ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа № 920/1602/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників сторін:

позивача - Дудник Н.В. (довіреність №8 від 05.01.15), Коваль Л.А. (довіреність №16 від 18.05.15),

відповідача - Терещенко В.В. (довіреність №18-49/1411 від 29.12.14),

третьої особи ТОВ "Сумитеплоенерго" - Дубовик В.В. (довіреність №52 від 31.12.14),

третьої особи Департамент інфраструктури міста Сумської міської ради - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (вх.№4523С/2) та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" (вх.№4524С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 13.11.14 у справі № 920/1602/14,

за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради, м.Суми,

до Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе", м. Суми,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент інфраструктури міста Сумської міської ради, м.Суми,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", м.Суми,

про спонукання до укладення договору,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 13.11.14 у справі №920/1602/14 (суддя Моїсеєнко В.М.) позов задоволено повністю. Вирішено вважати договір на надання послуг з постачання питної (холодної) води від 29.07.14 № 3/1 укладений з Публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе", з урахуванням положень протоколу узгодження розбіжностей від 10.09.14, в редакції Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради.

ТОВ "Сумитеплоенерго" з рішенням не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідач також з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційні скарги ТОВ "Сумитеплоенерго" та ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" об'єднані Харківським апеляційним господарським судом та розглядалися в одному апеляційному провадженні.

26.01.15 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Сумитеплоенерго" (вх. №1047) та відзив на апеляційну скаргу ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" (вх. №1048), в яких позивач проти апеляційних скарг заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Сумитеплоенерго" та апеляційну скаргу ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" залишити без задоволення.

16.02.15 від третьої особи - Департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради надійшло клопотання (вх. №2492), в якому третя особа просить проводити розгляд справи без участі її представника за наявними матеріалами в справі. Колегією суддів вказане клопотання задоволено, справа розглядається за відсутності представника даного учасника процесу.

24.03.15 судом отримано клопотання ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" (вх. №4784), в якому заявник просить долучити до матеріалів справи: копію підписаного ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" проекту договору про надання послуг з постачання питної (холодної) води; копію листа ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" про направлення проекту договору на водопостачання на адресу КП "Міськводоканал" Сумської міської ради; оригінал принципової схеми постачання гарячої води в центральних теплових пунктах та житлових будинках із вбудованими обігрівачами, погодженої Управлінням інфраструктури Сумської міської ради; оригінал схеми меж розподілу балансової належності теплових мереж між Дирекцією КППВ ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе", ТОВ "Сумитеплоенерго", внутрішньобудинкових мереж та КП "Міськводоканал" Сумської міської ради до центральних та індивідуальних теплових пунктів; копію листа ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" на адресу ТОВ "Сумитеплоенерго" про направлення графіків встановлення лічильників на ЦТП, ІТП та бойлерних житлових житлових будинків разом з додатками. Вказані документи долучено до матеріалів справи.

10.04.15 ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" надано суду додаткові письмові пояснення у справі, в яких зокрема зазначається, що, на думку відповідача, застосування позивачем та судом першої інстанції до спірних правовідносин нормативних актів, що регулюють порядок надання житлово-комунальних послуг, є неправомірним, оскільки вказані відносини повинні регулюватися загальними нормами ЦК та ГК України.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався судом апеляційної інстанції за клопотаннями представників сторін для надання їм можливості врегулювати спір мирним шляхом.

Позивачем 19.05.15 надано письмові пояснення, в яких зокрема зазначається, що ухвалою господарського суду Сумської області від 30.01.15 у справі №920/1531/14 вже було вирішено питання щодо укладення договору на надання послуг з постачання питної (холодної) води, також рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.04.15 №180 "Про заходи щодо здійснення перерахунку за послуги з холодного водопостачання КП "Міськводоканал" Сумської міської ради", зобов'язано КП "Міськводоканал" здійснити нарахування за послуги з централізованого постачання питної холодної води, використаної для надання послуг з централізованого постачання гарячої води ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" в період з 01.07.14 до моменту набрання чинності рішенням господарського суду у справі №920/1602/14 за відповідними тарифами; крім того, ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" та ТОВ "Сумитеплоенерго" відповідно до вказаного рішення повинні привести договірні відносини щодо надання споживачам послуг з централізованого постачання гарячої води у відповідність до норм чинного законодавства, встановивши засоби обліку питної холодної води на центральних теплових пунктах, котельнях, бойлерних.

Відповідач 19.05.15 надав до суду клопотання (вх.№7826), в якому зазначає, що протягом квітня - травня 2015 року ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" було вжито низку заходів з метою вирішення спірних питань, що виникли під час укладення договору між сторонами та просить залучити до матеріалів справи документи, що мають значення для вирішення спору. В судовому засіданні представник відповідача просив відкласти розгляд справи для надання можливості врегулювання спору між сторонами, при цьому заявником не зазначено, в які саме строки може бути здійснено таке врегулювання.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що воно не підлягає задоволенню - з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку. Тобто тривалість судового процесу не повинна бути надмірною і відповідати вимогам розумності строку. Критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Зазначене узгоджується з положеннями листа Верховного Суду України від 25.01.06 N1-5/45, інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.11.03 N01-8/1427 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини".

Матеріали справи свідчать, що суд апеляційної інстанції відповідно до приписів ст.4-3 ГПК України створив учасникам процесу необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства (зокрема, ст.100 ГПК України, якою передбачено право на відмову від апеляційної скарги). Так, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями учасників процесу з метою надання їм можливості самостійно врегулювати спір.

Тому враховуючи тривалість розгляду даної справи і ту обставину, що відповідачем не зазначено строків можливого врегулювання спору та ймовірності його досягнення, колегія суддів дійшла висновку, що подальше відкладення розгляду справи призведе до надмірної тривалості судового процесу - що не узгоджується зі змістом вищенаведених норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що у клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи має бути відмовлено, а розгляд апеляційних скарг у даній справі може бути закінчено в судовому засіданні 19.05.15.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні представників учасників процесу, проаналізувавши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивачем (як виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення відповідно до ч.5 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги") супровідним листом від 29.07.14 направлено ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" проект договору про надання послуг з постачання питної (холодної) води від 29.07.14 № 3/1 (т.1, а.с.17). Відповідно до вказаного проекту, предметом договору є надання послуг протягом дії цього договору позивачем (постачальником) відповідачу (покупцю) з постачання питної (холодної) води, яка використовується для надання послуг з централізованого постачання гарячої води споживачам за адресами об'єктів водопостачання, зазначеним у дислокації, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідач, розглянувши вищевказаний проект, підписав його та скріпив печаткою, водночас, у зв'язку з наявністю заперечень 01.09.15 направив на адресу позивача примірник протоколу розбіжностей від 29.08.14 до даного договору (т.1, а.с.21).

Позивачем 11.09.14 направлено відповідачеві протокол узгодження розбіжностей від 10.09.14 (т.1, а.с.28).

Проте відповідні розбіжності сторонами не було врегульовано, у зв'язку з чим КП "Міськводоканал" Сумської міської ради звернулося до господарського суду з позовною заявою, в якій просить вважати договір про надання послуг з постачання питної (холодної) води від 29.07.14 № 3/1 укладеним з Публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе", з урахуванням положень протоколу узгодження розбіжностей від 10.09.14, в редакції Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради,

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що правовідносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах та регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.08 № 190 (надалі Правила від 27.06.08 № 190) та іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, пункти 2.2.4, 2.4.6, 3.1.4, 3.1.11, 3.1.12 договору від 29.07.14 №3/1 місцевий господарський суд визнав такими, що мають бути укладені в редакції позивача, оскільки згідно з п.5.14, п.5.15 Правил від 27.06.08 № 190 усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці.

Пункти 2.1.3, 2.1.4, 2.4.7, 2.4.8, 2.4.9, 2.4.10, 2.4.15, 4.5, 4.6, 4.7 договору місцевий господарський суд вирішив вважати укладеними в редакції позивача, оскільки статтею 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води зобов'язані забезпечувати безперешкодний доступ відповідальних представників підприємств питного водопостачання до власних водопровідних мереж та обладнання для контролю за рівнем споживання питної води, а також для виконання відключення і обмеження споживання відповідно до встановленого порядку.

Водночас місцевим господарським судом залишено поза увагою наступні обставини справи, які мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст.187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Ч.3 ст.179 ГК України встановлено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Як вбачається зі змісту вказаних норм, а також ст.84 ГПК України, на яку посилається місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, суд вправі задовольнити позов про спонукання укласти договір лише в разі, якщо встановить, що існує правовідношення, в силу якого сторони зобов'язані укласти договір, але одна із сторін ухилилася від цього. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у п.36 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.08 N 01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України".

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач від укладення договору не ухилявся - як уже зазначалося вище, надісланий позивачем проект договору було підписано ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе", скріплено печаткою даного підприємства та направлено позивачеві разом із протоколом розбіжностей. Тобто спір між сторонами виник не з питання обов'язковості укладення договору, а щодо змісту його положень.

Матеріалами справи також підтверджується і учасниками апеляційного провадження не спростовується, що спірний договір не заснований на державному замовленні і щодо нього відсутня пряма вказівка закону стосовно обов'язковості його укладення на умовах позивача.

Відповідно до ч.1 ст.187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідної угоди або попереднього договору щодо передання переддоговірного спору до суду між сторонами не укладалося.

Відповідно до ч.5 ст.181 ГК України, сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. Однак матеріалами справи не містять доказів наявності відповідної згоди ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" на передання спору до суду - вказана обставина не спростована позивачем в ході апеляційного провадження.

Згідно з п.п.3 ч.2 ст.21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (на яку посилається позивач), виконавець послуг зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма типового договору про надання послуг з водопостачання встановлена постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.15 (т.2, а.с.18). Однак місцевим господарським судом не було досліджено запропонований позивачем проект договору на предмет відповідності його положень відповідному типовому договору - тоді як самим позивачем у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Сумитеплоенерго" (т.2, а.с.63) визнається наявність розбіжностей між типовою формою договору та проектом договору від 29.07.14 № 3/1, а також зазначається, що дане питання є спірним.

Таким чином, на думку колегії суддів, позовні вимоги КП "Міськводоканал" Сумської міської ради не узгоджуються з вищенаведеними приписами ГК України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", однак місцевим господарським судом не було надано відповідної правової оцінки зазначеним обставинам.

Щодо положень договору, які місцевий господарський суд визнав такими, що повною мірою відповідають чинному законодавству та змісту правовідносин між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом проекту 1.4 договору в запропонованій позивачем редакції встановлено, що адреси теплових пунктів з водопідігрівачами та інша інформація, необхідна для розрахунків, зазначається у дислокації об'єктів водопостачання, яка відповідно до п.1.1 договору є його невід'ємною частиною. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем при надісланні відповідачеві проекту договору не було додано до нього зазначеної дислокації. Під час розгляду справи в суді першої інстанції КП "Міськводоканал" Сумської міської ради також не було надано вказаного додатку для долучення до матеріалів справи - тобто місцевим господарським судом не досліджено проект спірного договору в повному обсязі та прийнято рішення вважати договір від 29.07.14 №3/1 укладеним (з урахуванням додатку у вигляді дислокації об'єктів водопостачання), незважаючи на відсутність додатку, який є його невід'ємною частиною (що не узгоджується з приписами ст. 638 ЦК України, ст.180 ГК України).

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" (т.2, а.с.72), позивач зазначає, що КП "Міськводоканал" Сумської міської ради в цілому погоджується з редакцією додатку під назвою "Перелік житлових будинків, забезпечення централізованого гарячого водопостачання яких здійснює ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе", наданою відповідачем разом з протоколом розбіжностей, але наполягає на назві "Дислокація об'єктів водопостачання". Проте, як вбачається з матеріалів справи, зазначену умову договору сторонами також не погоджено, при цьому позивачем не надано доказів того, що відповідно до чинного законодавства вказаний додаток має бути викладено саме у редакції, запропонованій КП "Міськводоканал" Сумської міської ради.

Обґрунтовуючи правомірність положень договору, зокрема, в частині зобов'язання відповідача оплачувати вартість поставленої води на підставі показників лічильників, встановлених в котельних та центральних теплових пунктах, суд першої інстанції посилається на п.3.13 Правил від 27.06.08 № 190, відповідно до якого суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання і інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення, а також - на п.17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05 № 630, в якому вказано, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку. Відповідно до п.5.1 цих Правил облік відпущеної питної води здійснюється виробником і споживачем як теплопостачальною організацією засобами вимірювальної техніки. Вузли обліку повинні розташовуватися на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника - позивача та споживача (п.5.2 цих Правил). В оскаржуваному рішенні судом першої інстанції також зазначено, що вказані висновки підтверджуються роз'ясненнями від 21.10.14 № 823/58/61-14 (т.1, а.с.147) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Надаючи правову оцінку даним висновкам місцевого господарського суду, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту вищенаведених нормативних актів та роз'яснень, на які посилається суд першої інстанції - вони не містять імперативної вказівки щодо укладення споживачем договору постачання води на умовах, запропонованих позивачем. Зазначені обставини в силу положень ч.3 ст.179 ГК України виключають наявність законних підстав для задоволення позову та покладення на відповідача обов'язку розраховуватися за отриману воду на підставі показників лічильників, встановлених у центральних теплових пунктах (ЦТП), бойлерних та котельнях. Крім того, приписи п. 3.13 Правил від 27.06.08 № 190 поширюються виключно на тих суб'єктів господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію.

Проте, як вбачається з наданих відповідачем суду першої та апеляційної інстанції доказів, зокрема, договору оренди №УКМ-0047 від 01.09.05 цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії (т.1, а.с.131) - відповідач не є користувачем магістралей, по яким здійснюється доставка гарячої води кінцевим споживачам, а цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у місті Суми, яким здійснюється транспортування гарячої води до кінцевих споживачів, знаходиться у користуванні ТОВ "Сумитеплоенерго". Відповідне додатково підтверджується поясненнями ТОВ "Сумитеплоенерго", наданими суду апеляційної інстанції.

Однак місцевий господарський суд, виклавши в оскаржуваному рішенні вищенаведені аргументи відповідача, не надав їм жодної правової оцінки з точки зору наявності обставин для застосування п. 3.13 Правил від 27.06.08 № 190, а лише послався на те, що до взаємовідносин виробника послуг з постачання холодної води та виробника послуг з гарячого водопостачання не застосовуються п.7.2 та 7.3 Правил надання послуг з водопостачання та водовідведення водо споживачам м.Суми та приміських населених пунктів, затверджених рішенням Сумської міськради від 11.12.02 №238-МР.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача зазначає, що ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" як теплопостачальна організація, що здійснює надання мешканцям м.Суми послуг з централізованого гарячого водопостачання, фактично є користувачем ЦТП та щомісяця у складі послуг перевезення теплової енергії відшкодовує ТОВ "Сумитеплоенерго" частину орендної плати відповідно до укладеного з ТОВ "Сумитеплоенерго" договору передачі теплової енергії.

За таких обставин, на думку позивача, відповідач повинен вирішити питання щодо встановлення лічильників на межі балансової належності мереж, а у випадку відсутності лічильників вести розрахунок з виробником послуг з централізованого водопостачання по нормі споживання. Однак позивачем не мотивовано, яким чином зі змісту договірних відносин між ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" та ТОВ "Сумитеплоенерго" вбачається наявність у ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" обов'язку укласти договір з КП "Міськводоканал" Сумської міської ради саме на встановлених останнім умовах, у тому числі - і щодо покладення на відповідача обов'язку вирішити питання із встановленням лічильників. В обґрунтування вищевказаних вимог позивачем не наведено посилань на жодну норму чинного законодавства.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до змісту пунктів 2.1.3, 2.1.4, 2.4.7, 2.4.8, 2.4.9, 2.4.10, 2.4.15, 4.5, 4.6, 4.7 проекту договору на відповідача фактично покладається відповідальність за стан об'єктів (приладів та пристроїв на теплових пунктах, водомірних вузлів, водопровідних мереж тощо) та обов'язок забезпечення безперешкодного доступу до них представників позивача (постачальника) - тоді як фактично відповідач позбавлений можливості виконувати приписи вказаних положень договору (враховуючи, що, як уже зазначалося, цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у місті Суми, яким здійснюється транспортування гарячої води до кінцевих споживачів, знаходиться у користуванні іншого підприємства, ТОВ "Сумитеплоенерго").

На вищевикладені обставини обґрунтовано вказують апелянти, чиї доводи підтвердилися в ході апеляційного провадження.

Стосовно посилання позивача на ухвалу господарського суду Сумської області від 30.01.15 у справі №920/1531/14, колегія суддів зазначає, що вказана ухвала стосується правовідносин КП "Міськводоканал" Сумської міської ради не з ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе", а з ТОВ "Сумитеплоенерго".

Щодо рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.04.15 №180 "Про заходи щодо здійснення перерахунку за послуги з холодного водопостачання КП "Міськводоканал" Сумської міської ради", колегія суддів зазначає, що, як вбачається з дати зазначеного рішення, його було прийнято пізніше від оскаржуваного рішення суду від 13.11.14 у даній справі, а тому посилання позивача на вищевказаний нормативний акт не можуть бути визнані належними аргументами та підставою для задоволення позовних вимог.

Статтею 84 ГПК України передбачено таку процесуальну дію суду як спонукання укласти договір. Водночас, як уже зазначалося, обставини справи (зокрема, відсутність у відповідача встановленого законом обов'язку укласти договір саме в редакції, запропонованій позивачем, та обставина, що ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" не ухилялося від укладення договору тощо) свідчать про відсутність підстав для спонукання відповідача до укладення договору.

Проте місцевим господарським судом зроблено висновок про обов'язковість укладення договору в редакції позивача - що не відповідає обставинам даної справи і відповідно до п.3 ч.1 ст.104 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення про задоволення позову та прийняття нового рішення, яким у позовних вимогах слід відмовити з огляду на їх необґрунтованість (з наведених вище підстав).

Колегія суддів зазначає, що відмова в даному позові не позбавляє позивача та відповідача права укласти відповідний договір на погоджених обома сторонами умовах, згідно зі ст.627 ЦК України, п.4 ст.179 ГК України, іншими нормами чинного законодавства та з урахуванням вищевказаного рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.04.15 №180 "Про заходи щодо здійснення перерахунку за послуги з холодного водопостачання КП "Міськводоканал" Сумської міської ради".

З огляду на викладене, керуючись статтями 33, 43, 49, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктом 3 частини 1 ст.104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" та Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 13.11.14 у справі №920/1602/14 скасувати повністю.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Повний текст постанови складено 25.05.15

Головуючий суддя Пуль О.А.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.