Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

19 травня 2015 року справа № 927/538/15

Позивач: Спільне українсько-польське підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "Етрус"

80381 Львівська обл. Жовківський р-н м. Дубляни, вул. Львівська, 11

79026 м. Львів, вул. Ак.Лазаренко, 1 (адреса для листування) представник Петрова Л.Ю.

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_2

14026 АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення 8256,83 грн.

Суддя Фетисова І.А.

Представники сторін:

від позивача: Копистинський Т.М.

від відповідача: ОСОБА_2 особисто

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 6568,55 грн. основного боргу по накладній № ЕЛБ -8 від 17.10.2014 р. на підставі дистрибуційної угоди № 017/ФС, 913,03 грн. індексу інфляції, 66,40 грн. 3 % річних та 708,85 грн. пені.

Відповідач відзив на позов не надав. В судовому засіданні 14.04.2015 року усно заявив про не визнання позову, мотивуючи тим, що позивачем невиконані умови дистрибуційної угоди щодо надання допомоги менеджером позивача в рекламі та просуванню товару на споживчому ринку. Окрім того, заявив про наміри повернення товару позивачу.

В судовому засіданні 19.05.2015 року, проведеному в режимі відеоконференції, відповідач позов не визнав, заявив усно про знаходження товару на його складі, можливого проведення оплати вже реалізованого товару в разі повернення товару та прийняття його позивачем. Окрім того, усно зазначив, про формування заявки на товар по телефону, підписання накладної бухгалтером відповідача який не мав повноважень про отримання цінностей.

Відповідачем в судовому засіданні 19.05.2015 року подано суду письмо оформлене клопотання про взяття до уваги при прийнятті рішення що товар був прийнятий людиною яка не мала повноважень і не мала довіреності на те щоб приймати такі рішення і ставити підпис в документах про прийом і передачу товарно-матеріальних цінностей та просить суд затребувати у позивача підтвердження заказу. Клопотання було прийнято судом до розгляду.

Рішення приймається на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши повноважного представника позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

15.10.2014 р. між сторонами укладено дистрибуційну угоду № 017/ФС. Факт укладення угоди сторонами не оспорюється.

Відповідно до п. 1.1 угоди діючою угодою позивач підтверджує, що відповідач є офіційним дистрибутором товару на території Чернігівської області. Товар по дистрибуційній угоді - продукція поставлена згідно замовлень та асортименту розділу 3 даної угоди, а також піддони, на які вона навантажується.

Відповідно до п. 1.3 угоди постачальник зобов'язується систематично поставляти та передавати у власність дистрибутора товар у терміни та в порядку передбачені цією угодою та додатками до неї, а дистрибутор зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах угоди.

Відповідно до п. 8.1 угоди розрахунок за кожну партію товару здійснюється дистрибутором шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 21 календарного дня з моменту його поставки.

Позивачем по видатковій накладній № ЕЛБ -8 від 17.10.2014 р. було поставлено відповідачу товару на суму 6178,55 грн. та піддони на суму 390 грн., який отримано відповідачем що підтверджується підписом та печаткою на накладній. Всього на загальну суму 6568,55 грн.

При цьому встановлення факту отримання відповідачем товару судом здійснюється з огляду на наступне:

Приписами ст. 13-14 ЦК України визначено що цивільні права та обов'язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідачем відзив на позов не надано, фактично позов належними та допустимими доказами не оспорений. При цьому, в судовому засіданні 14.04.2015 року відповідач усно заявив про не визнання позову, мотивуючи тим, що позивачем невиконані умови дистрибуційної угоди щодо надання допомоги менеджером позивача в рекламі та просуванню товару на споживчому ринку. Окрім того, заявив про наміри повернення товару позивачу.

В судовому засіданні 19.05.2015 року , проведеному в режимі відеоконференції, відповідач позов не визнав, заявив усно про знаходження товару на його складі, можливого проведення оплати вже реалізованого товару в разі повернення товару та прийняття його позивачем. Окрім того, усно зазначив, про формування заявки на товар по телефону, підписання накладної бухгалтером відповідача який не мав повноважень про отримання цінностей, наявності печатки відповідача на накладній.

В судовому засіданні 19.05.2015 року, судом було з'ясовано у сторін про наявність інших правовідносин, як-то зберігання, між сторонами у справі.

Представник позивача та відповідач заявили суду про відсутність інших правовідносин між ними, крім укладеної дистрибуційної угоди.

Відповідач в судових засіданнях усно надавав суперечливі пояснення щодо товару по накладній № ЕЛБ -8 від 17.10.2014 р. як то невиконання позивачем умов дистрибуційної угоди щодо надання допомоги менеджером позивача в рекламі та просуванню товару на споживчому ринку, про свої наміри повернення товару позивачу, так й про підписання накладної бухгалтером відповідача який не мав повноважень. При цьому, факт поставки товару відповідачем не спростований жодним належним та допустимим доказом, а навпаки відповідачем підтверджено перебування товару на складі відповідача.

Відповідно до приписів ст.688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, якості,, тари у строк встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк.

На покупця також, приписами ст.690 ЦК України покладено обов'язок схоронності товару в разі відмови від його прийняття, з негайним повідомленням про це продавця.

Доказів відмови відповідача як покупця від прийняття товару та повідомлення про це позивача матеріали справи не містять.

Позивачем вчинені дії по направленню претензії відповідачу 05.02.2015 року з вимогою про оплату заборгованості в сумі 6568,55 грн., яка отримана 11.02.2015 року відповідачем, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення № 01032796 в матеріалах справи. Таким чином, позивачем була доведена до відповідача позиція щодо існування заборгованості по угоді щодо поставленого товару. Однак, відповідач відповіді на претензію не надав й не вчинив дій направлених на спростування факту відсутності боргу та дій по доведенню до позивача своєї позиції по неотриманню товару , можливому поверненню товару , , в т.ч. за приписами ст.688,690 ЦК України, тобто дій направлених на врегулювання конфлікту.

Усно в судовому засіданні 19.05.2015 року відповідач суду пояснив про відсутність формування ним відповіді на претензію.

В судовому засіданні 19.05.2015 року судом у сторін з'ясована наявність замовлення відповідача на поставку товару. Сторонами суду пояснено, що замовлення товару відбувалось усно по телефону.

А тому, з огляду на відсутність письмового оформлення замовлення товару відповідачем, підтвердження сторонами усного замовлення товару, клопотання відповідача про витребування у позивача підтвердження заказу товару судом відхилено.

Суд констатує про відсутність додаткових угод про зміну умов угоди № 017/ФС в матеріалах справи за умовами п.13.1. угоди, в зв'язку з чим приходить до висновку про існування у сторін справи правовідносин поставки на умовах викладених в дистрибуційній угоді № 017/ФС.

В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що відповідачем отримано у власність товар на суму 6568,55 грн. по накладній № ЕЛБ -8 від 17.10.2014 р. на підставі дистрибуційної угоди № 017/ФС й відповідач має обов'язок оплатити такий товар протягом 21 календарного дня з моменту поставки за умовами п.8.1. угоди - до 10.11.2014 року.

Матеріали справи не містять доказів проведення відповідачем оплати а ні частково, а ні повністю, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином зобов'язання по оплаті товару не виконано.

З огляду на визначення в п.1.1 угоди , що товаром є продукція а також піддони, вартість зазначених в накладній піддонів в кількості 13 шт. також є заборгованістю відповідача, оскільки п.8.1. міститься умова проведення відповідачем розрахунків за товар.

Доказів повернення позивачу піддонів як зворотної тари відповідачем суду не надано.

Окрім того, суд вважає обґрунтованими посилання позивача на умови п.п. 9.3, 9.4, 7.1.9 щодо відсутності підстав для повернення відповідачем та прийняття позивачем товару.

Матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача в сумі 6568,55 грн.

Відповідно до п. 11.2 угоди за прострочення термінів розрахунків дистрибутор виплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5 % від неоплаченої суми вартості партії товару за кожен календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення.

Позивачем нарахована пеня в сумі 708,85 грн. за період з 08.11.2014 р. по 10.03.2015 р. із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ при розрахунку .

Відповідно до ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

В зв'язку з тим, що 08.11.2014 р. є вихідним днем (субота), то дата початку прострочення виконання зобов'язань починається з наступного робочого дня - 10.11.2014 р.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково в сумі 699,85 грн. за період з 10.11.2014 р. по 10.03.2015 р., в решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 9 грн. відмовити.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, має на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 913,03 грн. індексу інфляції за період з грудня 2014 р. по березень 2015 р. та 3 % річних в сумі 66,40 грн.

Відповідно до ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

В зв'язку з тим, що 08.11.2014 р. є вихідним днем (субота), то дата початку прострочення виконання зобов'язань починається з наступного робочого дня - 10.11.2014 р.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення індексу інфляції в сумі 913,03 грн. та 3 % річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню, індекс інфляції в сумі 913,03 грн. та 3 % річних в сумі 65,33 грн. за період з 10.11.2014 р. по 10.03.2015 р., в решті позовних вимог в частині стягнення 3 % річних в сумі 1,07 грн. відмовити.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач витребуваних документів та доказів повної оплати суду не надав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином в установлений строк.

Оскільки відповідач, в порушення ст. 525,526,615 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобов'язання по оплаті своєчасно не виконав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково борг в сумі 6568,55 грн., пеня в сумі 699,85 грн., індекс інфляції в сумі 913,03 грн. та 3 % річних в сумі 65,33 грн., в решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 9 грн. та 3 % річних в сумі 1,07 грн. відмовити.

Відшкодування сплаченого позивачем при поданні позову судового збору суд здійснює пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 615, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33,49,75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ідент. номер НОМЕР_1) на користь Спільного українсько-польського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «Етрус» (80381 Львіська обл. Жовківський р-н м. Дубляни, вул.. Львівська, 11 код 23270759) борг в сумі 6568,55 грн., пеня в сумі 699,85 грн., індекс інфляції в сумі 913,03 грн. та 3 % річних в сумі 65,33 грн. та 1824,77 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. В решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 9 грн. та 3 % річних в сумі 1,07 грн. відмовити.

Повне рішення складено 21 травня 2015 року

Суддя І.А.Фетисова

.