ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року Справа № 915/243/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: Степаненко О.О. дов.№01/53-364 від 18.02.2015,

представника відповідача: Титовської Т.В. дов.№304 від 09.04.2015,

розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

(юр.адреса: 54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська, 40.

поштова адреса: 54055, м.Миколаїв, вул.Чигрина, 94)

до відповідача: Комунального підприємства «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток» (54000, м.Миколаїв, вул.М.Василевського, 55-А)

про: стягнення боргу за активну електроенергію за договором №44/3120 від 30.05.2013 в сумі 287181,96 грн., -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг за активну електроенергію договором №44/3120 від 30.05.2013 в сумі 287181,96 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в порушення приписів чинного законодавства та умов договору №44/3120 від 30.05.2013 відповідач за поставлену за період з вересня 2014 року по січень 2015 року активну електроенергію розрахувався не в повному обсязі, що стало підставою звернення до суду.

05.05.2015 відповідач до суду надав відзив №389 від 05.05.2015 (т.1 а.с.153-156), в якому зазначає, що протягом зазначеного у позові періоду відповідач по договору №44/3120 від 30.05.2013 дійсно спожив електричну енергію на загальну суму 901880,24 грн., однак безпосередньо відповідачем виставлені позивачем рахунки не оплачувались через арешт рахунків. При цьому, позивач виставляв рахунки на оплату спожитої електроенергії, як відповідачу, так і мешканцям гуртожитків, деякі з яких розрахувались з позивачем самостійно. Вказана схема оплати суперечить умова договору №44/3120 від 30.05.2013 та призводить до ситуації, в якій відповідач не може на підставі первинних документів визначити, який саме обсяг електроенергії вже оплачено мешканцями, а який підлягає оплаті з його боку, через відсутність у нього первинних документів у повному обсязі. Тобто позивач своїми діями щодо прийняття оплати за спожиту мешканцями гуртожитків електроенергію всупереч існуючому договору із відповідачем створив для себе можливість стягнути оплату за спожиту у гуртожитках електроенергію не за фактичними показами засобів обліку, як це передбачено пунктами 6.1 та 6.11 ПКЕЕ, а у більшому розмірі.

У судових засіданнях 14.04.2015, 05.05.2015 судом, у відповідності до ст.77 ГПК України, оголошувались перерви.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та запереченнях проти позову.

У судовому засіданні 12.05.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

30.05.2013 між сторонами було укладено договір на постачання електричної енергії №44/3120 (надалі - Договір) (а.с.10-17), у відповідності до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 4285,9 кВт., а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Точка продажу електричної енергії по кожному об'єкту споживача визначається додатком №8 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін». Приєднана потужність у точках підключення становить 4285,9 кВт (п. 1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору зазначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

За умовами п.2.2 Договору, позивач зобов'язався постачати споживачу електричну енергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 Договору (додаток №1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»).

У відповідності до п. 2.3.3 Договору, відповідач зобов'язується оплачувати позивачеві вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №10 «Порядок розрахунків» та №4 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Згідно з п.1 Додатку №10 «Порядок розрахунків», розрахунковим вважається період з 21 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Закінченням розрахункового періоду вважається місяць, у якому споживач зобов'язаний надати постачальнику дані про спожиту електричну енергію. Назва розрахункового періоду співпадає з назвою місяця, у якому цей період закінчується. Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку об'єктів споживача і точок комерційного обліку фіксуються споживачем на звітну дату кожного місяця та оформлюються «Актом про використану електричну енергію» по наведеному у Додатку №4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони (а.с.34-35).

Пунктом 3 Додатку №10 «Порядок розрахунків» визначено, що рахунки на оплату за розрахунковий період мають бути оплачені споживачем протягом 5 операційних днів з дня отримання.

Позивач, на виконання зобов'язань за Договором поставляв відповідачеві активну електричну енергію в період з вересня 2014 року по січень 2015 року на загальну суму 901880,24 грн., що підтверджується актами про використану електричну енергію: за вересень 2014 року (а.с.66- 69), жовтень 2014 року (а.с.71-74), листопад 2014 року (а.с.76-79), грудень 2014 року (а.с.81-84), січень 2015 року (а.с.86-90).

Для оплати вартості отриманої в період з вересня 2014 року по січень 2015 року електричної енергії позивачем були виставлені відповідачеві рахунки на суму 901880,24 грн.: №44/3120/9/1 від 23.09.2014 року на суму 123956,27 грн. (а.с.70); № 44/3120/10/1 від 24.10.2014 року на суму 161803,49 грн. (а.с.75); № 44/3120/11/1 від 25.11.2014 року на суму 179607,01 грн.(а.с.80); № 44/3120/12/1 від 22.12.2014 року на суму 212286,44 грн. (а.с.85); № 44/3120/1/1 від 21.01.2015 року на суму 224036,24 грн. (а.с.91), які були особисто отримані повноважною особою відповідача, що підтверджується підписом на корінцях рахунків.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного та Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів ст.ст.901, 903 Цивільного кодексу України, за договором послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач зазначає, що рахунки за поставлену активну електроенергію були отримані, але відповідачем не оплачувались.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача на день подання позову становила 287181,96 грн.

На день розгляду справи відповідач не надав суду доказів погашення боргу за поставлену позивачем активну електроенергію у сумі 287181,96 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Викладені відповідачем у відзиві та додаткових поясненнях зауваження стосовно безпідставного прийняття позивачем оплати за спожиту електроенергію з боку мешканців гуртожитків, не спростовує факту відсутності з боку відповідача як споживача, оплати по Договору №44/3120 від 30.05.2013.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК України, судовий збір у сумі 5743,64 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.08.2011 у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, надлишково сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позову було сплачено до Державного бюджету України судовий збір у сумі 6083,18 грн. (платіжне доручення №258 від 16.02.2015), в той час, як судовий збір від суми прийнятих в провадження позовних вимог мав становить 5743,64 грн., тому різниця у сумі 339,55 грн. підлягає поверненню з держбюджету

Керуючись ст.ст. 44, 49,77, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Спеціалізованого комунального підприємства «Гуртожиток», 54000, м.Миколаїв, вул.Василевського, буд.55А (р/р 4784 в МФ КБ «Приватбанк», МФО 326610, ) на користь Публічного акціонерне товариство «Миколаївобленерго», 54055, м.Миколаїв, вул.Чигрина, 94 (р/р 01 в Державному ощадному банку України, МФО 326461, ) заборгованість у сумі 287181,96 грн. та 5743,64 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству «Миколаївобленерго», 54055, м.Миколаїв, вул.Чигрина, 94 (р/р 01 в Державному ощадному банку України, МФО 326461, ) з Державного бюджету України (р/р 3002 в ГУДКСУ в Миколаївській області, УДКСУ у м.Миколаєві, код платежу - 22030001, призначення платежу - судовий збір, код 03499980) сплачений по платіжному дорученню №258 від 16.02.2015 судовий збір у сумі 339,55 грн.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя М.В. Мавродієва

Рішення оформлено у відповідності до ст.85 ГПК України

та підписана суддею 18 травня 2015 року.