ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" травня 2015 р. Справа № 903/680/14

Суддя Кравчук А.М., розглянувши заяву

Служби автомобільних доріг України у Волинській області

про відстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області

по справі № 903/680/14

за позовом Приватного акціонерного товариства "Броварське шляхово-будівельне управління №50", м. Бровари, Київська обл.

до відповідача: Служби автомобільних доріг України у Волинській області, м. Луцьк

про стягнення 31 809 861 грн. 41 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Представники:

від стягувача: Смірнов О.С., довіреність від 01.04.2015 року

від боржника: Пилипчук Р.В., довіреність № 3/1.6 від 28.01.2015 року

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки учасників судового процесу.

Суть спору: заявник - Служба автомобільних доріг у Волинській області звернувся в господарський суд Волинської області із заявою № 613/8.12 від 19.05.2015 року про відстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 03.09.2014 року у справі № 903/680/14 за позовом приватного акціонерного товариства "Броварське шляхово-будівельне управління №50" до Служби автомобільних доріг України у Волинській області про стягнення 31 809 861 грн. 41 коп. до 01.07.2015 року.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення зазначає, що на даний час виконання рішення господарського суду Волинської області від 03.09.2014 року у справі №903/680/14 є ускладненим у зв'язку з відсутністю присуджених коштів в наявності, затверджених кошторисних призначень на відповідному рахунку. Крім того, зазначає, що відповідач є бюджетною організацією, яка фінансується з Державного бюджету України на підставі кошторису, який затверджується на початку року. В плані асигнувань загального фонду на 2015 рік та витягом з плану фінансування дорожнього господарства у 2015 році не передбачені кошти на погашення заборгованості перед позивачем, що не дозволить виконати рішення суду. Відповідачем направлено листа до Державного агентства автомобільних доріг України з проханням надати додаткові кошти для виконання рішення суду.

Стягувач у відзиві № 145/14 від 25.05.2015 року та представник у судовому засіданні у задоволенні заяви боржника про відстрочку виконання рішення суду просить відмовити, зазначив, що відповідач в достатній мірі використав можливість відстрочити виконання рішення суду, оскільки звертався з такими вимогами і тричі отримував відстрочку до 30.03.2015 року, 30.04.2015 року, 01.06.2015 року, проте, свої зобов'язання не виконав, хоча весь час нормально функціонував як установа та виконував покладені на нього завдання, взагалі не сплативши на користь позивача належних йому сум. Крім того, суд, при розгляді зазначеної заяви, повинен врахувати інтереси іншої сторони - позивача, у якого тяжке фінансове становище, значна дебіторська заборгованість на суму більше 100 млн. грн., кредиторська заборгованість перед постачальниками, субпідрядниками на суму більше 50 млн. грн., відстрочення виконання рішення суду приведе до знищення позивача, як підприємства.

Представник боржника у судовому засіданні заяву про відстрочку виконання рішення суду до 01.07.2015 року підтримав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Волинської області від 03.09.2014 року у справі № 903/680/14 позов задоволено. Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Волинській області (Волинська обл., м. Луцьк, вул. Рівненська, 52-б, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Броварське шляхово-будівельне управління № 50 " (Київська обл., м. Бровари, вул. Кутузова, 2-А, ) 30 175 427 грн. 00 коп. основного боргу, 186 012 грн. 91 коп. 3% річних, 1 448 420 грн. 50 коп. інфляційних втрат, 73 080 грн. 00 коп. в повернення витрат по сплаті судового збору, а всього: 31 882 940 грн. 41 коп. (тридцять один мільйон вісімсот вісімдесят дві тисячі дев'ятсот сорок грн. 41 коп.).

На виконання рішення видано наказ № 903/680/14-1 від 25.12.2014 року.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно п. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як вбачається з вимог ст. 121 ГПК України, задоволення заяви про відстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до п. 7.1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

У п. 7.2 вищезгаданої постанови вказано, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 21.11.2012 року у справі № 5008/437/2012 та постанові Вищого господарського суду України від 10.08.2011року у справі № 14/83.

Крім того, в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Вирішуючи питання про застосування відстрочки або розстрочки виконання рішення суду, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан тощо. Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

За змістом ч.1 ст. 229 ГК України та ч.1 ст.625 ЦК України, за невиконання грошового зобов'язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок майна боржника суми невиконаного грошового зобов'язання. Тобто, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання за будь-яких обставин.

Окрім того, ч. 2 ст. 218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 617 ЦК України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Служба автомобільних доріг України у Волинській області підставами для відстрочки виконання рішення суду зазначає відсутність присуджених коштів в наявності, затверджених кошторисних призначень на відповідному рахунку. Крім того, зазначає, що відповідач є бюджетною організацією, яка фінансується з Державного бюджету України на підставі кошторису, який затверджується на початку року. В плані асигнувань загального фонду на 2015 рік та витягом з плану фінансування дорожнього господарства у 2015 році не передбачені кошти на погашення заборгованості перед позивачем, що не дозволить виконати рішення суду. Відповідачем направлено листа до Державного агентства автомобільних доріг України з проханням надати додаткові кошти для виконання рішення суду.

Наведені боржником підстави для відстрочки виконання судового рішення не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочки виконання судового рішення.

Аналогічного висновку дійшов Рівненський апеляційний господарський суд у постанові від 24.12.2013 року № 5004/1588/11.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 року № 168 затверджено перелік об'ктів реконструкції і поточного ремонту та обсяг їх фінансування у 2014 році за рахунок кредитних коштів, залучених у 2012 році, де передбачено фінансування реконструкції автодороги державного значення, зокрема, Київ-Ковель-Ягодин у сумі 38578,936 тис. грн..

Ухвалами господарського суду Волинської області від 30.01.2015 року, 30.03.2015 року, 29.04.2015 року задоволено заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду до 30.03.2015 року, 30.04.2015 року, 01.06.2015 року. Проте, рішення суду у визначений термін не виконано, більше того, жодних коштів на погашення заборгованості позивачу не перераховано.

Крім того, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення на підставі ст. 121 ГПК України, судом враховано матеріальні інтереси обох сторін, оскільки не виконання рішення суду протягом тривалого часу (понад 8 місяців) за виконані ще з грудня 2010 року по квітень 2014 року підрядні роботи порушує матеріальні інтереси позивача та також може призвести до негативних наслідків для нього (загроза банкрутства, невиплата заробітної плати, несплата податків, зборів, інших обов'язкових платежів тощо).

Відповідно до приписів статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, беручи до уваги наведені нормативні приписи, аналіз суб'єктного складу і характер правовідносин сторін, оцінюючи обґрунтування зазначеної заяви, а також враховуючи той факт, що обставини, покладені відповідачем в основу обґрунтування поданої заяви, не є винятковими обставинами у розумінні ст. 121 ГПК України, за наявності яких можливе надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави (індекс інфляції за вересень 2014 року становить 1.029, за грудень 2014 року - 1.030, за січень 2015 року - 1.031, за лютий 2015 року - 1.053, за березень 2015 року - 1.108, за квітень 2015 року - 1.140), враховуючи неодноразове відстрочення відповідачу виконання рішення суду, відсутність гарантій погашення заборгованості за один місяць (у заяві про відстрочку боржник зазначає, що в плані асигнувань загального фонду на 2015 рік, плані фінансування дорожнього господарства у 2015 році не передбачені кошти на погашення заборгованості перед позивачем, не обгрунтував можливості надходження додаткових коштів протягом місяця), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Служби автомобільних доріг України у Волинській області про відстрочку виконання рішення суду до 01.07.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 87, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволення заяви Служби автомобільних доріг України у Волинській області про відстрочку виконання рішення суду до 01.07.2015 року відмовити.

Суддя А. М. Кравчук