ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.05.15р. Справа № 904/3260/15

За позовом Приватного спеціалізованого підприємства "УкрРосХим", м. Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад Агро", с. Красіне, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості в сумі 1 894 217 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: Хижняк О.В., наказ № 4 від 09.02.12р., директор;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне спеціалізоване підприємство „УкрРосХим" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 1 457 090 грн., що складають суму заборгованості за договором зберігання з правом подальшого викупу, 437 127 грн. - штрафу.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що сторонами не встановлено конкретного строку виконання зобов'язання щодо викупу товару, тому строк повинен визначатись відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України. Проте, вимога позивача не була отримана відповідачем, що, на думку останнього, спростовує посилання позивача на те, що строк оплати за спірним договором настав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте, останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про отримання підприємством відповідача ухвали господарського суду про відкладення розгляду справи до 19.05.15 р. (а.с. 25).

Таким чином, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

19.05.2015 року в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.14 р. між Приватним спеціалізованим підприємством „УкрРосХим" (Позивач; Поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Каскад Агро" (Відповідач; Зберігач) укладено договір зберігання з правом подальшого викупу товару № ДХ-37 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору, предметом Договору є прийняття Зберігачем переданих йому мінеральних добрив з правом викупу всього або частини товару, що зберігається до 18 березня 2015 р. та з обов'язком викупити Товар після 18 березня 2015 р., з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 3 від 19.02.15 р.

Асортимент, кількість, фасування, заставна вартість Товару та термін його зберігання вказується в Актах приймання-передачі Товару на зберігання, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п. 1.2. Договору, місця зберігання Товару: склади Зберігача за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький район, с. Красіне, вул. Гоголя, 5 А.

Відповідно до п. 2.5. Договору, Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на зберігання Товар в кількості, яка вказана в супровідних документах та Актах приймання-передачі Товару на зберігання.

Виконуючи умови Договору, позивач передав, а відповідач прийняв на зберігання товар, що підтверджується актами приймання-передачі на зберігання № 1 від 20.05.14 р., № 2 від 02.06.14 р., № 3 від 16.06.14 р., № 4 від 24.06.14 р. (а.с. 10-13).

Згідно п. 2.6. Договору, товар передається на зберігання на термін, який вказано в актах прийняття товару на зберігання, але в будь-якому випадку, не більше терміну дії Договору, враховуючи термін дії, на який було пролонговано дію Договору згідно з додатковими угодами до нього.

Сторонами неодноразово, шляхом укладення Додаткових угод, продовжувався термін дії Договору.

Так, відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 3 від 19.02.15 р., термін дії Договору - з дати укладення і до 18 березня 2015 р. з правом дострокового зняття та/або викупу товару із зберігання. Строк дії Договору може бути пролонговано на інший період, що має бути вказано у Додаткових угодах до Договору.

Оскільки, після закінчення строку дії договору, відповідач товар не повернув, відповідно до видаткової накладної № 1300 від 19.03.15 р. останньому було передано товар на загальну суму 1 457 090 грн. та виставлено рахунок на зазначену суму.

В п. 3.1.9 Договору сторони узгодили, що в разі, якщо зберігач не повертає Товар із зберігання Поклажодавцю після закінчення терміну зберігання (або після закінчення терміну дії даного Договору), а додаткову угоду щодо продовження терміну його дії не укладено, Товар переходить у власність Зберігача. В цьому випадку Зберігач зобов'язаний сплатити Поклажодавцю вартість неповернутого Товару, за ціною, яка склалася у Поклажодавця на момент закінчення терміну дії Договору. Зазначену ціну Поклажодавець відображає в рахунку на оплату неповернутого товару. Такий рахунок надсилається Зберігачу протягом трьох робочих днів з дати закінчення зберігання (або після закінчення терміну дії даного Договору).

Сторонами в Договорі не визначений строк виконання зобов'язань щодо розрахунків за переданий товар.

Відповідно до приписів частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З вимогою про погашення заборгованості за вище зазначеними договором, яка викладена в листі № 369, позивач звернувся 25.03.15 р. ( а.с. 19).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів оплати за товар на загальну суму 1 457 090 грн., відповідач, на момент розгляду спору, не надав.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Застосування такого виду неустойки як штраф до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 3 від 19.02.15 р. до Договору, сторони дійшли згоди про те, що у випадку якщо зберігач не викуповує Товар до 18 березня 2015 р., то нараховується штраф у розмірі 30% від розрахункової вартості не викупленої партії Товару. А також додатково нараховується пеня у розмірі 1,5% (відсотка) від розрахункової вартості за кожен день прострочення оплати за Товар.

Зважаючи на те, що відповідач не викупив товар до узгодженого строку, позивачем відповідно до умов договору нараховано штраф в сумі 437 127 грн., який підлягає до примусового стягнення.

Заперечення відповідача, відносно неодержання від позивача вимоги про погашення заборгованості, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 32 ГПК України, наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів.

При цьому, в силу статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів, які б спростовували докази надані позивачем, а саме, які свідчать про надсилання на адресу відповідача вимоги про погашення заборгованості за спірним договором, що викладена в листі № 369, останнім надано не було.

Так, відповідно до приписів п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 р., якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення).

Зважаючи на незалучення до матеріалів справи доказів, які б свідчили про неотримання вимоги, посилання відповідача на вказані обставини не приймаються судом до уваги.

Керуючись ст. 526, 530, 549, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Каскад Агро" (28500, Дніпропетровська обл., Криворіжський район, с. Красіне, р/р 224 в АТ „БМ Банк", м. Кривий Ріг, МФО 380913, ) на користь Приватного спеціалізованого підприємства „УкрРосХим" (40020, м. Суми, вул. Ковпака, 4, р/р 933 в АТ „БМ Банк", м. Київ, МФО 380913, ) 1 457 090 (один мільйон чотириста п'ятдесят сім тисяч дев'яносто гривень) основного боргу, 437 127 (чотириста тридцять сім тисяч сто двадцять сім гривень) штрафу, 37 884 (тридцять сім тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні) 34 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 25.05.15 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко