донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.05.2015 справа №12/5009/1801/11

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Мартюхіної Н.О.
суддівАгапова О.Л., Малашкевича С.А.
від скаржникане з'явився
від кредиторів:не з'явився
від боржникане з'явився
розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової служби в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізької області
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від 08.12.2014 року
у справі№12/5009/1801/11 (суддя Дьоміна А.В.)
за заявою кредитора Публічного акціонерного товариства «Український графіт», м. Запоріжжя
до боржникаВідкритого акціонерного товариства «Вуглецевий композит», м. Запоріжжя
про банкрутство

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.12.2014 року у задоволенні заяви Державної податкової служби в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізької області про визнання поточних кредиторських вимог у сумі 391 521, 53 відмовлено.

Кредиторські вимоги Державної податкової служби в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у розмірі 61 847,46 грн. погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Державна податкова служба в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізької області звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.12.2014 року по справі № 12/5009/1801/11 скасувати в частині не визнання залишку заявленої суми в розмірі 329674,07грн.; визнати кредиторські вимоги в розмірі 329674,07грн. та віднести їх до шостої черги реєстру вимог кредиторів.

В підтвердження доводів апелянт посилається на те, що зазначена ухвала була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, станом на 16.07.2014 року боржник мав новостворений борг перед бюджетом в сумі 391 521, 53 грн., який складається з наступного:

1.Податковий борг по земельному податку з юридичних осіб - 213 808,59грн., нарахований на підставі:

- податкової декларації № від 08.02.2013 року на суму 138 346,71 грн. за період з лютого 2013 року по грудень 2013 року;

- податкової декларації № від 11.02.2014 року на суму 75 461,88 грн. за період з січня 2014 року по червень 2014 року.

2.Податковий борг по єдиному внеску - 34 494,02 грн., який складається з наступного:

- звіт за липень 2013 року згідно якого Боржником самостійно визначена сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, в сумі 4612,23 грн.

- звіт за серпень 2013 року згідно якого Боржником самостійно визначена сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, в сумі 4637,08 грн.

- декларація за вересень 2013 року № від 15.10.2013 року згідно якої Боржником самостійно визначені податкові зобов'язання на суму 4707,20 грн.

- декларація за жовтень 2013 року № від 20.11.2013 року згідно якої Боржником самостійно визначені податкові зобов'язання на суму 6413,75 грн.

- декларація за листопад 2013 року № від 20.12.2013 року згідно якої Боржником самостійно визначені податкові зобов'язання на суму 2578,54 грн.

- декларація за грудень 2013 року № від 18.01.2014 року згідно якої Боржником самостійно визначені податкові зобов'язання на суму 2678,96 грн.

- декларація за січень 2014 року № від 18.02.2014 року згідно якої Боржником самостійно визначені податкові зобов'язання на суму 4707,20 грн.

3.Податковий борг з прибуткового податку - 143218,92 грн., який складається з наступного:

На підставі проведеної позапланової виїзної перевірки з питань правильності нарахування та перерахування сум податку з доходів фізичних осіб при виплаті заробітної плати за період з 01.07.2008. по 31.10.2011. за результатами якої складений акт №290/1702/24516317 від 02.12.2011. та винесено податкове повідомлення-рішення №/17628 від 16.12.2011. на суму 62 149,58 грн., з яких 49 719,66 грн. - основний платіж, 12 429,92 грн. - штрафні санкції; проведеної документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010. по 15.04.2013. за результатами якої складений акт №82/22-1109/24516317 від 24.04.2013. та винесено податкового повідомлення-рішення № від 17.05.2013. на суму 81 069,34 грн., з яких 54 046,23 грн. - основний платіж, 27 023,11 грн. - штрафні санкції.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції були визнані кредиторські вимоги у розмірі 61 847,46 грн., які повинні погашатися в шосту чергу в ліквідаційній процедурі, але неправомірно було відмовлено в решті іншої частини кредиторських вимог ДПІ у розмірі 329 674,07 грн.

Ухвалою від 05.05.2015р. апеляційна скарга була прийнята до провадження Донецьким апеляційним господарським судом. Розгляд апеляційної скарги відкладався, у зв'язку із клопотаннями сторін.

Через канцелярію суду надійшов відзив від представника ініціюючого кредитора Публічного акціонерного товариства «Український графіт», в якому він просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.12.2014 року в частині віднесення вимог заявника в сумі 61 847,46 грн. до шостої черги задоволення, постановивши в цій частині нову ухвалу про припинення провадження по заяві. Із заявленою апеляційною скаргою кредитор не погодився та вважає, що суд правомірно відхилив суму кредиторських вимог в розмірі 329674,07 грн., оскільки вони виникли після 27.02.13р., тобто після визнання боржника банкрутом, та не підлягають включенню до реєстру. Аналогічну позицію кредитор підтверджує й Постановою Верховного суду України від 13.05.14р. у справі 3-18гс14.

Також, ПАТ «Український графіт» вважає неправомірним та помилковим віднесення частини кредиторських вимог в сумі 61847,46 грн. до шостої черги задоволення, оскільки ці суми вже були предметом розгляду в межах даної справи та ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя вже зверталась із заявою про визнання цих вимог і їй було вже відмовлено, тому в цій частині слід припинити провадження на підставі пункту 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

З аналогічної правовою позицією та доводами 15.05.2015 року через канцелярію суду надійшов відзив від боржника Відкритого акціонерного товариства "Вуглецевий композит", м. Запоріжжя в якому він просить: апеляційну скаргу Державної податкової служби в Орджонікідзевськоу районі м. Запоріжжя залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.12.2014 по цій справі залишити без змін.

Додатково, боржник - Відкрите акціонерне товариство "Вуглецевий композит", м. Запоріжжя 25.05.15р. звернувся з клопотанням про припинення провадження по скарзі Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області в частині кредиторських вимог з податку на доходи фізичних осіб в сумі 62149,58 грн. (за основним платежем 49719,66 грн. та штрафні санкції 12429,92 грн.), які були донараховані на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.12.11р. № /17628, винесеного на підставі акту перевірки від 02.12.11р. № 209/1702/24516317.

Представники апелянта, кредиторів та боржника у судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце проведення судового засідання сторін по справі було повідомлено належним чином. Явка сторін у судові засідання апеляційної інстанції не була визнана обов'язковою.

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами частини 2 цієї статті передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.04.11р. було порушено провадження про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Вуглецевий композит", м. Запоріжжя.

Постановою господарського суду Запорізької області від 27.02.2013. Відкрите акціонерне товариство "Вуглецевий композит", м. Запоріжжя визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Іщенка Д.В.

06.03.2013 року в газеті «Голос України» № 44 було здійснено публікацію відповідного оголошення.

01.09.2014 року до господарського суду Запорізької області звернулася Державна податкова служба в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя з заявою про визнання поточних вимог в сумі 391 521,53 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.09.2014 року заяву Державної податкової служби в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя прийнято до розгляду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.12.2014 року у задоволенні заяви Державної податкової служби в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізької області про визнання поточних кредиторських вимог у сумі 391 521, 53 відмовлено.

Кредиторські вимоги Державної податкової служби в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у розмірі 61 847,46 грн. погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що підставою для звернення скаржника до суду першої інстанції є невизнання поточних кредиторських вимоги в розмірі 391 521,53 грн., з яких:

Податковий борг по земельному податку з юридичних осіб - 213 808,59грн., нарахований на підставі: податкова декларація № від 08.02.2013 року на суму 138 346,71 грн. за період з лютого 2013 року по грудень 2013 року; податкова декларація № від 11.02.2014 року на суму 75 461,88 грн. за період з січня 2014 року по червень 2014 року.

Податковий борг по єдиному внеску - 34 494,02 грн., який складається з наступного: звіт за липень 2013 року згідно якої Боржником самостійно визначена сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, в сумі 4612,23 грн.; звіт за серпень 2013 року згідно якої Боржником самостійно визначена сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, в сумі 4637,08 грн.; декларація за вересень 2013 року № від 15.10.2013 року згідно якої Боржником самостійно визначені податкові зобов'язання на суму 4707,20 грн., декларація за жовтень 2013 року № від 20.11.2013 року згідно якої Боржником самостійно визначені податкові зобов'язання на суму 6413,75 грн., декларація за листопад 2013 року № від 20.12.2013 року згідно якої Боржником самостійно визначені податкові зобов'язання на суму 2578,54 грн., декларація за грудень 2013 року № від 18.01.2014 року згідно якої Боржником самостійно визначені податкові зобов'язання на суму 2678,96 грн., декларація за січень 2014 року № від 18.02.2014 року згідно якої Боржником самостійно визначені податкові зобов'язання на суму 4707,20 грн.

Податковий борг з прибуткового податку - 143218,92 грн., який складається з наступного:

- на підставі проведеної позапланової виїзної перевірки з питань правильності нарахування та перерахування сум податку з доходів фізичних осіб при виплаті заробітної плати за період з 01.07.2008. по 31.10.2011. за результатами якої складений акт №290/1702/24516317 від 02.12.2011р. та винесено податкового повідомлення-рішення №/17628 від 16.12.2011. на суму 62 149,58 грн., з яких 49 719,66 грн. - основний платіж, 12 429,92 грн. - штрафні санкції;

- на підставі проведеної документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010. по 15.04.2013. за результатами якої складений акт №82/22-1109/24516317 від 24.04.2013. та винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.05.2013. на суму 81 069,34 грн., з яких 54 046,23 грн. - основний платіж, 27 023,11 грн. - штрафні санкції.

Суд апеляційної інстанції вказує на те, що постанова про визнання банкрутом Боржника, про відкриття та застосування відносно нього ліквідаційної процедури була винесена 27.02.2013 року, тобто у період, коли вже набули чинності та діяли приписи Закону про банкрутство в редакції змін, внесених Законом України від 22.12.2011 року № 4212- VІ. Відповідно ж до приписів ч. 3 п. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону про банкрутство в редакції змін, внесених Законом України від 22.12.2011 року № 4212- VІ положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, всі питання, що виникають, стосуються та вирішуються у ліквідаційній процедурі Товариства, у тому числі і стосовно вимог кредиторів, визначених ними у процедурі банкрутства за період після визнання Боржника банкрутом, підлягають розгляду та вирішенню в порядку норм редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212- VІ, який набрав чинності 19.01.2013р.

Саме цією редакцією Закону про банкрутство керувався суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали (ст. 38 зокрема).

Згідно норм ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» поточні кредитори визначені, як кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Період виникнення зобов'язань у боржника, стосовно якого здійснюється провадження у справі про банкрутство, обмежується.

Згідно п.3, п.8 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом, поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з частиною першою статті 38 Закону.

Заяви з такими грошовими вимогами надсилаються кредиторами безпосередньо до господарського суду, який призначає їх до розгляду в судовому засіданні.

Розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд заново затверджує реєстр вимог кредиторів (з урахування вказаних конкурсних вимог).

Законом обмежено строк подання заяв кредиторів, грошові вимоги яких виникли під час проведення процедур банкрутства, двома місяцями з дня офіційного оприлюднення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Такі вимоги включаються до четвертої черги, за винятком грошових вимог, черговість задоволення яких визначена Законом та грошових вимог, що становлять штрафні санкції, які підлягають включенню у відповідну чергу. Вимоги кредиторів, які у встановлений строк не звернулися до господарського суду, погашаються в шосту чергу.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що податковий борг Відкритого акціонерного товариства «Вуглицевий композит» з земельного податку за період з 28.02.2013 року по червень 2014 року у сумі 201 680,79 грн., по єдиному внеску за період липень 2013 року - січень 2014 року у сумі 34 495,02 грн. та з прибуткового податку нарахованого на підставі податкового повідомлення-рішення № від 17.05.2013 року на суму 81 069,34 грн. виникли після 27.02.2013 року, тобто, після винесення постанови про банкрутство та не можуть вважатися поточними в силу ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, вказана сума заявлених кредиторських вимог, які нараховані за період, коли припиняється та забороняється нарахування та визначення боржнику, визнаному банкрутом, будь-яких зобов'язань, у тому числі з податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

У зв'язку із цим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції щодо відмови Інспекції у задоволенні та визнанні вимог кредитора на суму 317 245,15 грн. та погашенні їх в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Що стосується частини кредиторських вимог з земельного податку в сумі 12127,80 грн., яка нарахована боржнику за лютий місяць 2013 року, та самостійно визначена до сплати боржником в декларації № від 08.02.13р., то апеляційний суд виходить з наступного:

Як видно із податкової декларації з плати за землю за 2013 рік, поданої боржником до податкового органу 08.02.2013 року, земельний податок до сплати визначений боржником в сумі 12576,98 грн. Проте, з урахуванням того, що постанова про визнання банкрутом було винесена 27.02.13р., судом першої інстанції правильно було розраховано суму податку за період з 01.02.13р. по 27.02.13р., а саме: 12576,98 : 28 днів лютого місяця = 449,17 грн. x 27 днів = 12127,80 грн.

Як зазначалось, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» обмежено строк подання заяв поточних кредиторів двома місяцями з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Публікацію про визнання Відкритого акціонерного товариства «Вуглецевий композит», м. Запоріжжя банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було здійснено 06.03.2013 року в газеті «Голос України» № 44.

Таким чином граничний строк подання поточних кредиторських вимог до банкрута є дата 06.05.2013 року.

Відповідно до матеріалів справи, встановлено що заява ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя була подана до господарського суду 01.09.2014 року, тобто з порушенням строку встановлено ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У зв'язку з вищенаведеним колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правомірно було встановлено, що кредиторські вимоги ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, що становлять податковий борг Відкритого акціонерного товариства «Вуглецевий композит» за період з земельного податку за період 01.02.2013 року по 27.02.2013 року у розмірі 12127,80 грн. погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Що стосується решти частини заявлених кредиторських вимог з прибуткового податку в сумі 62149,58 грн., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № /17628 від 16.12.2011р., суд апеляційної інстанції виходить з наступного:

Суд першої інстанції, розглянувши вказані кредиторські вимоги по суті, відніс їх в частині основного платежу у розмірі 49 719,66 грн. до погашення в шосту чергу в ліквідаційній процедурі, а в частині штрафних санкцій в сумі 12429,92 грн. - відмовив з посиленням на ст. 1, абз. 2 частини 4 ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якою передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Проте, переглядаючи в повному обсязі ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.12.14р., яка оскаржується, та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень господарським судом Запорізької області в тому ж складі суду (суддя Дьоміна А.В.) 14.07.14р. було винесено ухвалу по даній справі про банкрутство за наслідками розгляду заяви Державної податкової інспекції в Орджонікідзевськоу районі м. Запоріжжя про визнання поточних кредиторських вимог в сумі 1488572,47 грн., якою вказана заява була задоволена частково та визнано поточні грошові вимоги податкової інспекції в сумі 617895,52 грн. та віднесені до 3-ї черги задоволення вимог кредиторів.

В наступному за наслідками апеляційного перегляду Харківським апеляційним господарським судом постановою від 20.11.14р., вказана ухвала від 14.07.14р. була скасована частково та визнані поточні грошові вимоги ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя в сумі 414152,16 грн., з яких 363844,28 грн. віднесено до 3-ї черги реєстру вимог кредиторів, 50307,88 грн. - до 6-ї черги реєстру вимог кредиторів., в іншій частині заявлених кредиторських вимог на суму 203540,36 грн. - провадження у справі припинено, а в решті кредиторських вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.01.15р. вказана постанова Харківського апеляційного господарського суду залишена без змін.

Як вбачається із змісту вказаних судових актів, кредиторські вимоги в розмірі 62149,58 грн. - суми податкового боргу з доходів фізичних осіб, згідно яких 49719,66 грн. - основний платіж, 12429,92 грн. - штрафні санкції, нарахована боржнику згідно акту перевірки від 02.12.13р. № 209/1702/245/6317 та податковим повідомленням-рішенням №/17628 від 16.12.2011, були вже розглянуті по суті судами всіх інстанцій.

За наслідками розгляду вказаних вимог, в частині основного боргу в розмір 16973,33 грн. нараховані за період з січня по березень 2011 року - судами було відмовлено, оскільки ці суми є конкурсними та вважаються погашеними; в частині нарахованих штрафних санкцій в сумі 12429,92 грн. - відмовлено; в інші частині основного платежу 32746,33 грн. - визнані поточними грошові вимоги податкової інспекції. Тобто, кредиторські вимоги в розмірі 62149,58 грн. вже були предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав.

Згідно частини 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Враховуючи існування судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що провадження у даній справі про визнання кредиторських вимог ВАТ «Вуглецевий композит» в розмірі 62149,58 грн. підлягає припиненню на підставі п. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином ухвала господарського суду Запорізької області від 08.12.14 р. в частині віднесення суми 49719,66 грн. до шостої черги погашення підлягає скасуванню, а провадження в цій частині - припиненню.

Згідно вищенаведеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив визнати поточні кредиторські вимоги Державної податкової служби в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у сумі 391 521,53 грн. та правомірно визначив погашати кредиторські вимоги Державної податкової служби в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у сумі 12127,80 грн. в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Таким чином, ухвала господарського суду Запорізької області від 08.12.2014р. по справі № 12/5009/1801/11 підлягає частковому скасуванню.

Апеляційна скарга Державної податкової служби в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізької області на ухвалу господарського Запорізької області від 08.12.2014р. по справі № 12/5009/1801/11 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. п. 2 ст. 80, 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя на ухвалу господарського Запорізької області від 08.12.2014р. по справі № 12/5009/1801/11 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського Запорізької області від 08.12.2014р. по справі № 12/5009/1801/11 скасувати частково, виклавши частину другу резолютивної частини ухвали у наступній редакції:

Кредиторські вимоги Державної податкової інспекції в Орджонікідзевську районі м. Запоріжжя у розмірі 12127,80 грн. погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

В частині заявлених кредиторських вимог Державної податкової інспекції в Орджонікідзевську районі м. Запоріжжя у розмірі 49719,66 грн. - провадження у справі 12/5009/1801/11 - припинити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді: О.Л. Агапов

С.А. Малашкевич