ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" травня 2015 р.Справа № 924/39/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши матеріали

За позовом Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" в особі Хмельницької обласної дирекції, м. Хмельницький;

до Публічного акціонерного товариства „Проскурів", с. Розсоша Хмельницький район Хмельницька область;

про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на приміщення ресторан „Жовтневий" („Софія") загальною площею 951,1 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44 та нежитлове приміщення магазину по продажу непродовольчих товарів площею 1169 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1Б, які належать відповідачу, шляхом продажу з публічних торгів відповідно до вимог Закону України „Про виконавче провадження" по ціні, яка буде встановлена незалежним суб'єктом оціночної діяльності у виконавчому провадженні, для погашення заборгованості за кредитним договором №010/02-07/1-8796 від „27" лютого 2007 року в розмірі: відсотки за користування кредитними коштами у національній валюті - 1 779 144,99 грн.; пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами - 42 705,74 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредитних коштів - 42 705,74 грн.; відсотки за користування кредитними коштами - 252 805,81 доларів США; пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами - 8 658,22 доларів США, що в еквіваленті складає 129 640,10 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредитних коштів в іноземній валюті - 91 179,99 грн., що в еквіваленті складає 1 365 243,59 грн.

За участю представників сторін:

позивача: Верхогляд Ю.С. - за довіреністю №540/12 від 23.10.2012р.

відповідача: Токаж О.Є. - за довіреністю №08 від 12.01.2015р.

Суть спору: Позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на приміщення ресторан „Жовтневий" („Софія") загальною площею 951,1 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44 та нежитлове приміщення магазину по продажу непродовольчих товарів площею 1169 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1Б, які належать відповідачу, шляхом продажу з публічних торгів відповідно до вимог Закону України „Про виконавче провадження" по ціні, яка буде встановлена незалежним суб'єктом оціночної діяльності у виконавчому провадженні, для погашення заборгованості за кредитним договором №010/02-07/1-8796 від „27" лютого 2007 року в розмірі: відсотки за користування кредитними коштами у національній валюті - 1 779 144,99 грн.; пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами - 42 705,74 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредитних коштів - 42 705,74 грн.; відсотки за користування кредитними коштами 252 805,81 доларів США; пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами - 8 658,22 доларів США, що в еквіваленті складає 129 640,10 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредитних коштів в іноземній валюті - 91 179,99 грн., що в еквіваленті складає 1365 243,59 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 27.02.2007р. між ВАТ „Проскурів" та Хмельницькою обласною дирекцією ВАТ „Райффайзен Банк Аваль" був укладений кредитний договір №010/02-07/1-8796 про надання кредиту для використання на розвиток бізнесу та рефінансування кредитної заборгованості в Хмельницькій ОД ВАТ „Райффайзен Банк Аваль" в сумі 1 250 000,00 доларів США строком до 04.02.2017р. із сплатою 13,00 % річних за користування кредитними коштами.

Відповідно до ч.1 п.2 п.1.1 кредитного договору Банк надав кредитні кошти позичальнику у сумі 1 250 000,00 доларів США, тим самим виконав свої зобов'язання перед боржником за кредитним договором №010/02-07/1-8796 від 27 лютого 2007 року повністю. Банк відкрив кредитну лінію та зазначені кошти в повній сумі зарахував на поточний валютний рахунок №260011887 в ХОД „Райффайзен Банк Аваль", МФО 315966.

Вказує, що факт надання кредитних коштів був встановлений судовими рішеннями та відповідно до ст.61 ЦПК України не потребує додаткового доказування. Так, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.11.2011 року відносно ПАТ „Проскурів" у судовій справі №9/5025/413/11 та рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.03.2012 року відносно Будзінського В.Б. постановлено стягнути заборгованість за вищевказаним кредитним договором.

Позивач посилається на те, що „08" жовтня 2009р. відповідач звернувся в Хмельницьку обласну дирекцію ВАТ „Райффайзен Банк Аваль" з заявою про рефінансування частини заборгованості по кредитному договору №010/02-07/1-8796 від 27.02.2007 року у гривню в сумі 258 866,91 доларів США з наданням відстрочки в погашенні тіла кредиту до кінця строку кредитування, терміном на 36 місяців під 24% річних.

При цьому, 11.12.2009р. між Банком та ВАТ „Проскурів" була укладена додаткова угода №010/02-07/1-8796/2 до кредитного договору №010/02-07/1-8796 від 27.02.2007р.. відповідно до якої частина заборгованості була переведена у гривню, а частина заборгованості залишилась обліковуватись у Банку у доларах США. Одночасно із укладанням цієї додаткової угоди сторони домовились укласти додаток №1 та додаток №2 (графіки повернення кредиту та сплати інших платежів) до договору в новій редакції. Зазначені обставини також були перевірені та встановлені в ході судових слухань відповідно до вищезазначених рішеннях судів.

Крім того, 25.07.2013р. між позивачем та відповідачем був укладений додатковий договір до кредитного договору, згідно якого останні підтвердили, що станом на дату підписання цього Додаткового договору (25.07.2013р.) заборгованість Позичальника перед Позивачем за відсотками за користування кредитними коштами по Кредитному договору №010/02-07/1-8796 від 27.02.2007 року (надалі - кредитний договір) складає 360 793,87 доларів США та 1 316 191,80 гривень.

При цьому, сторони підтвердили, що частина заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами була заявлена кредитором в позовній заяві до позичальника у судовій справі №9/5025/413/11 та присуджена до стягнення за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.11.2011 року в сумі 1 374 215, 20 грн.

Підписанням цього додаткового договору Сторони дійшли згоди про встановлення графіку погашення залишку заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами, які були предметом розгляду в суді за позовом Банку до Відповідача в справі 9/5025/413/11, шляхом їх погашення в сумі 1 309 641,64 гривень. Відповідач зобов'язується сплатити Банку до 04 лютого 2017р. шляхом перерахування коштів на рахунок №290961020, код за , МФО 315966, одержувач: Хмельницька обласна дирекція АТ „Райффайзен Банк Аваль" згідно встановленого графіку.

Посилається на те, що інша частина заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами, яка не була предметом розгляду у судовій справі №9/5025/413/11 складала 252 805,81 доларів США та 863 975,35 грн. підлягала сплаті відповідачем із встановленням відповідного графіку платежів, який наведено у позовній заяві.

Позивач стверджує, що станом на „26" листопада 2014 року відповідач, як Позичальник, не виконує свої зобов'язання за кредитним договором. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 26.11.2014р. складає еквівалент в національній валюті 7 172 584,10 грн. (курс долара США станом на 26.1 1.2014 року складав 14,97 грн. за 1 долар США). Заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами у національній валюті складає - 1 779 144,99 грн. Пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами у національній валюті складає - 42 705,74 грн. Пеня за несвоєчасну сплату кредитних коштів у національній валюті складає - 42 705,74 грн.

Відповідно до розрахунку штрафних санкцій (п. 4.1.1. договору) сторони передбачили, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

При цьому, позивачем нараховано заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в іноземній валюті складає - 252 805,81 доларів США, що в еквіваленті складає 3 785 277,07 грн.; Пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами в іноземній .валюті складає - 8 658,22 доларів США, що в еквіваленті складає 129 640,10 грн. Пеня за несвоєчасну сплату кредитних коштів в іноземній валюті складає - 91 179,99 грн., що в еквіваленті складає 1 365 243,59 грн.

Позивач вказує, що в забезпечення виконання умов кредитного договору 28.02.2007р. між сторонами був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І., із послідуючими змінами та доповненнями від „25" липня 2013 року, відповідно до якого в забезпеченні перебуває: ресторан „Жовтневий" („Софія") загальною площею 951,1 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, Проскурівська, 44, та нежитлове приміщення магазину по продажу непродовольчих товарів площею 1169 кв.м., за адресою м. Хмельницький, Свободи, 1Б.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором.

При цьому, 21.10.2014р. відповідачеві за юридичною та фактичною адресою розташування була направлена вимога про усунення порушень відповідно до ст. 35 Закону України „Про іпотеку" та надано строк для їх усунення. Копія вимоги за вих.№140-13-0-00/16-319 від 21.10.2014 року додається. Вимога не була виконана відповідачем.

Представником позивача в засіданні суду 19.02.2015р. було надано письмові пояснення за вих.№140-13-1-00/16-75 від 19.02.2015р. стосовно проведеної банком внутрішньобанківської експертної оцінки заставного іпотечного майна ПАТ „Проскурів" згідно якої розмір становить:

- нежиле приміщення магазину, загальною площею - 1162,9 кв.м., що знаходиться в м. Хмельницький, вул. Свободи, 1-А, становить - 5 527 200,00 грн.;

- приміщення ресторану „Софія" загальною площею - 951,10 кв.м., що розташоване в м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44, іпотечне майно оцінено і вартість становить - 8 053 800,00 грн. В підтвердження викладеного, до пояснень долучено копії висновків про вартість майна №35-8-2-0/11-037 від 05.02.2015р. та лист на ім'я Ген.директора ПАТ „Проскурів" щодо погодження вказаної ринкової вартості предмета іпотеки. Дані докази оглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в засіданні суду 19.02.2015р. у зв'язку із непогодженням із проведеною банком оцінкою іпотечного майна заявлено клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Ухвалою суду від 19.02.2015р. клопотання відповідача про призначення експертизи судом задоволено та призначено у справі №924/39/15 судову експертизу, проведення якої доручено Хмельницькому відділенню Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз. У зв'язку із цим ухвалою суду від 19.02.2015р. провадження у справі судом було зупинено, а матеріали справи направлено до експертної установи для проведення експертизи.

Однак, 30.04.2015р. на адресу суду Хмельницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за вих.№542/543/15-26 від 28.04.2015р. повернуто матеріали справи №924/39/15 разом із повідомленням про неможливість подання висновку будівельно-технічної експертизи у справі від 29.04.2015р. у зв'язку із несплатою відповідачем вартості експертизи.

Ухвалою суду від 13.05.2015р. провадження у справі №924/39/15 поновлено та призначено справу до розгляду в засіданні суду.

Представники сторін в засідання суду 27.05.2015р. прибули.

Представником відповідача в засіданні суду подано письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що відповідачем не було проведено оплату експертизи призначеної згідно ухвали суду від 19.02.2015р. у зв'язку із скрутним фінансовим становищем ПАТ „Проскурів". Крім того відповідачем в порядку ст.41 ГПК України у зв'язку із непогодженням запропонованої позивачем оцінки заявлено клопотання про призначення у справі судової експертизи з оцінки нерухомого майна, проведення якої доручити Хмельницькому відділенню Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз.

На розгляд та вирішення експерта відповідач просить поставити наступні питання:

1. Який розмір, на день проведення судової експертизи, звичайної ціни приміщення ресторану „Жовтневий" („Софія") загальною площею 951,1 м.кв. за адресою м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44?

2. Який розмір, на день проведення судової експертизи, звичайної ціни нежитлового приміщення магазину по продажу непродовольчих товарів площею 1169 м.кв. за адресою м. Хмельницький, вул. Свободи, 1Б?

Представник позивача в засіданні суду усно повідомив, що проти клопотання відповідача про призначення судової експертизи у справі не заперечує, при його вирішенні покладається на розсуд суду.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи судом враховується наступне.

Відповідно до ч.1,3 ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи має бути доручено компетентним організаціям чи безпосередньо спеціалістам, які володіють необхідними для цього знаннями. Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у ст.31 цього Кодексу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №4 „Про деякі питання практики призначення судової експертизи" визначено, що відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

При цьому судом приймається до уваги, що відповідно до п.4.4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають із кредитних договорів" встановлено, що якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в силу приписів статті 38, частини першої статті 39 Закону України „Про іпотеку" у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки. З урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України „Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Водночас господарський суд за необхідності може згідно із статтею 41 ГПК вирішити питання про призначення у справі відповідної судової експертизи.

Під час розгляду справи виникла необхідність у визначені вартості іпотечного майна, яке є предметом спору, оскільки відповідач не погоджується із проведеною позивачем оцінкою вартості вказаного майна.

З огляду на викладене, суд розглянувши клопотання відповідача про призначення судової експертизи у справі №924/39/15 вважає за необхідне його задовольнити.

При цьому, суд вважає за необхідне на вирішення судового експерта поставити наступні запитання, а саме:

1. Яка вартість приміщення ресторану „Жовтневий" („Софія") загальною площею 951,1 м.кв. за адресою м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44 (на день проведення судової експертизи на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна)?

2. Яка вартість нежитлового приміщення магазину по продажу непродовольчих товарів площею 1169 м.кв. за адресою м. Хмельницький, вул. Свободи, 1А (на день проведення судової експертизи на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна)?

Враховуючи викладені обставини, приймаючи до уваги те, що при вирішенні спору виникла необхідність з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд вважає за необхідне призначити по справі судову експертизу, проведення якої доручити Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Володимирська, 109, м. Хмельницький, 29013).

Відповідно до абз.3-5 п.23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 р. №4, витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Аналогічним чином суд має діяти в разі повернення матеріалів справи з експертної установи через несплату вартості експертизи. Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 41, 42, 86 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

У Х В А Л И В:

Клопотання відповідача від 27.05.2015р. про призначення у справі №924/39/15 судової експертизи задовольнити.

Призначити у справі №924/39/15 судову експертизу, проведення якої доручити Хмельницькому відділенню Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Володимирська, 109, м. Хмельницький, 29013).

На розгляд експерта поставити наступні питання:

1. Яка вартість приміщення ресторану „Жовтневий" („Софія") загальною площею 951,1 м.кв. за адресою м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44 (на день проведення судової експертизи на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна)?

2. Яка вартість нежитлового приміщення магазину по продажу непродовольчих товарів площею 1169 м.кв. за адресою м. Хмельницький, вул. Свободи, 1А (на день проведення судової експертизи на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна)?

Вирішити також інші питання, які виникнуть в процесі проведення експертизи.

Зобов'язати сторони надати експерту на його вимогу документи необхідні для проведення експертного дослідження, забезпечити експерту належні умови для проведення експертизи, а відповідача (ПАТ „Проскурів") - також оплатити проведення експертизи не пізніше 10 днів з моменту вимоги, докази про що надати суду. Попередити про можливість, в разі невиконання вимог суду, притягнення до передбаченої чинним законодавством відповідальності.

Попередити експерта про передбачену ст.ст.384 та 385 Кримінального Кодексу України кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих висновків або відмову експерта від виконання покладених обов'язків.

Матеріали справи №924/39/15 надіслати Хмельницькому відділенню Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Володимирська, 109, м. Хмельницький, 29013).

Зобов'язати Хмельницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повідомити суд про закінчення проведення експертизи, а експертний висновок направити на адресу суду разом з матеріалами справи.

Суддя В.В. Магера

Віддрук. 2 прим.:

1 - до справи;

2 - ХВ КНДІСЕ (вул. Володимирська, 109, м. Хмельницький, 29013) - проста коресп.