і є первісною метою. Відповідач також наголошує, що на момент здійснення перерахування грошових коштів, ані Відповідач, ані працівник відділення в якому здійснювалось перерахування не були обізнані про введення тимчасової адміністрації.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав надані заперечення на позов, просив у його задоволенні відмовити.

В додаткових пояснення ПАТ "АКБ Банк" зазначив, що згідно п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій (в тому числі й операції по рахункам клієнтів банку). Таким чином, починаючи із 30.05.2014 р., тобто з дня запровадження в ПАТ «АКБ Банк» процедури тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду: всі правочини, вчинені органами управління та керівниками банку є нікчемними; припиняються будь-які операції по рахункам клієнтів. 30.05.2014 р. відповідачем - ТОВ «Зуївський енергомеханічний завод» було надано платіжне доручення від 30.05.2014 року на суму 5000000 грн. з призначенням платежу: погашення кредитної лінії згідно Договору №45-К/Л від 02.06.2011 р. без ПДВ. Вказані платіжні доручення були виконані банком одразу протягом операційного часу в день їх надходження. Як видно із виписки по поточному рахунку Позивача № 6553, 30.05.2014 р. на рахунок ТОВ «Зуївський енергомеханічний завод» надійшли грошові кошти у сумі 5 000 000 грн. від клієнта банку Красильнікової Ярослави Володимирівни, яка звернулася із платіжним дорученням 30.05.2014 року на суму 5 000 000,00 грн. щодо перерахування коштів з власного поточного рахунку №5100 на поточний рахунок ТОВ «Зуївський енергомеханічний завод» №6553 з призначенням платежу: надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно Договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги б/н від 23.05.2014 р. Цього ж дня, як зазначалося вище, вказана сума - 5 000 000,00 грн. була сплачена Відповідачем в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. Звертає увагу суду на те, що станом на кінець попереднього банківського дня (29 травня 2014 р.) на поточному рахунку Позивача залишок грошових коштів складав 1835,26 грн., що підтверджується відповідною випискою. Аналогічна сума була на поточному рахунку Позивача на кінець банківського дня - 30 травня 2014 р. Тобто, погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договором стало можливим виключно за рахунок коштів, що надійшли на поточний рахунок Відповідача від іншого клієнта Банку - Красильнікової Я.В. Відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI, уповноваженою особою фонду було проведено сторно внутрішньобанківських проводок по погашенню кредитної заборгованості, здійсненої 30.05.2014 р. відповідно Відповідача. Грошові кошти у сумі 5 000 000,00 грн. повернено на поточний рахунок Відповідача, відкритий в ПАТ «АКБ Банк». Вказаний факт підтверджується відповідною випискою. Відповідач не звертався до ПАТ «АКБ Банк» із заявою про визнання його кредитором у встановленому Законом порядку, тому будь-які вимоги Відповідача вважаються погашеними. Таким чином, станом на 14.04.2015 р. у відповідача наявна заборгованість перед ПАТ «АКБ Банк» за договором про кредитну лінію № 45-К/Л від 02 червня 2011 року, розмір якої наведено у розрахунку, який міститься в матеріалах справи.

ПАТ "АКБ Банк" в наданих суду клопотаннях підтримав позовну заяву та просив провести розгляд справи без участі його представника на підставі наявних в матеріалах справи доказів та наданих сторонами пояснень.

Судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Красильникову Ярославу Володимирівну. У наданих суду поясненнях від 18.05.15 р. третя особа зазначила, що 23.05.2014р. між Красильниковою Я.В. та ТОВ «ЗЕМЗ» було укладено Договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 23.05.2014р. б/н. Відповідно до умов наведеного договору Красильникова Я.В. надала ТОВ «ЗЕМЗ» безвідсоткову поворотну фінансову в розмірі 5 000 000,00 грн. строком повернення до 25 травня 2017 року. Відповідно до домовленостей, опосередкованих вказаним договором Красильникова Я.В. перерахувала відповідачу 5 000 000,00 грн. на поточний рахунок, вказаний в договорі. Платіжний документ було прийнято до виконання, від банку не надходило жодних повідомлень про відмову в проведенні платежу в строки, передбачені законодавством, рівно як в подальшому. Представник ТОВ «ЗЕМЗ» в наступному повідомив, що грошові кошти надійшли на поточний рахунок підприємства, жодних претензій з боку відповідача щодо неналежного виконання Красильниковою Я.В, умов Договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 23.05.2014р. б/н. не було. В паперовому варіанті первинна документація не збереглась, оскільки всі операції здійснювались через систему «Клієнт-Банк». Але факт перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «ЗЕМЗ» підтверджується, зокрема, банківськими виписками по поточному рахунку відповідача, які є додатком до позовної заяви та містяться в матеріалах справ. Жодних повідомлень про подальше скасування банком операції по перерахування відповідачу на поточний рахунок 5 000 000,00 грн. не надходило. Звертає увагу суду, що діючим законодавством, зокрема, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 не передбачено скасування безготівкового переказу грошових коштів з ініціативи фінансової установи. З огляду на викладене, вважає, що позовні вимоги ПАТ «Автокразбанк» до ТОВ «ЗЕМЗ» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2011 р. ПАТ «Автокразбанк» (Банк) та ТОВ «Зуївський енергомеханічний завод» (Позичальник) укладено кредитний договір № 45-К/Л (далі договір № 45-К/Л), відповідно до умов якого Банк в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, відкриває Позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію в межах якої надає Позичальнику в користування кредитні кошти.

Відповідно до п. п. 1.1-1.5 договору № 45-К/Л, ліміт кредитування складає 10 000 000 (десять мільйонів) гривень, кредит надається до 30.05.2014 р. включно, шляхом сплати платіжних документів Позичальника з рахунку №1908 або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. Позичальник використовує отримані кошти з цільовим призначенням на поповнення обігових коштів. Позичальник щомісячно сплачує проценти за користування кредитом із розрахунку 20% відсотків річних. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється Банком щомісячно, станом на 25 число кожного місяця. Проценти за користування кредитом нараховуються з моменту отримання Позичальником коштів (зарахування на поточний рахунок Позичальника або сплати платіжних документів із позичкового рахунку Позичальника) до повного погашення кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за методом «факт/360». Кількість днів у році умовно приймається за 360 днів. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день погашення.

Відповідно до п. 3.1 договору № 45-К/Л він діє з моменту його укладення до повного погашення загальної суми кредиту, суми нарахованих процентів, а також виконання усіх інших зобов'язань Позичальника перед Банком, які передбачені цим договором.

Згідно п. п.3.8, 3.9 договору № 45-К/Л проценти за кредит, нараховані за поточний місяць, Позичальник сплачує щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця. Кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляються для оплати прострочених процентів за кредит, потім нарахованих процентів. Сума, що залишилася, спрямовується на погашення кредиту. У випадку наявності простроченої заборгованості за кредитом, Банком може бути застосована інша черговість платежів.

Відповідно п. 4.1. договору № 45-К/Л Банк відкриває рахунок №1908 для обліку кредиту.

Відповідно п.п.5.1, 5.2. договору № 45-К/Л Позичальник зобов'язаний використати кредит на зазначені в договорі цілі і повернути одержаний кредит та сплатити нараховані проценти в строки, обумовлені цим Договором. Проценти, нараховані за фактичний строк користування кредитом, Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку не пізніше останнього робочого дня кожного місяця.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно із ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, договір, укладений між сторонами по даній справі, є кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

17.12.2012 р. між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №1 до договору № 45-К/Л. Відповідно до умов вказаної Додаткової угоди №1 від 17.12.2012 р., сторони домовились вважати рахунком для сплати відсотків за користування кредитом - рахунок №6553, відкритий в ПАТ «АКБ Банк» МФО 331100, вважати рахунком для сплати кредиту - рахунок №6553 відкритий в ПАТ «АКБ Банк» МФО 331100.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 599 ЦК України містить аналогічні положення.

З матеріалів справи вбачається, що вся заборгованість за кредитом була перерахована відповідачем на рахунок №6553 двома платежами по 5 000 000 грн. 28.05.2014 р. та 30.05.2014 р. відповідно, тобто в строк , визначений пунктом 1.2 договору № 45-К/Л.

Вказані обставини підтверджуються випискою по особовому рахунку № 6553 з 14.12.12 р. по 03.02.15 р.

При цьому документ № 3 від 30.05.14 р. з призначенням платежу: «погашение кредитной линии согл. дог. № 45-К/Л от 02.06.11г. БезНДС.» банком було виконано, платіж завершено. Ці обставини позивачем не заперечуються.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.05.14 р. № 320 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30.05.2014 р. прийнято рішення № 40 про запровадження з 30.05.2014 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Банку.

В свою чергу, уповноваженою особою фонду 08.07.14 р. за документом № 102 було проведено сторно внутрішньобанківських проводок по погашенню кредитної заборгованості, здійсненої 30.05.2014 р. відносно відповідача. Грошові кошти у сумі 5 000 000,00 грн. повернено на поточний рахунок відповідача, відкритий в ПАТ «АКБ Банк». Вказаний факт підтверджується випискою по особовому рахунку № 6553 з 14.12.12 р. по 03.02.15 р.

Згідно частин 1 і 3 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до п. 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Згідно п. 2.27 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

З приписів п. 2.29 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 вбачається, що відкликання платежу є можливим тільки до списання платежу з рахунку.

Відповідно до п. 1.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003 р. сторно - це спосіб виправлення помилок у регістрах бухгалтерського обліку шляхом зворотного запису на величину помилки та одночасного зазначення правильної суми. Виправлення вносяться до регістру бухгалтерського обліку в тому звітному періоді, у якому виявлені помилки, що можуть виникати під час математичних підрахунків, застосування облікової політики, неправильної інтерпретації фактів, помилкового зарахування та/або списання коштів за рахунками, неналежного виконання посадових обов'язків.

Тобто, сторно є лише способом виправлення помилок в відображенні операцій, але ж ніяк не способом скасування господарської операції, в тому числі, платіжного переказу.

Таким чином, оскільки у прийнятті розрахункового документа не було відмовлено на наступний банківський день, платіж було проведено, відсутні правові підстави скасування у будь-якому вигляді перерахування грошових коштів.

Суд не може визнати правомірним застосування сторно в даному випадку. Сторони не допустили помилок у реквізитах платежу та його призначенні. Фактично відповідачем були в односторонньому порядку змінені правовідносини сторін шляхом скасування платежу.

Дійсно, згідно п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI, уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій (в тому числі й операції по рахункам клієнтів банку).

Але, проведення платежу на суму 5000000 грн. 30.05.15 р. не було припинено, вказаною правомочністю уповноважена особа Фонду не скористалась.

Повноважень щодо скасування переказу грошових коштів Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI для уповноваженої особи Фонду не передбачає.

Таким чином, зобов'язання ТОВ "ЗЕЗ" перед ПАТ "АКБ Банк" за договором про кредитну лінію № 45-К/Л від 02.06.2011 р. були припиненні внаслідок належного виконання боржником шляхом погашення 5000000 грн. - залишку боргу за кредитом.

Підстави для поновлення вказаної заборгованості у обліку банку - відсутні, як і відсутні підстави для нарахування 25000 грн. поточних процентів за кредитом за період: 25.01.15 р. - 02.02.15 р. та 666666,65 грн. прострочених процентів за кредитом за період: 30.05.14 р. - 24.01.15 р. (як вказано у розрахунку заборгованості).

Отже, в позові слід відмовити.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно п. 4.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується;

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.05.2015 р.

Суддя А.О. Науменко