КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа№ 910/634/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Чорної Л.В.

Пашкіної С.А.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю

представників сторін : від позивача - не з'явився.

від відповідача - Ярошенко А.С.

розглянувши Товариства з обмеженою відповідальністю

апеляційну скаргу "Бекон-Інвест-Агро"

на рішення

господарського суду міста Києва

від 04.03.2015 року

у справі № 910/634/15-г ( суддя: Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Бекон-Інвест-Агро"

до Публічного акціонерного товариства

"Дочірній банк Сбербанку Росії"

про розірвання (зміну) договору у зв'язку із істотною

зміною обставин.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2015 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Бекон-Інвест-Агро" про забезпечення позову відмовлено.

У задоволенні позову відмовлено.

Судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову покладено на позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "Бекон-Інвест-Агро" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено до розгляду.

Преддставником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 28.04.2015 року представники позивача не з'явився. Розгляд справи відкладено на 19.05.2015 року.

В судове засідання 19.05.2015 року представник позивача не з'явився

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника позивача, враховуючи що останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 24.10.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (далі - кредитор, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бекон-Інвест-Агро" (далі - поручитель, позивач) було укладено Договір поруки № 2 (далі - Договір поруки), яким сторони, зокрема, визначили, що усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього договору, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання визнання недійсним повністю або частково, або визнання неукладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію Постійно діючого третейського суду від 15.03.2013 р., видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточним і обов'язковим з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього Договору (п. 6.8 Договору поруки).

Позивач у своєму позові зазначв про те, що на час укладення цього Договору поруки він не знав та міг передбачити того, що з кінця квітня 2014 року у Східному регіоні України розпочнеться широкомасштабна антитерористична операція із залученням Збройних Сил України. Враховуючи зазначені обставини, позивач зазначає суду про те, що перебуває в умовах інформаційної блокади та не буде мати можливості дізнатись про судове засідання третейського суду, який знаходиться у місті Києві та через скорочення штату фахівців позбавлений можливості належного захисту свого права у третейському суді, а тому просив розірвати Договір поруки в частині третейської угоди.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 2 Закону України "Про третейські суди" визначено, що третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. В свою чергу, третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про третейські суди" завданням третейського суду є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Регламентом Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" передбачено, що третеи?ськии? суд направляє сторонам повідомлення про день, час та місце проведення засідання Третеи?ського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється за останнім відомим місцем проживання фізичноі? особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичноі? особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення, телеграмою, телефонограмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, у тому числі шляхом вручення. Повідомлення вважаються такими, що отримані стороною в день і?х доставки, навіть якщо на цеи? час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєі? адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином. Неотримання судом підтвердження про отримання Стороною надісланого і?и? повідомлення не перешкоджає розгляду справи за відсутності такоі? Сторони, якщо повідомлення було направлено судом з дотриманням порядку, визначеного цією статтею.

Отже, Регламент Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" містить достатній перелік способів повідомлення сторін про час та місце розгляду справи третейським судом, а тому суд не вбачає підстав для розірвання Договору поруки в частині третейської угоди, що міститься в п. 6.8 вказаного договору, на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України, оскільки відсутня істотна зміна обставин у позивача в частині застосування п. 6.8 Договору поруки.

Більше того, представник позивача був присутній на деяких судових засіданнях під час розгляду цієї справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Це означає, що у позивача є можливість направити свого уповноваженого представника у судове засідання третейського суду, який також знаходиться у місті Києві.

Відповідно до п. 4.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12 2011 року зазначається, що господарському суду слід мати на увазі, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Звернення до третейського суду є одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин.

Таким чином, в третейському суді відбувається захист порушеного права в передбачений діючим законодавством спосіб, який фактично здійснюється за згодою сторін, оформленою відповідним договором, який відповідно до ст 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 122-1 ГПК України передбачено, що сторони, треті особи, а також особи, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права права і обов'язки, мають право звернутися до господарського суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Таким чином, доводи Позивача про те, що третейське застереження передбачене Договором поруки обмежує право Позивача на судовий захист, а т.ч. на апеляційний та касаційний перегляд рішення третейського суду не відповідає дійсності.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи Позивача про те, що в умовах відсутності поштового зв'яку з м. Донецьк, третейський суд, у випадку звернення Відповідача з позовною заявою, не зможе повіомити Позивача про судове засідання.

Відповідно до змісту ст. 51 Регламенту Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» третейський суд направляє сторонам повідомлення про день, час та місце проведення засідання Третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється за останнім відомим місцем проживання чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення, телеграмою, телефонограмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, у тому числі шляхом вручення.

Отже, регламент третейського суду передбачає можливість повідомпення сторін про засідання не лише засобами поштового зв'язку, а й іншими наявними засобами.

Таким чином, для своєчасного отримання повідомлення про засідання, Позивач має можливість повідомити Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» про свою фактичну адресу або інші засоби зв'язку.

Разом із позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Мотивуючи свою заяву про забезпечення позову, позивач зазначає суду про те, що враховуючи проведення на сході України широкомасштабної АТО, суд повинен заборонити відповідачу передавати спори на розгляд третейського суду, визначеного сторонами у третейському застереженні, яке міститься у Договорі поруки.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (далі - Постанова) у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивач свою заяву про вжиття заходів до забезпечення позову не обґрунтував, належних доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, в разі задоволення позову, не надав.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів цілком підтримує висновок суду першої інстанції про те, що заявлені позивачем вимоги про розірвання третейської угоди, викладеної в п. 6.8 Договору поруки, у зв'язку з істотною зміною обставин не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 04.03.2015 року у справі №910/634/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/634/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.В. Чорна

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови складено 19.05.2015 року.