ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.2015 Справа № 907/207/15

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ушак І.Г. у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом прокурора Міжгірського району Закарпатської області в інтересах держави в особі Міжгірської районної ради, смт. Міжгір'я (далі - рада) до публічного акціонерного товариства „Укртелеком" в особі Закарпатської філії ПАТ „Укртелеком", м. Ужгород (далі - товариство, відповідач-1) та до відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації, смт. Міжгір'я (далі - відділ освіти, відповідач-2) про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання вчинити дії,

представники сторін:

прокурор - Шерстяних О.О., прокурор відділу прокуратури Закарпатської області;

позивача - не з'явився;

відповідача 1- Меренич О.І., представник за довіреністю;

відповідача 2- не з'явився

Прокурор звернувся до суду з даними позовними вимогами, вважаючи незаконним договір оренди нежилих приміщень укладений 14.04.04 відділом освіти та ЗАТ „Утел", правонаступником якого є товариство - відповідач-1 у справі. Вважає, що договір укладений всупереч приписів Законів України "Про оренду державного та комунального майна", "Про освіту", оскільки предметом оренди є майно комунальної власності, об'єкт освіти, цільовим призначенням якого є використання для навчально-виховного процесу, освітньої діяльності, а за договором це майно передано товариству для виконання своєї статутної діяльності, основним видом якої є діяльність у сфері проводового електрозв'язку. Представник прокуратури у ході судового розгляду справи, наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на долучені до матеріалів справи документи.

Позивач - рада - у ході судового процесу просить позовні вимоги задоволити з підстав наведених прокурором, судовий розгляд провести без участі її представників.

Відповідач-1 письмовим відзивом та представник його усними поясненнями у ході судового процесу визнає, що орендоване приміщення використовується ним для розміщення автоматичної телефонної станції, однак заперечує проти позову. Посилається при цьому на те, що обладнання розміщене в орендованому приміщенні використовується для з'єднання з Інтернет-мережею, в результаті чого зазначена послуга надається і безпосередньо об'єкту освіти, про який йдеться у позові, - Негровецькій школі. Вважає також, зокрема, що надання в оренду майна навчальних закладів, що оспорюється прокурором у даній справі, передбачене та відповідає приписам постанови КМУ від 27.08.10 № 796 «Про затвердження платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності».

Відповідач-2 письмовими поясненнями визнав всі обставини викладені у позові, а також позовні вимоги у повному обсязі та просить судовий розгляд провести без участі його представників.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача у ході судового розгляду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому суд виходив з наступного.

Відділ освіти - відповідач-2 у справі - як орендодавець та товариство - відповідач-1 у справі - як орендар - 14.04.2014р. уклали договір оренди нежилих приміщень № 35-5/91 (далі - спірний договір), за умовами якого орендодавець передав орендареві для виконання його статутної діяльності, а останній прийняв у строкове - до 31.12.15 - платне володіння і користування нежилі виробничі приміщення площею 11,47 кв.м у с. Негровець, 96, Міжгірського району (далі - спірне приміщення). Умовами договору встановлено, що вартість приміщень становить згідно експертної оцінки 1660,00 грн., за користування приміщеннями орендар щомісячно сплачує орендну плату, розмір якої за перший після укладення договору місяць становить 13,83 грн. без ПДВ, а за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, що визначається Держкомстатом України.

У ході судового розгляду встановлено та не спростовано ніким із учасників процесу, що приміщення, частина якого є предметом спірного договору , - об'єкт освіти - Негровецька школа перебуває у власності територіальної громади (комунальна власність) сіл та селищ Міжгірського району та передане в оперативне управління відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації з передачею на баланс школи (п.п. 1, 2 рішення Міжгірської районної ради № 24 від 25.07.02 «Про передачу майна з балансу територіальних громад сіл та селища у районну власність»).

Питання надання в оренду майна комунальної власності, зокрема, об'єктів освіти, врегульовано приписами Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про оренду державного та комунального майна", "Про освіту" (далі - відповідно Закон про самоврядування, Закон про оренду, Закон про освіту).

Так, відповідно до ст. 60 Закону про самоврядування місцеві ради, якою є позивач у даній справі, як органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду.

За приписами ст.ст. 2, 3 Закону про оренду державну політику у сфері оренди щодо майна, яке перебуває в комунальній власності здійснюють органи місцевого самоврядування, відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Орендодавцями нерухомого майна, яке перебуває у комунальній власності, згідно ст. 5 Закону про оренду, є органи, уповноважені управляти таким майном.

За змістом ст. 63 Закону про освіту матеріально-технічна база навчальних закладів системи освіти, до яких відносяться також шкільні навчальні заклади, включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності; майно навчальних закладів належить їм на правах, визначених чинним законодавством; об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Позивач, звертаючись із даним позовом та посилаючись на приписи ч. 1 ст. 203 ЦКУ, підставою визнання недійсним спірного договору визначив його невідповідність зазначеним приписам.

За приписами ст. 204 ЦКУ правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин може бути визнаний недійсним з підстав передбачених законом. Підставою для визнання судом недійсності правочину за змістом ст. 215 ЦКУ є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього ж кодексу.

Відповідно до приписів ст. 203 ЦКУ зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

З огляду на фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що спірний договір оренди комунального майна укладено всупереч наведених приписів законодавства, оскільки передача в оренду майна, що є об'єктом освіти здійснена без урахування його призначення - для навчально-виховного процесу, освітньої діяльності. Так, з договору вбачається, що майно передане в оренду товариству для виконання його статутної діяльності; з пояснень відповідача-1 у ході судового розгляду також встановлено, що орендоване приміщення використовується ним для розміщення автоматичної телефонної станції.

За таких обставин підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсним спірного договору, оскільки зміст його суперечить приписам вищезазначеного законодавства щодо недопустимості перепрофілювання або використання не за призначенням майна - об'єкта освіти та вимоги щодо звільнення товариством орендованого приміщення як правовий наслідок недійсності правочину відповідно до ст. 216 ЦК України.

При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням, зокрема, на передбачену постановою КМУ № 796 від 27.08.10 «Про затвердження платних послуг навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності» можливість надання в оренду нерухомого майна навчальних закладів, з огляду на те, що в п. 8 зазначеної постанови КМУ йдеться про тимчасово вільні будівлі, споруди, нерухоме майно або будівлі, споруди, нерухоме майно, що тимчасово не використовуються у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. У ході судового розгляду позивачем не доведено наявності таких обставин, якими за змістом постанови КМУ обумовлено можливість передачі спірного приміщення - об'єкту освіти - в оренду. За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судові витрати за розгляд справи судом за змістом ст.ст. 44- 49 Господарського процесуального кодексу України та Закону України „Про судовий збір" належить в рівних частинах стягнути з відповідачів-1,2.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ст.ст. 4-3, 33, 35, 43, 44-49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,

суд вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

1.1. Визнати недійсним договір оренди нежилих приміщень № 38-5/91 від 14.04.2004р. укладений відділом освіти Міжгірської районної державної адміністрації та публічним акціонерним товариством „Укртелеком" в особі Закарпатської філії ПАТ „Укртелеком".

1.2. Зобов»язати публічне акціонерне товариство „Укртелеком" в особі його Закарпатської філії звільнити орендоване приміщення площею 11,47 кв.м у с. Негровець, 96, Міжгірського району Закарпатської області.

2. Стягнути із зарахуванням до державного бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 22030001 "Судовий збір", отримувач коштів - ГУДКСУ у Закарпатській області МФО 812016, код отримувача (код ЄДРПОУ) 38015610, рахунок отримувача 3002 з:

- публічного акціонерного товариства „Укртелеком" в особі Закарпатської філії ПАТ „Укртелеком" (88000 Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія,4, ) в доход державного бюджету України судовий збір на суму 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.);

- відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації (90000 Закарпатська область, смт. Міжгір"я, вул. Шевченка, ) в доход державного бюджету України судовий збір на суму 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.)

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду в порядку передбаченому цим же кодексом. Повний текст рішення складено 22.05.15

Суддя Ушак І.Г.