РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2015Справа №910/10741/15

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

До Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача: Григор'єв Дмитро Анатолійович

про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 4 192,84 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Чайковська Л.Б. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 4 192,84 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не відшкодував позивачу розмір сплаченого останнім страхового відшкодування своєму страхувальнику.

Ухвалою суду від 27.04.2015 року було порушено провадження у справі № 910/10741/15, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Григор'єва Дмитра Анатолійовича, справу призначено до розгляду на 22.05.2015 року.

Представник відповідача 22.05.2015 року через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні 22.05.2015 року надав усні пояснення по справі, відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 22.05.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Третя особа в судове засідання 22.05.2015 року не з'явилась, вимоги ухвали суду не виконала, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 22.05.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2013 року на пр-ті 40-річчя Жовтня у м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Honda», державний номер АН 07 03 ЕІ, під керуванням водія Юр'єва Олексія Володимировича, та автомобіля «ГАЗ 5312», державний номер ВА 48 40 АЕ, під керуванням водія Григор'єва Дмитра Анатолійовича.

Як вбачається з постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2013 року у справі №752/12987/13-п, зазначена дорожньо - транспортна пригода сталася в результаті порушення Григор'євим Дмитром Анатолійовичем вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України та ст. 124 Кодексу про адміністративне правопорушення України.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2013 року у справі №752/12987/13-п Григор'єва Дмитра Анатолійовича визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративне правопорушення України та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту №171810Га/12скв від 20.11.2012 року страховиком автомобіля «Honda», державний номер АН 07 03 ЕІ є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування».

Відповідно до довідки ВДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України у м. Києві від 07.11.2014 року, відомостей №9229085 про дорожньо-транспортну пригоду, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 11.07.2013 року автомобіль «Honda», державний номер АН 07 03 ЕІ отримав механічні пошкодження.

Відповідно до рахунку №4567 від 15.07.2013 року, виставленого Приватним акціонерним товариством «Дніпро Мотор Інвест» вартість ремонту автомобіля «Honda», державний номер АН 07 03 ЕІ становить 4 875,34 грн.

Згідно ремонтної калькуляції №1.001.13.09474 від 15.07.2013 року вартість ремонту автомобіля «Honda», державний номер АН 07 03 ЕІ становить 4 875,34 грн.

Як вбачається зі страхового акту №1.001.12.09474/VESKO25341 та розрахунку розміру страхового відшкодування, загальний розмір страхового відшкодування становить 4 192,84 грн.

На виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №171810Га/12скв від 20.11.2012 року позивач сплатив страхувальнику 4 192,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням №46 647 від 23.07.2013 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Зазначене правова норма також кореспондується зі статтею 993 Цивільного кодексу України.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за цими вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно - правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ 5312», державний номер ВА 48 40 АЕ, станом на дату скоєння ДТП була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (відповідач) згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 129770.

У зв'язку з цим, представник позивача направив відповідачу заяву від 31.10.2014 року №330/09474/УБК з вимогою виплатити страхове відшкодування в порядку регресу в розмір 4 192,84 грн.

Проте, як зазначав позивач, відповідач страхове відшкодування не виплатив.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що грошова сума, вказана в розрахунку страхового відшкодування, на підставі якого було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 4 192,84 грн. розрахована на підставі рахунку на оплату, що є порушенням, встановленого законодавством порядку, оскільки єдиним документом, яким може бути належним чином розрахований розмір відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, а відтак, і встановлено розмір страхової виплати є звіт про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу.

Однак, такі доводи відповідача судом відхиляються, оскільки, норми законодавства про страхування не покладають на страховика за договором добровільного страхування обов'язок здійснювати розрахунок страхової виплати виключно на підставі звіту про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, а згідно ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 22.07.2013 року у справі №910/4048/13.

Крім того, пунктом 28.10 Договору добровільного страхування наземного транспорту №171810Га/12скв від 20.11.2012 року сторони погодили, що при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису збитків, який складається страховиком виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків СТО.

Таким чином, розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування, а договором сторони не передбачили обов'язку складання звіту про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу.

Крім того, з посиланням на ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач зазначав, у позивача відсутні підстави для звернення до суду з даним позовом, оскільки ним не дотриманий, встановлений законодавством порядок надсилання вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу, а саме, до вимоги не додано відповідний пакет документів.

Такі доводи відповідача судом відхиляються з огляду на викладене нижче.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З приписів зазначених норм не вбачається, що позивач має обов'язково звертатись до страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування; натомість ними передбачено перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на викладене позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування. Відповідно до зазначених законодавчих приписів позивач може реалізувати своє право шляхом подання позову до суду

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 14.11.2012 року N 5028/17/22/2012.

За змістом п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.4 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Частиною 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як вбачається, з Полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 129770 розмір франшизи - 0,00 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 4 129,84 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 38, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) 4 192 (чотири тисячі сто дев'яносто дві) грн. 84 коп. - страхового відшкодування, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повне рішення складено

27.05.2015 року