ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.05.15р. Справа № 904/2407/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвент Груп"

до Дочірнього підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ №2"

про включення вимог до проміжного ліквідаційного балансу на суму 10 618,56 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Дучал О.Ф., довіреність №б/н від 14.01.15р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить зобов'язати Відповідача включити вимоги до проміжного ліквідаційного балансу на суму 10 618,56 грн. На думку Позивача, кредиторські вимоги заявлені своєчасно, а ліквідатором Відпо відача незаконно відмовлено у визнанні та задоволенні кредиторських вимог Позивача на суму 10 618,56 грн.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив. Відзив на позов та документи витребувані судом не надав.

До суду повернувся конверт, направлений на адресу Відповідача з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання" (№ 49 2).

Розгляд справи відкладався.

Позивач просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, визначеного ст. 112 ЦК України.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06.07.12р. сторонами укладено Договір поставки № МП/06/07-Х (далі Договір), за п.1.1 якого Постачальник (Позивач) зобов'язується передавати Товар у власність Покупцеві (Відповідач), а Покупець приймати та оплачувати Товар у асортименті, кількості, ціні у відповідності до заявки Покупця, яка узгоджується Сторонами за допомогою факсимільного зв'язку, електронної пошти або в усній формі. Підтвердженням факту узгодження Сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни Товару є прийняття Покупцем товару за видатковою накладною (у разі оплати Товару на умовах відстрочки платежу) або оплата Товару згідно рахунку-фактури (у разі оплати Товару на умовах попередньої оплати). Видаткові накладні або рахунки-фактури мають юридичну силу Специфікацій у розумінні ст.266 Господарського кодексу України і є невід'ємними частиками цього Договору.

Згідно з п. 2.4 Договору, датою поставки партії Товару є дата, вказана у видатковій накладній.

Відповідно до п. 4.2 Договору Покупець здійснює розрахунки за отриману партію Товару на умовах відстрочення платежу у строк не пізніше 10 календарних днів від дати поставки Товару.

На виконання умов Договору Постачальником поставлено, а уповноваженим представником Покупця прийнято Товар на суму 10 618,56 грн. з урахуванням ПДВ, що підтверджується накладною № ПРН+У562888 від 08.05.14р. та Довіреністю № 139 від 08.05.14р.

Кінцевою датою оплати за Товар, поставлений за накладною №ПРН+У562888 від 08.05.14р. є 18.05.14р.

В порушення договірних зобов'язань Відповідач поставлений то вар не оплатив.

Борг Відповідача перед Позивачем у сумі 10 618,56 грн. підтверджується Договором поставки №МП/06/07-Х від 06.07.12р., Накладною №ПРН+У562888 від 08.05.14р. та Довіреністю №139 від 08.05.14р.

За даними Позивача, 31.10.14р. йому стало відомо про те, що Дочірнє підприємство "Дніп ропетровський хлібокомбінат №2" знаходиться в стані припинення з 09.09.14р. Вказа на інформація розташована на сайті Державного підприємства Інформаційно-ресурсний центр та у відомостях ЄДР зазна чений строк, визначений засновниками юридичної особи для заявлення кредиторами своїх вимог - до 18.09.14р.

Позивачем в Претензії №20516/2014 від 31.10.14р. пред'явлено вимогу в порядку ст.111, 112 ЦК України про визнання грошових вимог ТОВ "Донбас Пром Оіл", яке з 13.01.15р. перейменоване в ТОВ "Інвент Груп", у розмірі 10 618,56 грн. та включення їх до ліквідаційного балансу ДП "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ №2", а також про вжиття заходів для задоволення вимог кредиторів згідно з вимогами Цивільного кодексу України. Вказана претензія отримана Відповідачем 04.11.14р.

26.12.14р. на адресу Позивача надійшов Лист №763 від 25.11.14р., яким Ліквідатор ДП "ДХК №2" Савін В.О. повідомив, що Ліквідатором встановлено строк для пред'явлення вимог, який закінчився 18.09.14р., у зв'язку з чим Позивачем пропущено строк для пред'явлення кредиторських вимог.

Враховуючи те, що на сайті Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр" розташована суперечлива інформація, щодо строків для заявлення вимог креди торів, Позивач звернувся до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції з запитом №20848/2015 від 12.01.15р. про надання інформації про дату публікації повідомлення про рішення щодо припинення ДП "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ №2" та на дання копії (витягу) з Бюлетеня державної реєстрації, в якому опубліковано повідо млення про рішення щодо припинення ДП "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ №2".

Після отримання Реєстраційною службою даного Запиту в Єдиному державному ре єстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та на сайті Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр" виправлено інформацію щодо строку, визначеного засновниками юридичної особи для заявлення кредиторами своїх вимог - а саме, до 18.11.14р.

На думку Позивача, кредиторські вимоги заявлені своєчасно, а ліквідатором Відпо відача незаконно відмовлено у визнанні та задоволенні кредиторських вимог Позивача на суму 10 618,56 грн. Крім того, у листі №763 від 25.11.14р. за підписом ліквідатора Відповідача приведена неправдива інформація про строк заявлення кредиторських вимог, чим порушені законні права та інтереси Позивача.

У зв'язку з цим, 06.02.15р. Позивачем повторно направлено вимогу №21096/2015 від 03.02.15р. про визнання грошових вимог Позивача у розмірі 10 618,56 грн. та включення їх до ліквідаційного балансу, а також вжиття заходів для задоволення вимог кредиторів згідно вимог Цивільного кодексу України.

Однак, відповіді на вказану Вимогу Позивачем не отримано.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На момент розгляду спору, Відповідач не надав господарському суду доказів належного виконання своїх зобов'язань, наведених Позивачем обставин не спростував.

Відповідно до ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно зі ст. 105 ЦК України після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Частиною 6 ст. 105 ЦК України передбачено, що кожна вимога кредитора, зокрема, щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається ліквідаційною комісією, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Отже, Відповідач протягом 30 днів мав розглянути вимоги Позивача та надіслати йому повідомлення про визнання або відмову у визнанні його вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ЦК України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що заяву про визнання вимог і включення їх до проміжного ліквідаційного балансу Позивач направив 31.10.14р., а Відповідач її одержав 04.11.14р. 26.12.14р. Позивач одержав листа №763 від 25.11.14р., яким Ліквідатор ДП "ДХК №2" Савін В.О. повідомив, що Ліквідатором встановлено строк для пред'явлення вимог кредиторами, який закінчився 18.09.14р., у зв'язку з чим Позивачем пропущено строк для пред'явлення кредиторських вимог. 06.02.15р. Позивачем повторно направлено Вимогу №21096/2015 від 03.02.15р. про визнання Відповідачем грошових вимог Позивача у розмірі 10 618,56 грн. та включення їх до ліквідаційного балансу, а також вжиття заходів для задоволення вимог кредиторів згідно з вимогами Цивільного кодексу України. Відповіді на вказану Вимогу Позивач отримав.

Наведене свідчить, що строк, встановлений ст. 120 ЦК України, для звернення до суду із позовом Позивачем пропущено.

Позивач просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, визначеного ст. 112 ЦК України.

Однак, Позивачем не наведено поважних причин пропуску встановленого чинним законодавством строку. З огляду на зазначене підстав для відновлення пропущеного строку не вбачається.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на Позивача.

Керуючись 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Судові витрати покласти на Позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане _________________