ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

14.05.2015р. Справа № 917/547/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", вул. Зіньківська, 6, м.Полтава, Полтавська область, 36014

до Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Орелкомпрессормаш", вул.Цвєтаєва, 1 "б", м.Орел, Російська Федерація, 302020

про стягнення 66 000,00 дол. США

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

представники сторін:

від позивача: Роман А.І. дов. № 12/16-018756 від 09.12.2014 року

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про стягнення з Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Орелкомпрессормаш" 66 000,00 дол. США за Контрактом №1012/2014-1 від 10.12.2014р.

Відповідач в засідання не з'явився. В порядку ст. 5 Угоди "Про порядок вирішення спорів, пов'язаних зі здійсненням господарської діяльності" від 20.03.1992 року, господарський суд Полтавської області звернувся до Арбітражного суду Орловської області (Російська Федерація) з проханням вручити відповідачу по справі ухвалу про призначення судового засідання. До господарського суду Полтавської області 27.04.2015 року надійшла ухвала Арбітражного суду Орловської області від 13.04.2015 року (вх. канцелярії суду №6125) відповідно до змісту якої в судовому засіданні 13.04.2015 року представнику відповідача Сусловій Олені Миколаївні було вручено копію ухвали господарського суду Полтавської області від 18.03.2015р. Таким чином, відповідач є обізнаним про час та місце слухання справи, про що свідчить відмітка представника відповідача Суслової Е.Н. на оригіналі ухвали господарського суду Полтавської області від 18.03.2015р., що була направлена до Арбітражного суду Орловської області.

Представник позивача 14.05.2015 року подав до суду пояснення до якого долучено факсимільну копію відзиву на позовну заяву Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Орелкомпрессормаш" за підписом генерального директора Дашутіна С.М. У вказаному відзиві відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі, крім цього, просить суд розглядати справу без участі його представника. Суд поданий відзив прийняв, розглянув та залучив до матеріалів справи.

Здійснене відповідачем визнання позову не суперечить законодавству, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому приймається судом відповідно до ст.ст. 22, 78 ГПК України.

Судом встановлено, що п. 7.2. Контракту сторонами визначено, що "якщо спори і розбіжності не можуть бути вирішені шляхом переговорів, вони підлягають вирішенню на вибір позивача в господарському суді Полтавської області (м. Полтава, Україна), рішення якого являється обов'язковим для обох сторін. Мова арбітражного судочинства - російська, розгляд справи здійснюється суддею одноособово. При розгляді спорів сторони керуються матеріальним і процесуальним правом України.

При цьому судом береться до уваги, що можливість застосування договірної підсудності передбачено п. 2 ст. 4 Угоди "Про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності" від 20.03.1992 року, учасниками якої є Україна та Російська Федерація, а також ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 23 червня 2005 року. Згідно п.п. 1 п. 1 вказаної статті Закону суди можуть приймати до свого провадження і розглядати, будь-які справи з іноземним елементом якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Згідно п. 1 Роз'яснення Вищого Господарського Суду України N 04-5/608 від 31.05.2002 року (із змінами та доповненнями) - якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності, спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу ГПК України. Місцеві господарські суди вправі вирішувати спори і у тих випадках, коли міжнародним договором передбачено можливість укладення письмової пророгаційної угоди між суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності України та іноземним суб'єктом господарської діяльності (угода про договірну підсудність).

Таким чином, приймаючи до уваги правовий статус відповідача як іноземного суб'єкта господарювання (юридична особа згідно даних виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб), а також той факт, що сторони по справі передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом господарському суду Полтавської області, спір підлягає вирішенню в господарському суді Полтавської області з урахуванням вимог розділу III ГПК України, при цьому застосовується матеріальне право України.

Крім зазначеного, суд враховує, що у відповідності до ст. 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про засади державної мовної політики" від 03.07.2012 року судові документи складаються державною мовою.

За таких обставин, рішення по справі складено українською мовою.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд вважає можливим розглядати справу за його відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

10.12.2014року між Спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Орелкомпрессормаш" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод" (покупець), укладено Контракт № 1012/2014-1 (далі - Контракт).

На умовах, в порядку і в строки, встановлені даним Контрактом (п. 1.1. Контракту), постачальник зобов'язується на протязі строку дії Контракту постачати та передавати у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати і оплачувати майно (товар), перелік та кількість якого визначаються специфікаціями, які з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін, являється невід'ємною частиною даного контракту. Специфікації повинні мати наскрізну нумерацію і посилання на даний Контракт.

Згідно п. 2.2. Контракту розрахунки по Контракту здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в розмірі 100% вартості партії товару, визначеної підписаною сторонами специфікацією, на протязі 60 календарних днів від дня підписання Сторонами Специфікації. Часткова оплата допускається.

Зобов'язання покупця з оплати товару вважаються виконаними в момент списання грошових коштів з розрахункового рахунку покупця (п. 2.3. Контракту).

Як свідчить Специфікація №1 від 10.12.2014року постачальник зобов'язався відвантажити сплачений товар (Клапан 17с14нж-025-2-17,8 у кількості 330,00 одиниць на загальну суму 66000,00 дол. США) не пізніше 80 днів з моменту оплати (100% попередня оплата).

На виконання умов Контракту та згідно специфікації №1 позивачем 29.11.2013 року був здійснений платіж в розмірі 66 000,00 дол. США на користь відповідача, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №955 від 16.12.2014 року.

Згідно п. 3.4. Контракту зобов'язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними з моменту передачі товару в розпорядження покупця в пункті поставки у відповідності з вказаними умовами поставки.

У визначені Контрактом строки товар переданий не був.

Згідно п. 2.4. Контракту в редакції Додаткової угоди від 10.03.2015 року у випадку неможливості поставки товару по даному Контракту постачальних зобов'язується повернути покупцю грошові кошти на його розрахунковий рахунок до закінчення 90 днів з моменту отримання попередньої оплати.

Станом на 13 березня 2015 року отримана від Покупця передплата Відповідачем не повернута.

Борг відповідачем визнається повністю, що підтверджується відзивом на позов при цьому відповідач посилається, що заборгованість виникла в зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань його контрагентами.

Стаття 712 ЦК України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 66 000,00 дол. США підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно зі статтею 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Орелкомпрессормаш", вул. Цвєтаєва, 1 "б", м. Орел, Російська Федерація, 302020, код ОКПО 00032537 (інші відомості: К/С банк получателя: ИНН ОАО Сберегательный банк РФ г.Москва К/С БИК 044525225 в ОПЕРУ Московского ГТУ банка России) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029, (інші відомості: К/С банк получателя: ИНН ОАО Сберегательный банк РФ г.Москва К/С БИК

044525225 в ОПЕРУ Московского ГТУ банка России) - 66 000,00 грн. дол США, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 28 451,28 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 21.05.2015р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.