номер провадження справи 27/90/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015 Справа № 908/2050/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" (84601 Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 11; адреса для листування: 87528 Донецька область, м. Маріуполь, вул. Войніч, 2)

до відповідача: Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547 Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177а)

про стягнення 101 925 грн. 95 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Цацуліна Т.О., дов. № 181114-4/63 від 18.11.2014р.

від відповідача: не з'явився

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", Донецька область, м. Горлівка до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", Донецька область, м. Маріуполь про стягнення 91 875 грн. 02 коп. боргу за активну електроенергію, спожиту у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р., 429 грн. 98 коп. 3% річних, нарахованих за період з 11.07.2014р. по 31.01.2015р., за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р. та реактивної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні 2014 року, 5 694 грн. 93 коп. втрат від інфляції, нарахованих за період з 01.07.2014 року до 31.01.2015 року, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р. та реактивної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні 2014 року, 3 926 грн. 02 коп. пені, нарахованої за період з 11.07.2014 року до 31.01.2015 року за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р. та реактивної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні 2014 року.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", якщо місцевий господарський суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то заява подається до господарського суду за територіальною підсудністю судових справ

Відповідно до розпорядження голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014р. № 28-р розгляд господарських справ Донецької області, здійснюється господарським судом Запорізької області.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 30.03.2015р., справу № 908/2050/15-г передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 31.03.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2050/15-г, присвоєно справі номер провадження 27/90/15 та призначено судове засідання на 28.04.2015р.

Ухвалою суду від 28.04.2015р. розгляд справи відкладався на 25.05.2015р., відповідно до ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання відповідача.

25.05.2015р. продовжено судовий розгляд справи № 908/2050/15-г.

До початку розгляду справи представник позивача заявив клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представнику позивача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У засіданні суду 25.05.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві та надав клопотання про приєднання до матеріалів справі акту звірки боргу за спожиту електроенергію станом на 12.05.2015р. підписаний сторонами по справі.

Представник відповідача у судове засідання, відкрите 25.05.2015р. не з'явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином.

22.05.2015р. відповідач на електронну адресу господарського суду надіслав клопотання про зменшення розміру пені, відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України та надіслав доповнення до відзиву, відповідно до якого позовні вимоги про стягнення 91 875 грн. 02 коп. боргу за активну електроенергію визнав у повному обсязі, у задоволенні 3 % річних, суми інфляційних та пені просить суд відмовити.

Крім того, відповідач 25.05.2015р. надав до канцелярії суду письмове клопотання про розстрочення виконання рішення суду на 3 роки рівними частками.

Позивач заперечив проти розстрочення виконання рішення суду строком на три роки.

Відповідно до ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Справу розглянуто в порядку ст. 75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Господарським судом встановлено, що 01.10.2009р. між Відкритим акціонерним товариством «Донецькобленерго» (постачальник) та Комунальним підприємством "Компанія "Вода Донбасу" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 58.

27.03.2012р. у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів Публічне акціонерне товариство «Донецькобленерго» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго». Відбулася державна реєстрація статуту ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в новій редакції. 30.03.2012р. внесенні зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій та видана Довідка з ЄДРПОУ. Інші реквізити підприємства залишилися без змін.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до розділу 1 договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно розділу 2 договору, під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією, затверджених в установленому порядку.

Згідно п. 2.3.4 договору споживач зобов'язується: оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 5 "Порядок розрахунків" та додатка № 3 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Позивач належним чином виконував свої зобов'язання з постачання відповідачу електричної енергії та надав відповідачу рахунки за період червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року за спожиту активну електроенергію на суму 118 788,62 грн. та за період червень, серпень, вересень, жовтень 2014 року за спожиту реактивну електроенергію на суму 519,02 грн., а останній отримав рахунки за спожиту електроенергію, що підтверджується відміткою на других екземплярах рахунків.

Відповідно до п. 10 Додатку № 5 до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки. Постачальника електричної енергії, які вказані в розділі 10 договору, у терміни, що не перевищують 10 операційних днів від дня отримання рахунку.

Відповідно до пункту 6.11 ПКЕЕ остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами. У таких рахунках обов'язково зазначається кінцева дата їх оплати згідно з договором про постачання електричної енергії.

Відповідно до умов статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника.

Відповідач у порушення умов договору не в повному обсязі сплатив вартість спожитої електричної енергії, у зв'язку з чим, у останнього утворився борг за активну електроенергію, спожиту у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р. у розмірі 91 875 грн. 02 коп. боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", абзац 2 п. 5.1, п.п. 1 та 2 п. 10.2 Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України "Про затвердження Правил користування електричною енергією" № 28 від 31.07 1996р. зі змінами та доповненнями внесеними Постановою НКРЕ від 25.12.08р. № 1449, зареєстрованими в Мін'юсті України 18.11.2005р. за № 1399/11679 споживачі електричної енергії зобов'язані користуватися електричною енергією виключно на підставі договору та оплачувати обсяги спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно умов договору.

Пунктом 10 п.п. 10.2 Правил зазначено, що споживач електричної енергії зобов'язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору і відповідно оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Відповідно до ст. 277 Господарського кодексу України, ст.ст. 7, 24, 26 Закону України "Про електроенергетику" додержання вимог Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЄ від 31.07.96р. № 28 з наступними змінами (надалі-Правила) є обов'язковим для суб'єктів електропостачання.

Згідно вимог абзацу 3 п. 6.18 Правил відповідач має здійснювати оплату спожитої на цьому об'єкті електроенергії.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В матеріалах справи міститься акт звірки боргу за спожиту електроенергію станом на 12.05.2015р., який узгоджений, підписаний та скріплений печатками позивача та відповідача на суму 91 875 грн. 02 коп.

З урахуванням наведеного, враховуючи визнання позову відповідачем в частині стягнення 91 875 грн. 02 коп. боргу за активну електроенергію, спожиту у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014р., суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення з відповідача 91 875 грн. 02 коп. боргу за активну електроенергію, спожиту у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 429 грн. 98 коп. 3% річних, нарахованих за період з 11.07.2014р. по 31.01.2015р., за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р. та реактивної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні 2014 року та 5 694 грн. 93 коп. втрат від інфляції, нарахованих за період з 01.07.2014 року до 31.01.2015 року, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р. та реактивної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні 2014 року.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться 3 % річних та інфляційні нарахування.

Зокрема, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт виконання зобов'язань за договором про постачання електричної енергії належним чином відповідач не довів.

Враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 429 грн. 98 коп. 3% річних та 5 694 грн. 93 коп. втрат від інфляції, заявлені позивачем обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 926 грн. 02 коп. пені, нарахованої за період з 11.07.2014 року до 31.01.2015 року за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р. та реактивної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні 2014 року.

Згідно з п. 4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4 - 2.3.5 цього договору, з порушенням термінів, визначених Додатком № 5 «Порядок розрахунків» до цього договору, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню) у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Отже пеня розраховується, виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ та за строк, що не перевищує 6 місяців.

В той же час відповідач не визнає позовні вимоги про стягнення пені, у зв'язку з тим, що юридичною адресою підприємства є м. Донецьк вул. Шахтарів Донбасу, 1. Тобто територія проведення АТО.

Господарський суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 926 грн. 02 коп. пені та стягнути 50 % суми пені у розмірі 1 963 грн. 01 коп., на підставі наступного:

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збе реження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, де в п. 1 зазначено м. Донецьк, в якому знаходиться відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Максформер" (83060 м. Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, 1).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р. було зупинено Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р., але постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015р. по справі № 826/18330/14 Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014р. було визнано не чинним.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року … юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

З вищевикладеного вбачається, що єдиним належним та достатнім документом, якій підтверджує проведення АТО, та який звільняє від відповідальності являється сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно правила, викладеного в п. 6.1. Регламенту ТПП "Засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)" (Затверджене Рішенням Президії ТПП України від 15 липня 2014 р. № 40(3)) підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), визначених як непереборний вплив на виконання відповідного зобов'язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав (наявність причинно-наслідкового зв'язку між обставиною та неможливістю виконання зобов'язання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо).

Пунктом 6.12 зазначеного Регламенту передбачено вимоги до сертифікату. Так, Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) видається заявнику на бланку Торгово-промислової палати України/регіональної торгово-промислової палати. В сертифікаті вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов'язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин.

Відповідач надав суду Сертифікат № 1735 від 25.11.2014 року про форс-мажорні обставини, відповідно до якого Торгово-промислова палата, на підставі п. 100.4, 100.5 статті 100 Податкового кодексу України Торгово-промислова палата України засвідчує настання обставин не переробної сили з 10.06.2014р. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини не переробної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Крім цього, слід зазначити, що в статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вказано, що сертифікат є документом, який звільняє тільки від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань. В ст. 10 вказаного Закону не вказано, що сертифікат є документом, який звільняє від виконання всіх обов'язків. В ст. 617 ЦК України також вказано про звільнення сторони тільки від відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд зменшує суму нарахованої пені на п'ятдесят відсотків, стягненню з відповідача підлягає сума пені у розмірі 1 963 грн. 01 коп.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення строком на три роки не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Пунктом 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами, внесеними згідно з постановою пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014р. N 2) суд зазначив, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Надання розстрочення виконання рішення можливе за наявності обставин, що ускладнюють або роблять його неможливим. Заборгованість по заробітній платі, затримки по сплаті податків, загальнообов'язкових державних виплат не є достатньо обґрунтованою підставою для надання відстрочення виконання рішення.

За таких обставин, клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення судом не задовольняється.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідач не позбавлений права на звернення з заявою про розстрочку або відстрочку виконання рішення в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України з наданням належних та допустимих доказів в обґрунтування.

На підставі статті 85 ГПК України - 25.05.2015року прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 121 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Горлівка Донецька область до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м. Маріуполь Донецька область задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547 Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177а, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" (84601 Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 11; адреса для листування: 87528 Донецька область, м. Маріуполь, вул. Войніч, 2, ) 91 875 (дев'яносто одна тисяча вісімсот сімдесят п'ять) грн. 02 коп. боргу за активну електроенергію, спожиту у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р., 429 (чотириста двадцять дев'ять) грн. 98 коп. 3% річних, нарахованих за період з 11.07.2014р. по 31.01.2015р., за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р. та реактивної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні 2014 року, 5 694 (п'ять тисяч шістсот дев'яносто чотири) грн. 93 коп. втрат від інфляції, нарахованих за період з 01.07.2014 року до 31.01.2015 року, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р. та реактивної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні 2014 року, 1 963 грн. 01 коп. пені, нарахованої за період з 11.07.2014 року до 31.01.2015 року за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2014 р. та реактивної електроенергії, спожитої у червні, серпні, вересні, жовтні 2014 року, 1 999 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 24 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 29.05.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.