ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Справа № 925/746/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Черкаси справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю «М'ЯСОКОМБІНАТ ЯТРАНЬ», м. Кіровоград, вул. Братиславська, 82

до малого підприємства «Елетон», юридична адреса: Черкаська область, м. Канів, вул. Героїв Дніпра, 35/175, (поштова адреса: м. Черкаси, вул. Енгельса, 261)

про стягнення 31 396,30 грн. попередньої оплати та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: Вовченко Л.І. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

Товариство з додатковою відповідальністю «М'ЯСОКОМБІНАТ ЯТРАНЬ» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до малого підприємства «Елетон» про стягнення проведеної попередньої оплати за договором поставки від 08.08.2014р. №000031/08-14 в розмірі 31 396,30 грн., в тому числі 29 347,41 грн. коштів сплачених за непоставлену продукцію, 2 015,11 грн. пені, 33,78 грн. - 3% річних, та відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Надав оригінали документів для огляду судом.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзив на позов не надав, представника у судове засідання не направив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Ухвала суду від 29.04.2015р. про порушення провадження у справі направлялась на дві адреси: юридичну та поштову, та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та нез'явлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Адреса відповідача в позовній заяві відповідає адресі, вказаній у витягу з ЄДР.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом з'ясовані такі взаємовідносини сторін та обставини.

08.08.2014р. між малим підприємством «Елетон» (Продавцем - Відповідач по справі), в особі директора Піменова Є.В., що діє на підставі Статуту, та товариством з обмеженою відповідальністю «М'ЯСОКОМБІНАТ ЯТРАНЬ» (Покупцем - Позивач по справі), в особі головною інженера Дерев'янка В.В., що діє на підставі довіреності №1 від 01.01.2014р., було укладено договір поставки №000031/08-14 (Далі - Договір), за умовами якого Продавець зобов'язується продати котельне обладнання (надалі - товар), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар. Найменування, кількість та асортимент товару визначаються сторонами у специфікації, що включена у Додаток №1 до даного Договору і с невід'ємною його частиною. Загальна ціна Договору вказується в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 9.5 Договору цей Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до 31.12.2014р.

Відповідно до додатку №1 до Договору згідно Специфікації Продавець зобов'язався поставити Покупцю запасні частини на загальну суму 1960,02 євро. Оплата проводиться в гривнях по курсу євро на день розрахунку (а.с. 14).

Відповідно до п. 2.3 Договору Покупець здійснює попередню оплату товару в розмірі 70% після підписання цього Договору та отримання рахунку від Продавця за відповідною Специфікацією, останні 30% на протязі 5-ти банківських днів після отримання товару згідно накладних за відповідною Специфікацією.

Відповідно до п. 3.1 Договору Продавець здійснює постачання товарів в термін до 6-ти неділь від дати надходження першою платежу згідно п. 2.3 договору.

Відповідно до умов Договору Продавець виставив Покупцю рахунок на оплату №45 від 19.09.2014р. на суму 29 347,41 грн. (а.с. 16).

На виконання п.2.3 Договору Покупець здійснив Продавцю попередню оплату в сумі 29347,41 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5435 від 13.10.2014р. на суму 20543,19 грн. та №5504 від 14.10.2014р. на суму 8804,22 грн. (а.с. 15).

В порушення умов Договору Продавець у встановлений строк, а саме до 26.11.2014р.,- оплачений Покупцем товар не передав, тому 03.04.2015р. Покупець направив Продавцю претензію №223 на суму 29347,41 грн. з вимогою в семиденний термін повернути кошти за непоставлений товар та попереджено про звернення до суду та нарахування штрафних санкцій в разі невиконання вимоги (а.с. 17).

Претензію вручено Продавцю 06.04.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 19).

Вимога залишилась без відповіді та задоволення.

На час звернення Покупця до суду грошові кошти повернуті не були.

Невиконання Продавцем взятих на себе зобов'язань стало правовою підставою для звернення Покупця до суду для захисту свого порушеного права.

Відповідач вимоги не заперечив, доказів врегулювання спору не подав. Суду не подані заяви боржника про об'єктивну неможливість заперечити вимоги позивача. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання документів суду.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки котельного обладнання на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Сторони за договором є суб'єктами господарювання на ринку послуг та самостійними юридичними особами, що підтверджено свідоцтвами про державну реєстрацію.

За правовою природою договір поставки від 08.08.2014р. №000031/08-14 є договором поставки і відповідає вимогам статті 712 ЦК України, якою передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір від 08.08.2014р. №000031/08-14 (а.с. 11-13) не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Продавець зобов'язаний передати котельне обладнання на загальну суму 1960,02 євро.

На підставі виставленого рахунку на оплату №45 від 19.09.2014р. позивач перерахував відповідачу попередню оплату в сумі 29347,41 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5435 від 13.10.2014р. на суму 20543,19 грн. та № 5504 від 14.10.2014р. на суму 8804,22 грн. (а.с. 15).

На момент розгляду справи відповідачем не передано котельне обладнання по передоплаті на суму 29347,41 грн. та не повернуто кошти.

Відповідно положень ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець не передав товар у обумовлений строк, то покупець має право вимагати передачі йому вже оплаченого товару чи повернення передоплати. Причому саме у покупця є право вибору у випадку невиконання продавцем свого зобов'язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар - п. 2.3 Договору.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної оплати запчастин до котельного обладнання, недоплати за товар, відмови від одержання товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобов'язання в частині належної та повної поставки вже оплаченого котельного обладнання належним чином не виконав на момент звернення з позовом.

Суд враховує відсутність відшкодування відповідачем коштів як передоплати після звернення позивача до суду, чи постачання котельного обладнання на обумовлену суму. Позивач не подавав заяв про зменшення вимог з урахуванням положень ст. 22 ГПК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми передоплати за непоставлений товар у розмірі 29 347,41 грн., оскільки виконання відповідачем зобов'язання в натурі втратило для позивача інтерес і відповідно до вимог ст. 693 ЦК України покупець має право вимагати повернення передоплати, якщо продавець в обумовлений строк не передав товар.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 5.2. Договору у випадку порушення Продавцем терміну постачання товарів, Продавець повинен сплатити на користь Покупця пеню в розмірі облікової ставки НБУ від вартості непоставлених в термін товарів за кожний тиждень прострочення, якщо це порушення сталося з вини Продавця.

Відповідач не виконав свої договірні зобов'язання щодо передачі товару протягом 6-ти тижнів після отримання першої оплати, тобто до 26.11.2014р. Отже з 27.11.2014р. поставка товару є простроченою, що дає право позивачу відмовитись від отримання запчастин на умовах поставки та вимагати стягнення штрафних санкцій та 3% річних.

У відповідності до п. 5.2 Договору та положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК України позивач нараховує відповідачу 2 015,11 грн. пені за період з 27.11.2014р. по 06.04.2015р. за кожний день прострочення.

Розрахунок санкцій перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга:Еліт Закон» від вартості непоставлених в термін товарів за кожний тиждень прострочення, облікової ставки НБУ за період прострочення (на умовах договору). Розрахунок вимоги виконано невірно. 254,41 грн. пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В решті вимоги належить відмовити за необґрунтованістю, оскільки позивач протиправно розрахував пеню за кожен день прострочення.

Крім того відповідно до ст.598 ЦК України з дати отримання претензії (06.04.2015р.) у відповідача виникло грошове зобов'язання з повернення суми попередньої оплати товару, яке відповідач повинен був виконати в семиденний термін до 13.04.2015р. Оскільки відповідач претензію у встановлений термін не розглянув і не виконав, з 13.04.2015р. грошове зобов'язання з повернення 29 347,41 грн. суми попередньої оплати є простроченим.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі наявного грошового зобов'язання Позивачем нараховано Відповідачу за період з 13.04.2015р. по 26.04.2015р. 33,78 грн. - 3% річних, які просить стягнути з відповідача. Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон». Розрахунок виконано невірно. Стягненню підлягає 33,77 грн. - 3% річних,

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права.

Проведення оплати відповідачем як відшкодування передоплати позивачу за запчастини в період розгляду спору в суді - має враховуватись виконавчою службою при проведенні виконавчих дій як погашення боргу, оскільки відповідачем в судове засідання цих доказів не подано і перешкод у наданні цих доказів останнім не наведено.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1 827,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з малого підприємства «Елетон», юридична адреса: Черкаська область, м. Канів, вул. Героїв Дніпра, буд. 35, кв. 175, (поштова адреса: м. Черкаси, вул. Енгельса, 261), ідентифікаційний код 21363333, номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з додатковою відповідальністю «М'ЯСОКОМБІНАТ ЯТРАНЬ», м. Кіровоград, вул. Братиславська, 82, ідентифікаційний код 05507073, номер рахунку в банку невідомий

29 347,41 грн. суми передоплати за непоставлений товар, 254,41 грн. пені, 33,77 грн. - 3% річних, та 1 827,00 грн. судового збору.

В решті вимог відмовити за необгрунтованістю.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 20.05.2015р.

Суддя Г.М. Скиба