ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р.Справа № 916/5009/14

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів Шевченка В.В., Ліпчанської Н.В.,

при секретарі судового засідання: Ляшенко М.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, ордер ОД № 099320,

від відповідача - Демінська К.В., довіреність № 05/12, дата видачі : 26.12.14;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду Одеської області від 02 березня 2015 року

по справі № 916/5009/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»

про визнання неправомірними дій щодо нарахування суми у розмірі 21627,81 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання неправомірними дій щодо нарахування суми у розмірі 21627,81 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 02 березня 2015 року по справі № 916/5009/14 (суддя Петров В.С.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що встановлені обставини справи свідчать про безпідставність тверджень позивача про неправомірність дій відповідача з нарахування суми у розмірі 21627,81 грн. за скид понаднормативних стічних вод в міську каналізацію.

Разом з тим, суд дійшов висновку про невірно обраний спосіб захисту порушеного права позивачем, оскільки чинним законодавством України не передбачений такий спосіб захисту цивільного права та інтересу як визнання дій неправомірними, це є встановлення факту, що має юридичне значення та не може бути предметом спору та самостійно розглядатися в окремій справі.

До того ж визнання дій відповідача щодо нарахування плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій неправомірними, тобто встановлення господарським судом лише факту, що має юридичне значення, не призведе до відновлення прав позивача чи його законних інтересів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення вимог чинного законодавства України і просить скасувати рішення господарського суду Одеської області та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що суд невірно застосував норми Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, а саме не врахував, що при здійсненні відбору стічних вод і складанні акту уповноважений представник позивача був відсутній, з актом не знайомився і не підписував його, ФОП ОСОБА_3 не було відомо про проведення даного відбору.

Скаржник зауважує, що особа ОСОБА_4 не перебуває у цивільно-правових відносинах з ФОП ОСОБА_3, ті обставини, що зазначена особа визначена представником позивача при проведенні попередніх відборів, не можуть впливати на ті права та обов'язки, що є предметом розгляду у справі.

Крім того, апелянт зазначав, що Правилами передбачено, що водоканал встановлює кожному підприємству режими і нормативи скиду забруднюючих речовин в систему каналізації м. Одеси, однак відповідачем не було установлено конкретно ФОП ОСОБА_3 кількісні та якісні показники приймання стічних вод, а тому проведений аналіз і визначена сума грошових коштів до сплати є необґрунтовані.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.01.2012 року між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 було укладено договір оренди нерухомого майна, відповідно до якого позивач за актом здачі-приймання майна передав в оренду ФОП ОСОБА_5 частину нежитлового приміщення в розмірі 43/100, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 109 кв.м, яке належить на праві власності ОСОБА_3 за договором дарування № 926 від 20.12.2011 року, для розміщення закладу громадського харчування, строком на 2 роки 11 місяців та 30 днів.

18.07.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" (виробник) та ФОП ОСОБА_3 (споживач) було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення № 6265/3 у зазначеному приміщенні, відповідно до п. 1.1. якого відповідач як виробник надає послуги з подачі холодної питної води на об'єкти позивача (споживача), а також з приймання стоків холодного та гарячого водопостачання, які скидаються позивачем в систему комунальної каналізації у відповідності з дислокацією об'єктів. При цьому в п. 1.1 договору визначені ліміти об'ємів та нормативні показники якості стоків при наданні послуг з приймання цих стоків.

У відповідності з п. 1.2 договору позивач (споживач) своєчасно сплачує надані йому послуги водопостачання і водовідведення, забезпечує належну експлуатацію своїх водоканалізаційних мереж, споруд, приладів та пристроїв на них у відповідності з встановленими Правилами, зазначеними в п. 2.1 договору і діючим законодавством.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що сторони зобов'язуються керуватися діючими нормативно-правовими актами, а саме: Законом України „Про питну воду та питне водопостачання", Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення у населених пунктах України, затверджених наказом Мінжилкомунгоспу України від 27.06.2008р. № 190, Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення, затверджених наказом Держжитлокомгоспу України від 05.07.1995р. № 30, Правилами приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007р. № 632 та технічними умовами, діючим ГОСТ, законом України „Про житлово-комунальні послуги", іншими нормативними актами, прийнятими у встановленому законом порядку.

Пунктами 2.2.1, 2.2.2 договору відповідач зобов'язаний подавати споживачу холоду питну воду цілодобово або за відповідним графіком, затвердженим місцевими органами державної влади, і приймати стоки у відповідності зі станом мереж і споруд водопроводу і каналізації, доводити до відома споживача через ЗМІ про припинення подачі води та приймання стоків не менше, ніж за 10 днів.

Згідно п. 2.4.1, 2.4.2, 2.4.6 договору позивач як споживач зобов'язаний утримувати в належному технічно справному стані свої водоканалізаційні мережі і споруди, обладнання, прилади і пристрої, що знаходяться у нього на балансі; здійснювати скидання стоків, якість яких не перевищує граничнодопустимі концентрації, встановлені „Правилами приймання стічних вод", забезпечити безпечний та вільний доступ представникам відповідача для перевірки технічного стану внутрішніх систем водоканалізаційного господарства, зняття показів приладів обліку води і стоків, відбору проб питної води і стоків, своєчасно і у повному обсязі виконувати приписи відповідача.

В п. 3.1 договору передбачено, що облік спожитої холодної води та скинутих стоків, а також споживання холодної води, що направляється на гаряче водопостачання, і водовідведення гарячої води здійснюється за показниками приладів обліку води та стоків, встановлених на об'єктах споживача. У випадку збоїв у водопостачанні не з вини споживача, розрахунок за відпущену воду за відсутністю приладів обліку води і стоків здійснюється за час фактичної подачі води. Факт відсутності води встановлюється представниками споживача і позивача зі складанням акту. У випадку відсутності підписаного сторонами акту послуги водопостачання-водовідведення вважаються наданими у повному обсязі.

Згідно п. 3.2 договору оплата послуг водопостачання та водовідведення здійснюється до 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим; грошові кошти перераховуються на поточний рахунок позивача. Оплата здійснюється за тарифами, які затверджені в установленому діючим законодавством порядку (п. 3.3 договору). При цьому на моменту укладення договору діяли наступні тарифи: за водопостачання - 10,2 грн. за 1 куб.м (з ПДВ), за водовідведення - 7,212 грн. за 1 куб.м (з ПДВ).

За умовами п. 3.3 договору, рахунки направляються споживачу на його адресу поштою у відповідності з реквізитами, які зазначаються в договорі, або вручаються представнику споживача.

При цьому у відповідності з п.2.4.15 договору, споживач зобов'язаний своєчасно та в повному об'ємі сплачувати послуги водопостачання та водовідведення, скид ненормативно-очищених стоків та інші платежі, які передбачені „Правилами водокористування" і „Правилами приймання стічних вод", а також умовами цього договору. Аналогічний обов'язок споживача закріплено в п.2.4 місцевих Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затверджених рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007р. № 632.

В п.3.7 договору зазначено, що об'єми стоків, які відводяться від споживача, приймаються рівними об'ємами спожитої води або визначаються по показникам приладів обліку стоків у відповідності з п. 3.14, 5.29 „Правил водокористування". Об'єм, скинутих відповідачем ливневих стоків, визначається розрахунковим шляхом згідно з п. 4.10 „Правил водокористування" (2008 року) та ДСТУ 3013-95.

Відповідно до п.3.8 договору, нарахування платежу за скид ненормативно-очищених стоків здійснюється у відповідності з „Правилами приймання стічних вод.

Строк дії договору встановлено в п. 7.3, що становить з 18.07.2012 р. до 31.12.2015 р. в частині надання послуг водопостачання та водовідведення.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є споживачем послуг водопостачання і водовідведення за вищевказаним договором, укладеним з відповідачем, а укладений між сторонами по справі договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення є підставою для виникнення у сторін договору господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України.

Як з'ясовано судом першої інстанції та перевірено під час апеляційного перегляду, на виконання умов вказаного договору № 6265/3, Товариство з обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" надавало позивачу послуги з водопостачання та водовідведення на об'єкт за адресою: АДРЕСА_1, що визначено в дислокації об'єктів (додаток № 1 до вказаного договору).

03.11.2014 р. представником філії „Інфоксводоканал" у присутності представника адміністратора об'єкту позивача ОСОБА_4 була відібрана проба стічної води на об'єкті позивача за адресою: АДРЕСА_1 (шифр № 0572).

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами лабораторного аналізу стічної води позивача за пробою від 03.11.2014 р., проведеного лабораторією Гідрогеолого-меліоративною експедицією Держводагенства України Одеським облводресурсів, встановлено невідповідність стічної води діючим допустимим величинам концентрації речовин у стічних водах, про що було складено розрахунок суми за понаднормативний скид стічної води, що виконано на підставі Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затверджених рішенням виконкому Одеської міської ради № 632 від 14.06.2007 р., що викладено у розрахунку понаднормативного скиду, що дорівнює сумі в розмірі 21627,81 грн.

Як передбачено п. 2.4.15 договору, позивач зобов'язаний своєчасно та в повному об'ємі сплачувати послуги водопостачання та водовідведення та скид ненормативно-очищених стоків.

Однак, позивач не здійснив оплати за надання послуги з водовідведення стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій згідно виставленого рахунку №1726/6124 від 12.11.2014 р. на суму 21627,81 грн. та звернувся до суду із заявленим позовом, вказуючи на неправомірність дій відповідача щодо нарахування вказаної вищевказаної суми плати за скид понаднормативних стоків.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.610, ч.2 ст.615 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та нормами чинного законодавства, а відповідач при виявленні перевищення ДК забруднень, діяв відповідно до вимог законодавства.

За наслідками апеляційного перегляду суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до приписів ст.235 ГК України, за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Розглядаючи справу по суті, слід керуватись, в тому числі, місцевими Правилами приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затверджених рішенням виконкому Одеської міської ради від 14.06.2007р. №632.

Місцеві Правила приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси були розроблені та затверджені відповідно до Правил приймання стічних вод, підприємств у комунальній та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. №37, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 403/6691.

При цьому як Правилами, затвердженими Держбудом України, так і Місцевими правилами, визначені та встановлені права і обов'язки сторін.

Відповідно до вказаних Правил водоканалу надано право, зокрема, здійснювати контроль за якістю стічних вод, що скидають підприємства, проводити обстеження водопровідних і каналізаційних систем та складати акти за результатами цих обстежень, здійснювати раптовий (в будь-який час доби), не погоджений з підприємством заздалегідь, відбір проб, проводити хімічний аналіз проб стічних вод підприємств, робити офіційні висновки про відповідність фактичних концентрацій забруднювальних речовин стічних вод до допустимих.

При цьому, п.2.3 Правил Держбуду України передбачено, що абонент має право перевіряти розрахунки допустимих концентрацій забруднюючих речовин в стічних водах свого підприємства, виконані водоканалом, та оскаржувати їх, вимагати роз'яснення по них, брати участь у відборі проб стічних вод, робити паралельний відбір проб.

Відповідно до п.п.5.1, 5.2 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Держбуд України від 19.02.2002р., № 37, ДК (допустима концентрація) забруднюючих речовин у стічних водах Підприємств визначають, виходячи з таких умов: ДК забруднюючої речовини в каналізаційній мережі (на випуску Підприємства); ДК забруднюючої речовини в спорудах біологічної очистки (на вході в ці споруди); величини лімітів на скид забруднюючих речовин у водойму, які встановлені Водоканалам органами Мінекоресурсів України в дозволах на спеціальне водокористування; допустимого вмісту важких металів в осадах стічних вод, що використовуватимуться як органічні добрива (згідно з пунктом 5.7 цих Правил).

З цих чотирьох величин найменша встановлюється як ДК.

Розрахунок ДК забруднюючих речовин у стічних водах Підприємств проводять для кожної з очисних споруд каналізації, що є в населеному пункті, чи для кожного з колекторів, які відводять стічні води до цих очисних споруд.

При визначенні ДК забруднюючої речовини в стічних водах за ДК в каналізаційній мережі ДК приймають за даними додатка 1 до цих Правил.

Згідно з положеннями п.7.4 вказаних Правил, підприємства, які скидають стічні води до міської каналізації, повинні забезпечити можливість проведення Водоканалом у будь-який час доби контролю за скидом стічних вод, включаючи надання необхідних відомостей та експлуатаційного персоналу. Порядок та періодичність відбору контрольних проб визначається у місцевих Правилах приймання.

Пунктом 7.8 Правил встановлено, що з метою контролю якості стічних вод Підприємств Водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод Підприємств виконується уповноваженими представниками Водоканалу, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представники Водоканалу, так і представник Підприємства-абонента.

Пунктом 9.1 Місцевих правил визначено, що місця та періодичність відбору проб мають бути погоджені з позивачем, а методики проведення аналізів - з органами державного нагляду.

Згідно з п.9.4 Правил, Водоканал здійснює раптовий, не погоджений з підприємством заздалегідь відбір проб для контролю за якістю та кількістю стічних вод, що скидаються. При цьому, плановий відбір проб здійснюється Водоканалом один раз в два місяця.

Згідно пункту 9.10 Правил при виявленні перевищення ДК забруднень, установлених договором або Правилами приймання, Водоканал після отримання аналізу направляє Підприємству повідомлення про виявлене перевищення ДК забруднень (листом) у термін в міру необхідності, але не більше 30 діб. При невиконанні оплати в строк відповідно до укладеного договору до Підприємства застосовуються заходи у відповідності до діючого законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, відбір проб було проведено 03.11.2014 р. у присутності представника позивача, а повідомлення абонента про порушення направлено позивачу 13.11.2014 року, тобто процедуру відбору проб було проведено у відповідності з місцевими Правилами приймання стічних вод.

Доводи скаржника про проведення відбору проб за відсутністю його уповноваженого представника судом до уваги не приймаються, виходячи з такого.

Судова колегія зауважує, що попередній відбір проб стічних вод на об'єкті позивача проводився саме за участю представника ОСОБА_4 При цьому, за минулі періоди позивачем сплачувались суми підвищеного тарифу за скид ненормативно-очищених стоків, нарахованих на підставі аналізів стічних вод, підписаних від імені позивача тим самим представником - адміністратором ОСОБА_4, а саме, на підставі Аналізу стічних вод, проведеного 04.06.2014 року, згідно якого нараховано суму оплати за скид ненормативно-очищених стоків у розмірі 3 577, 86 грн., що була сплачена позивачем 11 липня 2014 року; Аналізу стічних вод, проведеного 12.08.2014 року, згідно якого нараховано суму оплати за скид ненормативно-очищених стоків у розмірі 4757,84 грн., яка також була сплачена позивачем протягом вересня - листопада 2014 року.

Отже, з наведеного вбачається, що позивач визнав правомірною участь від свого імені ОСОБА_4 у попередніх відборах проб стічних вод, а також необхідність сплати вартості за скид ненормативно-очищених стоків та відповідно правомірності визначення плати за скид ненормативно-очищених стоків.

Крім того, слід зауважити, що, ані Правила приймання стічних вод підприємств у комунальній та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. №37, ані Правила приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси не містять визначення «уповноваженого представника Абонента», повноваження якого підтверджуються Анкетою водокористувача.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що йому невідомі нормативи скиду забруднюючих речовин в систему каналізації м. Одеси з огляду на те, що відповідачем не було встановлено конкретно ФОП ОСОБА_3 кількісні та якісні показники приймання стічних вод, на підставі чого скаржник вважає проведений аналіз невірним.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 2.1 укладеного між сторонами договору чітко визначено перелік нормативно-правових актів, якими користуються сторони, у т.ч. Правилами приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, що були затверджені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007 р. № 632, які введені в дію з 14.08.2007 р.

В п.п. 2.4.2, 2.4.15 договору сторони погодили, що обов'язком відповідача є здійснення скиду стічних вод, якість яких не перевищує гранично допустимі концентрації, встановлені "Правилами приймання стічних вод"; своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги водопроводу та каналізації, скид ненормативно-очищених стічних вод та інші платежі, передбачені "Правилами водокористування" та "Правилами приймання стічних вод", та умовами даного договору.

Судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що позивач був обізнаний з Правилами приймання стічних вод, про що свідчить акт № 1581-ти від 04.06.2014 р., а відтак й з допустимими величинами концентрацій речовин стічних вод, які наведені у додатках № 1-3 Правил приймання стоків. Наразі на підставі п. 2.1, 4.6 Правил приймання стічних вод відповідач наділений правом відбору проб стічної води.

Пунктом 9.8 Правил передбачено, що з метою контролю за якістю стічних вод підприємства, відповідач здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для розрахунку плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод підприємства проводиться представниками відповідача, що фіксується у спеціальному акті - "Аналіз стічної води", який підписують представники обох сторін.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що сторони самостійно та на свій розсуд погодили умови укладеного між ними договору, зазначений договір не визнано недійсним в судовому порядку, а тому його умови повинні виконуватись сторонами належним чином, отже судова колегія відхиляє посилання скаржника на необізнаність щодо нормативів допустимих концентрацій забруднюючих речовин у місцеву каналізацію.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що що відповідач при виявленні перевищення ДК забруднень, діяв відповідно до вимог законодавства, ним цілком дотримано процедуру відбору проб та повідомлення позивача про перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у відповідності до умов договору та Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, що були затверджені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007 р. № 632, а відтак відсутні підстави вважає його дії неправомірними, а отже - підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції також відсутні.

Водночас, слід зазначити, що місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що чинним законодавством України не передбачений такий спосіб захисту цивільного права та інтересу як визнання дій неправомірними, «визнання дій неправомірними» являється лише встановленням факту, що має юридичне значення, та у разі задоволення такого позову не призведе до відновлення прав позивача чи його законних інтересів.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення господарського суду, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а тому підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції - відсутні.

У зв'язку з викладеним, оскаржуване судове рішення господарського суду Одеської області від 02 березня 2015 року по справі № 916/5009/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 02 березня 2015 року по справі № 916/5009/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 28.05.2015 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя В.В. Шевченко

Суддя Н.В. Ліпчанська