ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Справа № 916/4276/14

Вищий господарський суд України у складі колегії:

Головуючого:Кузьменка М.В.,
суддів:Васищака І.М., Студенця В.І.,
за участю представників сторін позивача - Кича О.О.; відповідача - Шерстньова Н.В.;
розглянувши касаційну скаргу Одеського національного економічного університету
на постановуОдеського апеляційного господарського суду
від05.03.2015
та на рішенняГосподарського суду Одеської області
від03.12.2014
у справі № 916/4276/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії Інфоксводоканал
доОдеського національного економічного університету
простягнення 568 831, 96 грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" (далі - ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеського національного економічного університету про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 568 831, 96 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.10.2014 порушено провадження у справі № 916/4276/14 за позовом ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" до Одеського національного економічного університету про стягнення 568 831, 96 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області (суддя Горячук Н.О.) від 03.12.2014 позов задоволено у повному обсязі. Суд стягнув з Одеського національного економічного університету на користь ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" 568 831, 96 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Ярош А.І., судді Журавльов О.О., Лисенко В.А.) від 05.03.2015 рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2014 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 та рішенням Господарського суду Одеської області від 03.12.2014, Одеський національний економічний університет подав касаційну скаргу, в якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.03.2014 скасувати повністю, рішення Господарського суду Одеської області - скасувати частково і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" в розмірі 3 356, 70 грн.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки, викладені у рішеннях судів попередніх інстанцій не відповідають матеріалам справи, постановлені з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Скаржник вказує на те, що в його діях відсутнє порушення п. 5.14 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, оскільки ним не було порушено порядку та строків проведення повірки лічильника. В свою чергу відсутність порушення п. 5.14 унеможливлює застосування п.п. 3.2., 3.3., 3.4. Правил.

Також Одеський національний економічний університет посилається на те, що судами попередніх інстанцій не було прийнято до уваги його доводи щодо того, що розрахунок заборгованості відповідачем був проведений всупереч вимог п. 2.4.15 договору про закупівлю послуг з централізованого водопостачання.

Окрім того, господарськими судами не було враховано, що позивач протягом 26.11.2013 до 10.06.2014 самостійно обраховував на надавав відповідачеві рахунки для оплати, які були завчасно сплачені останнім.

Відповідно до розпорядження Секретаря четвертої судової палати Вищого господарського суду України від 07.04.2015 № 05-05/404 для вирішення питання про прийняття до провадження або повернення касаційної скарги Одеського національного економічного університету на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 та на рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2014 зі справи № 916/4276/14, сформовано колегію суддів у такому складі: суддя Кузьменко М.В. - головуючий, судді Харченко В.М., Студенець В.І.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 08.04.2015 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.04.2015. Цією ж ухвалою зупинено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2014, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.03.2015, до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до розпорядження Секретаря четвертої судової палати Вищого господарського суду України від 20.04.2015 № 05-05/472 для розгляду касаційної скарги Одеського національного економічного університету на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 та на рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2014 зі справи № 916/4276/14, сформовано колегію суддів у такому складі: суддя Кузьменко М.В. - головуючий, судді Васищак І.М., Студенець В.І.

ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило касаційну скаргу Одеського національного економічного університету залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 - без змін.

В засіданні суду, призначеному на 22.04.2015, оголошено перерву до 20.05.2015.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено господарськими судами Одеський національний економічний університет 21.11.2013 звернувся до позивача з листом №105 з проханням розпломбувати лічильник у зв'язку з його неробочим станом для ремонту.

Згідно з актом демонтажу від 26.11.2013 №11030, представниками позивача було демонтовано лічильник у зв'язку з його неробочим станом та надано строк 15 діб для його встановлення після повірки.

З матеріалів справи вбачається, що 08.01.2014 між Одеським національним економічним університетом (замовник) та ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" (учасник) укладено договір про закупівлю послуг з централізованого водопостачання за державні кошти № 30/14в та договір про закупівлю послуг з централізованого водовідведення за державні кошти № 30/14с, за якими виробник зобов'язався надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання (обробляння та розподіляння холодної питної води трубопроводами) та водовідведення стічних вод холодного та гарячого водопостачання, зливових, ненормативно-очищених стічних вод на об'єктах споживача.

Відповідно до акта № 134 від 10.06.2014 складеного в результаті проведення обстеження системи водопостачання гуртожитку №2 за адресою м. Одеса, вул. Олександра Невського, 51а, який належить споживачеві, встановлено що Одеським національним економічним університетом не було відремонтовано та проведено повірку лічильника.

На засіданні технічної комісії, яке було проведено 12.06.2014 та оформлено протоколом № 23, за несвоєчасне встановлення Одеським національним економічним університетом водолічильника після виконання робіт за його державною повіркою, вирішено, що за порушення п.5.14 Правил №190 від 27.06.2008, необхідно здійснити розрахунки за п.п. 3.3., 3.4. Правил №190 від 27.06.2008.

Дата початку безоблікового користування визначена постачальником як така, що настала через 30 днів з моменту складання акту демонтажу від 26.11.2013.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача складала 641 264, 82 грн та була зменшена після часткової сплати відповідачем до 568 831, 96 грн, про що відповідачу було направлено лист від 18.06.2014 № 3464/а.

Відповідач вважає, що позивачем розрахунок об'ємів водопостачання мав бути розрахований в період з 26.11.2013 по 26.01.2014 з урахуванням середньодобових витрат за попередні два розрахункові місяці, а в наступний час - до встановлення нового приладу обліку - на підставі водогосподарського балансу, який є невід'ємною частиною договору, у зв'язку з чим сума боргу повинна складати 3 356, 70 грн, в частині якої відповідач визнав позовні вимоги.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що згідно з п. 2.4.13 договору водопостачання відповідач зобов'язався отримувати технічні умови та узгоджувати проектну документацію з позивачем з підключення нових об'єктів, з усіх об'єктів капітального будівництва, ремонту, реконструкції, технічного переоснащення, обладнання вузлів обліку води, а також у випадках зміни об'ємів та характеру водопостачання.

Відповідно до п. 2.4.12 договору водовідведення відповідач зобов'язується при виході з ладу приладу обліку води чи стоків, письмово терміново повідомити позивача в 3-денний термін виконати роботи з їх заміни на новий за рахунок власних коштів. Всі роботи, пов'язані з ремонтом мереж водопостачання та водовідведення, монтажем, демонтажем приладів обліку води та стоків, ремонт, реконструкцію водомірних вузлів чи водопровідних вводів здійснюється тільки після повідомлення відповідачем відповідних служб позивача і тільки в присутності представника позивача. У випадку виключення приладу обліку води та стоків з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки в період експлуатації приладів, відповідач може використовувати прилад до закінчення терміну експлуатації, визначеного паспортом, після чого зобов'язаний за свій рахунок замінити на прилад, що занесено до вказаного Державного реєстру. У разі невиконання вказаних вимог, водопостачання і водовідведення вважається самовільним і відповідач сплачує витрату води згідно пунктів 3.3, 3.4 Правил.

Згідно з п. 3.3, 3.4 Правил, у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Разом з тим, колегія суддів вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на таке.

Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190. Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п. 3.1 Правил розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (п. 3.2 Правил).

Згідно з п. 3.3 Правил у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п. 3.4 Правил).

Пунктом 5.1 Правил передбачено, що облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Відповідно до п. 5.18 Правил споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування.

Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника.

У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Згідно з п. 5.24 Правил якщо вести облік води за показами засобу обліку неможливо з причин, що не залежать від споживача та зафіксовані в установленому порядку (зняття засобу обліку виробником, пошкодження скла, корозія циферблата, припинення нормальної роботи засобу обліку через несправності, що виникли в його механізмі, тощо), кількість використаної води за термін відсутності засобу обліку (але не більше 2-х місяців) визначається за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці. У разі тривалості роботи засобу обліку менше 2-х місяців кількість води визначається за середньодобовою витратою за період роботи засобу обліку не менше 15 днів.

Після закінчення зазначеного терміну, якщо вести облік води неможливо з вини виробника, подальше визначення обсягів водоспоживання здійснюється за нормами споживання.

Також пунктом 2.4.15 договору передбачено, що у разі виходу з ладу приладів обліку води з причин, що не залежать від споживача, останній зобов'язаний виконати їх заміну у порядку, передбаченому п. 2.4.13 даного договору, при цьому кількість відпущеної води та прийнятих стоків за період відсутності приладу обліку (але не більше двох місяців) визначається за середньодобовими витратами за попередні два розрахункові місяці. Наступне визначення об'ємів водопостачання здійснюється за нормами водопостачання на підставі водогосподарського балансу (додаток № 2) до встановлення приладів обліку.

З урахуванням викладеного судами попередніх інстанцій не було з достовірністю встановлено причин, у зв'язку з якими неможливо було вести облік води за показами засобу обліку, а також не надано належної правової оцінки п. 5.24 Правил та п. 2.4.15 договору та відповідно наявності правових підстав для їх застосування до спірних правовідносин.

Окрім того, відповідно до п. 5.14 Правил усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Встановивши, що згідно з протоколом № 23, підставою розрахунків за п.п. 3.3., 3.4. Правил №190 від 27.06.2008 було визначено порушення Одеським національним економічним університетом п.5.14 Правил №190 від 27.06.2008, судами попередніх інстанцій не було перевірено наявності в діях відповідача саме порушення пов'язаного з непроведенням повірки засобу обліку та як наслідок правових підстав для застосування до нього п. 5.14 Правил і проведення відповідного розрахунку.

Згідно із ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (ч. 1 ст. 11110 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустилися неправильного застосування приписів ч. 1 ст. 4-7 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, то це відповідно є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду місцевому господарському суду слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Одеського національного економічного університету задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 та рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2014 у справі № 916/4276/14 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Головуючий - суддя Кузьменко М.В.

Судді: Васищак І.М.

Студенець В.І.