РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/27478/14

За позовом Чернівецького кооперативного економіко-правового коледжу

До Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укоопспілка»

Про зобов'язання вчинити дії

Колегія суддів у складі: Суддя Спичак О.М. - головуючий;

Суддя Босий В.П.,

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

Від позивача: Малишева І.В., Хоньків В.О. - представники за довіреностями;

Від відповідача: Шкурко Ю.М. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2014 року (суддя Котков О.В.) було порушено провадження у справі № 910/27478/14 за позовом Чернівецького кооперативного економіко-правового коледжу до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укоопспілка» про зобов'язання вчинити дії, призначено судовий розгляд на 20.01.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення, укладеного між сторонами договору банківського рахунку, не перерахував кошти згідно поданих позивачем платіжних доручень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2015 року розгляд справи, у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено до 05.02.2015 року.

05.02.2015 року судом ухвалено призначити розгляд даної справи у колегіальному складі суддів, у зв'язку з чим було відкладено розгляд справи для призначення колегіального складу розгляду справи на дату, яка буде визначена ухвалою про прийняття справи до провадження колегією суддів, призначеною у відповідності до ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням від 05.02.2015 року Голови Господарського суду міста Києва передано справу № 910/27478/14 для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Котков О.В.; суддя Босий В.П.; суддя Цюкало Ю.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 року справу № 910/27478/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі Суддя Котков О.В. (головуючий), судді Босий В.П. та Цюкало Ю.В. та призначено розгляд на 03.03.2015 року.

У зв'язку з припиненням повноважень у судді Коткова О.В., відповідно до п. 3.1.11 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/27478/14.

Згідно повторного автоматичного розподілу від 24.02.2015 року, справа № 910/27478/14 була передана до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Спичак О.М., суддя Босий В.П., суддя Цюкало Ю.В.

У зв'язку з тим, що суддя Цюкало Ю.В. знаходився на навчанні, з метою дотримання процесуальних строків, 27.02.2015 року суддя Спичак О.М. звернувся до Голови Господарського суду міста Києва із заявою щодо визначення колегії для розгляду справи № 910/27478/14.

Розпорядженням Голови Господарського суду міста Києва від 27.02.2014 р. справа № 910/27478/14 була передана на розгляд колегії суддів у наступному складі суддів: Спичак О.М. (головуючий), Босий В.П., Селівон А.П.

У судовому засіданні 23.03.2015 року на підставі статті 77 ГПК судом оголошено перерву в судовому засіданні до 30.03.2015 року.

Судове засідання призначене на 30.03.2015 року не відбулося, у зв'язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному.

З огляду на те, що судове засідання призначене на 30.03.2015 року не відбулося, то відповідно до розписки від 30.03.2015 року сторони були повідомлені про перенесення розгляду справи № 910/27478/14 на 14.04.2015 року

З огляду на тривалий лікарняний судді Селівона А.М., який приймав участь у колегіальному розгляді справи № 910/27478/14, суддя Спичак О.М. 14.04.2015 року звернувся до керівника апарату Господарського суду міста Києва Кривенка О.М. про вирішення питання про передачу справи на повторний автоматизований розподіл для визначення колегії суддів для розгляду зазначеної справи.

У зв'язку з тривалим перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному, відповідно до пункту 2.9 Порядку розподілу судових справ та формування колегій суддів господарського суду міста Києва та пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/27478/14.

Згідно довідки про повторний автоматичний розподіл справ між суддями справу № 910/27478/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: суддя Спичак О.М. (головуючий), судді Ломака В.С. та Босий В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року колегією суддів у складі: суддя Спичак О.М. (головуючий), судді Ломака В.С. та Босий В.П. прийнято справу № 910/27478/14 до свого провадження, розгляд справи № 910/27478/14 призначено на 27.04.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 27.04.2015 року не з'явився, проте 27.04.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 27.04.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

З1.01.2015 року позивач до Господарського суду міста Києва подав заяву про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, а 23.02.2015 року - заяву про зміну предмету позову, які судом не прийняті до розгляду.

Ухвалою суду від 27.04.2015 року розгляд справи відкладено на 18.05.2015 року.

В судовому засіданні 18.05.2015 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд зобов'язати відповідача виконати платіжне доручення №333 від 03.11.2014 року на суму 1 860,26 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

З огляду на викладене господарський суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог та розглядає справу в межах позовних вимог про зобов'язання відповідача виконати платіжне доручення №333 від 03.11.2014 року на суму 1 860,26 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.05.2015 року подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник позивача в судовому засіданні 18.05.2015 року надав усні пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.05.2015 року надав усні пояснення відповідно до яких проти позову заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що у банку з 23.01.2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 23.04.2015 розпочато процедуру ліквідації банку. З урахуванням положень статті 1074 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 1, 36, 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», перерахування коштів з рахунків, відкритих у Банку, під час тимчасової адміністрації, відповідачем не здійснювалось на законних підставах.

В судовому засіданні 18.05.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2013 року між Чернівецьким кооперативним економіко-правовим коледжем (клієнт, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укоопспілка» (банк, відповідач) укладено договір банківського рахунку №62/14047, відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває клієнту один або декілька поточних рахунків у національній валюті №4047/980; 4047/980; №4047/980 та здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків клієнта відповідно до законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України, умов цього договору та умов функціонування кореспондентських рахунків банку, а також надає клієнту комісійні та інші послуги, передбачені законодавством України та тарифами банку.

Відповідно до п.п. 2.3.3, 2.3.4 договору банк зобов'язаний: здійснювати розрахункові операції по рахунках клієнта відповідно до вимог чинного законодавства України та цього договору, на підставі належним чином оформлених платіжних доручень клієнта та виключно в межах залишку грошових коштів на рахунках клієнта, якщо інше не встановлено окремими договорами між банком і клієнтом; забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунок клієнта.

Згідно з пунктом 2.1.1 договору банк має право використовувати кошти Клієнта, які зберігаються на рахунку, відповідно до чинного законодавства України та нормативних актів НБУ, гарантуючи право клієнта безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно з п.п. 2.2.1, 2.2.2 договору клієнт має право подавати до банку розрахункові документи на паперових носіях або у вигляді електронних розрахункових документів, у разі використання системи дистанційного обслуговування рахунків; самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог законодавства, крім випадків, передбачених чинним законодавством України та цим договором.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що ним 03.11.2014 року було подано до відповідача платіжне доручення №333 про перерахування 1 860,26 грн. з рахунку позивача, відкритому у ПАТ «АБ «Укоопспілка» на рахунок ДПІ у м. Чернівцях.

Вказане платіжне доручення було прийняте відповідачем до виконання, однак станом на момент подання позову до суду та розгляду спору по суті переказ за ним проведений відповідачем не був, хоча, як зазначав позивач, на його рахунку було достатньо коштів для виконання даних платіжних доручень.

Згідно з частиною 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 зазначеного Закону).

Однак, зазначене платіжне доручення відповідачем у встановлений строк, усупереч вимогам діючого законодавства України та умовам Договору банківського рахунку, виконане не було.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 22.01.2015 № 39 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укоопспілка» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.01.2015 року № 12 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АБ «Укоопспілка», згідно з яким з 23.01.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 23.01.2015 року по 22.04.2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 22.04.2015 року №264 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укоопспілка», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23.04.2015 року № 83 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АБ «Укоопспілка» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку".

Таким чином, на час розгляду в суді даного спору відбувається ліквідація ПАТ «АБ «Укоопспілка».

За загальним правилом, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).

Пунктом 7.1.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

За приписами частин 1-3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Отже, починаючи з 09.03.2011 (дата набрання чинності Законом України від 04.11.2010 № 2677-VI) випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Судом враховано, що пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у цьому Законі термін «вкладник» вживається у значені «фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката».

Відтак, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття «вкладник» у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Даний Закон не дає визначення поняття «кредитор банку». Визначення терміну «кредитор банку» міститься у статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Виходячи з положень частини 1 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Отже, враховуючи вище наведені положення, та, зокрема, положення статей 177, 190, 509 ЦК України, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, є майновим зобов'язанням.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 25.03.2015 року у справі № 3-24гс15.

Відтак, виходячи з аналізу вищенаведених положень, позивач є кредитором банку на якого поширюються обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і тому не можуть бути задоволені його вимоги (у т.ч. спірні) до відповідача під час запровадження у останньому тимчасової адміністрації.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Виходячи зі змісту статей 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Згідно з частиною 4 статті 49 цього Закону у судовому порядку підлягають вирішенню будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів.

Таким чином, після початку процедури ліквідації ПАТ «АБ «Укоопспілка», задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом, порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.

Крім того, суд також зазначає, що статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що операції з відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів належить до банківських послуг, які дозволяється надавати виключно банку.

Даною нормою також встановлено, що надання банківських послуг має право здійснювати банк на підставі банківської ліцензії.

Статтею 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Враховуючи те, що станом на момент розгляду даного спору Національним банком України у ПАТ «АБ «Укоопспілка» відкликано банківську ліцензію, виконання операції з перерахування коштів на підставі спірного платіжного доручення на виконання умов договору банківського рахунку відповідачем стало не можливим.

Відповідно до статті 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Виходячи з вищевикладеного суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); 5) закриття провадження у справі.

З огляду на викладене, в зв'язку зі зменшенням позивачем розміру позовних вимог та відмовою в прийнятті заяви про зміну предмету та підстав позову, позивачу підлягає поверненню сплачений ним судовий збір в розмірі 71 253,00 грн., в іншій частині судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-35, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

Керуючись статтями 32-35, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Повернути з Державного бюджету України на користь Чернівецького кооперативного економіко-правового коледжу Чернівецької обласної спілки споживачів товариства, яка є членом центральної обласної спілки споживчих товариств України (58003, Чернівецька обл., м. Чернівці, 1-й провулок Кармелюка, буд. 6) 71 253 (сімдесят одну тисячу двісті пятдесят три) грн. 00 коп. судового збору, перерахованого згідно платіжних доручень №412 від 18.11.2014 року, №564 від 27.01.2015 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Суддя Суддя Спичак О.М. Босий В.П. Ломака В.С.

Дата підписання рішення

25.05.2015 року