ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р.Справа № 923/257/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Журавльова О.О.

Петрова М.С.

(склад судової колегії сформовано відповідно до розпорядження в.о. голови суду від 26.03.2015р. №175)

при секретарі судового засідання Будному О.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 20.05.2015р.:

від позивача: Перебендюк К.О., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віалтек"

на рішення господарського суду Херсонської області

від 05 березня 2015 року

у справі №923/257/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Віалтек"

про стягнення 947104,73 грн.,

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 20.05.2015р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 05.03.2015р. по справі №923/257/15 (суддя Гридасов Ю.В.) задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віалтек" про стягнення 947104,73 грн., з відповідача на користь позивача стягнуто: 700000 грн. основного боргу, 193408,56 грн. інфляційних, 53696,17 грн. у якості 3% річних, 18942,09 грн. витрат по сплаті судового збору та 15103 грн. витрат на послуги адвоката з посиланням на те, що матеріалами справи підтверджується наявна заборгованість відповідача перед позивачем за договором генерального підряду на будівництво будівлі автосервісу з приміщення по продажу автомобілів по проспекту Сенявіна, 41 в м. Херсон від 08.11.2011р. №57, при цьому, несвоєчасна оплата за вказаним договором є підставою для нарахування інфляційних та 3% річних.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Віалтек", в якій відповідач просить змінити рішення господарського суду Херсонської області від 05.03.2015р. по справі №923/257/15 в частині стягнення суми основного боргу та витрат на послуги адвоката, мотивуючи це тим, що на момент подачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" позовної заяви, сума основного боргу відповідача становила 650000 грн., оскільки за платіжним дорученням №913 від 12.02.2015р. відповідачем було сплачено 50000 грн., крім того, скаржник зазначає, що розрахунок суми гонорару адвоката є необґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Віалтек", заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" (генпідрядник,позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віалтек" (замовник, відповідач) укладено договір генерального підряду на будівництво будівлі автосервісу з приміщенням по продажу автомобілів про проспекту Сенявіна, 41 в м. Херсоні № 57, за умовами п. 1 якого замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання будівельних робіт з будівництва будівлі автосервісу з приміщенням по продажу автомобілів про проспекту Сенявіна, 41 в м. Херсоні № 57.

Пунктом 3 договору передбачено, що склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання генпідряднику, визначені договірною ціною (додаток 6), яка є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 4 договору генпідрядник розпочне виконання робіт протягом 10-ти днів з дня виконання замовником зобов'язань щодо: надання будівельного майданчика, придатного для виконання робіт за договором; передачі проектної документації; передачі дозвільної документації; сплати повної суми авансу, надання затвердженого технічного завдання.

Договірна ціна робіт визначається на основі приблизного кошторису, що є невід'ємною частиною договору і складає 4052124,73 грн., в т. ч. ПДВ - 675354,12 грн. (п. 9 договору).

Відповідно до п.47 договору розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися один раз на місяць - до 30 числа поточного місяця. Генпідрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує акти виконаних робіт по формі КБ-2В та довідку вартості виконаних за формою КБ-3 не пізніше ніж 25 числа поточного місяця і 25 числа поточного місяця подає їх для підписання замовнику. Замовник протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня одержання зобов'язаний розглянути та підписати акти виконаних робіт, надані генпідрядником або надати мотивовану відмову від прийняття разом із дефектним актом, складеним та підписаним уповноваженими представниками сторін при проведенні приймання-передачі робіт. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 3 календарних днів з дня підписання актів приймання виконаних робіт замовником.

За положеннями п.49 договору приймання-передача виконаних робіт здійснюється замовником протягом 5 (п'яти) календарних днів після отримання підготовлених генпідрядником документів, передбачених п.47 цього договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2012р., а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п.71 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, відповідно до актів приймання виконаних робіт №1 за грудень 2011р. на суму 133509,60 грн., №1 за грудень 2011р. на суму 51488,32 грн., №1 за грудень 2011р. на суму 219865,99 грн. та №2 за квітень 2012р. на суму 1747166,07 грн. замовником були прийняті у повному обсязі та без зауважень будівельно-монтажні роботи на загальну суму 2152029,98 грн.

Матеріали справи свідчать, що акти виконаних робіт № 3 на суму 1591644,05 грн., № 4 на суму 46016,29 грн. за грудень 2012р. та № 5 на суму 5719,50грн. за січень 2013р. були підписані позивачем 22.01.2013р. з відміткою про необґрунтовану відмову відповідача від їх підписання, що підтверджується листами позивача направленими на адресу відповідача № 21/12/1 від 21.12.2012р. та № 22/12-3 від 22.12.2012р., від 26.12.2012 р. № 26/12-3, від 27.12.2012 р. № 26/12-3, а пізніше 08.01.2014 року також підписані і відповідачем у первісній редакції позивача.

Як стверджує позивач, відповідачем неналежним чином виконувались зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати за виконані роботи, за період з 06.12.2011р. по 08.01.2014р. ним сплачено 3095409,82 грн. за виконані роботи, таким чином, у відповідача перед позивачем утворився борг на суму 700000,00 грн., що, зокрема, вбачається з підписаного сторонами акту звірки розрахунків за період 01.01.2011р. по 08.01.2014р.

При цьому, 22.02.2013р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №22/02-1 з вимогою оплати заборгованості, яка склалася станом на 22.02.2013р., яка залишена відповідачем без відповіді.

Враховуючи вищевикладені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віалтек" 700000,00 грн. основного боргу, 193408,56 грн. інфляційних, 53696,17 грн. у якості 3% річних, 18942,09 грн. судового збору та 15103,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Положеннями статті 853 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до актів приймання виконаних робіт №1 за грудень 2011р. на суму 133509,60 грн., №1 за грудень 2011р. на суму 51488,32 грн., №1 за грудень 2011р. на суму 219865,99 грн. та №2 за квітень 2012р. на суму 1747166,07 грн. замовником були прийняті у повному обсязі та без зауважень будівельно-монтажні роботи на загальну суму 2152029,98 грн.

При цьому, акти виконаних робіт № 3 на суму 1591644,05 грн., № 4 на суму 46016,29 грн. за грудень 2012р. та № 5 на суму 5719,50грн. за січень 2013р. були підписані позивачем 22.01.2013р. з відміткою про необґрунтовану відмову відповідача від їх підписання, що підтверджується листами позивача направленими на адресу відповідача № 21/12/1 від 21.12.2012р. та № 22/12-3 від 22.12.2012р., від 26.12.2012 р. № 26/12-3, від 27.12.2012 р. № 26/12-3, а пізніше 08.01.2014 року також підписані і відповідачем у первісній редакції позивача.

Приймаючи до уваги те, що акти виконаних робіт № 3 на суму 1591644,05 грн., № 4 на суму 46016,29 грн. за грудень 2012р. та № 5 на суму 5719,50грн. за січень 2013р. були надіслані на адресу відповідача та отримані ним, що вбачається з наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний був прийняти виконані роботи протягом п'яти календарних днів з дня отримання актів виконаних робіт шляхом їх підписання або занесення вмотивованої відмови зі складенням дефектного акту.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, за якими зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач не надав доказів, в розумінні ст.32-34 Господарського процесуального кодексу України, повного виконання зобов'язань за договором генерального підряду на будівництво будівлі автосервісу з приміщенням по продажу автомобілів про проспекту Сенявіна, 41 в м. Херсоні № 57 від 08.11.2011р. в частині своєчасної та повної оплати за виконані роботи, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення основного боргу у розмірі 700000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Як свідчать матеріали справи, скаржником до апеляційної скарги додано платіжне доручення №913 від 12.02.2015р. про сплату 50000 грн. та зазначено, що на момент подачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" позовної заяви, сума основного боргу відповідача становила 650000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Колегія суддів не приймає до уваги вказаний доказ, оскільки скаржником, з посиланням на ч.1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, не доведено неможливість надання зазначеного документу до суду першої інстанції.

Твердження скаржника про те, що місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, позбавив його права надати вказаний доказ не заслуговує на увагу, так як вказане клопотання не містило жодних обґрунтувань щодо підстав такого відкладення, при цьому, відповідач був заздалегідь повідомлений про дату розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 05.03.2015р., проте, своїми правами щодо надання відзиву на позовну заяву та участю у судовому засіданні не скористався.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Херсонська виробничо-будівельна компанія" було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 193408,56 грн. інфляційних та 53696,17 грн. у якості 3% річних.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність наданих позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Серед іншого, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати по сплаті послуг адвоката у розмірі 15103,00 грн.

За положеннями ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Пунктом 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

При цьому, окремими положеннями п. 6.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року передбачено, що вирішуючи питання про розподіл сум інших, крім судового збору, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Матеріали справи свідчать, що позивачем в обґрунтування вимоги щодо стягнення з відповідача вартості оплати послуг адвоката у розмірі 15103,00 грн. надано копію договору про надання правової допомоги від 19.12.2014р. №19/12-03, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на ПП «Юридична фірма «Консул», копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю № 385 та копію платіжного доручення №3641 від 15.01.2015р. про сплату позивачем на користь юридичної фірми 15103,00 грн. згідно з умовами договору про надання правової допомоги від 19.12.2014р. №19/12-03.

Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на послуги адвоката у розмірі 15103,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Херсонської області від 05.03.2015р. по справі №923/257/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віалтек" - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду Херсонської області від 05.03.2015р. по справі №923/257/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 25.05.2015р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Журавльов О.О.

Суддя Петров М.С.