РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015№910/6287/15-г

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/6287/15-г

за позовом державного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ,

до Державного агентства резерву України, м. Київ,

про відшкодування витрат у сумі 52 494,17 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - Яблонського Ю.А. (довіреність від 01.01.2015);

відповідача - Михайлюка А.З. (довіреність від 20.04.2015 №1301/0/4-15).

Державне підприємство «Придніпровська залізниця» (далі - Залізниця) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного агентства резерву України (далі - Агентство) 52 494,17 грн. заборгованості, що утворилася в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву від 07.05.2003 № ПР/НР-03-01/НЮ-1747дч (далі - Договір).

Позов мотивовано тим, що:

- відповідач не розрахувався за отримані послуги із зберігання за четвертий квартал 2014 року у сумі 52 494,17 грн.;

- Агентство надіслало Залізниці лист від 28.08.2014 № 3268/04, в якому повідомило таке: акт приймання-передачі виконаних робіт буде підписаний лише за наявності коштів на рахунках відповідача, передбачених на вказані цілі; відповідач не має зауважень до звіту позивача та пропонує переробити назву акта на «Акт на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву» та в подальшому використовувати цю назву;

- відповідач умови Договору з оплати не виконав та грошові кошти у сумі 52 494,17 грн. позивачу не перерахував.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.03.2015 порушено провадження у справі.

14.04.2015 позивач подав суду пояснення по суті спору та документи для долучення до матеріалів справи.

12.05.2015 Залізниця подала суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа від 29.04.2015 № 1411/0/4-15.

18.05.2015 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке:

- процедура проведення розрахунків і відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей державного резерву проводиться у відповідності з Договором та постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532 «Про порядок відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву» (далі - Порядок);

- пунктом 4.4 Договору передбачений порядок проведення розрахунків, у відповідності з яким відшкодування витрат ззберігачу за зберігання цінностей мобілізаційного резерву Агентство здійснює в межах визначених підписаними актами взаєморозрахунків фактичних витрат;

- відповідно до пункту 2 Порядку сума витрат, яка підлягає відшкодуванню, визначається з урахуванням вимог Порядку і сплачується за узгодженням між Держрезервом та відповідальним зберігачем;

- витрати за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за четвертий квартал 2014 року позивач не узгодив з відповідачем; акт взаєморозрахунків фактичних витрат у сумі 52 494,17 грн. не підписано;

- з огляду на наведене Агентство заперечує щодо заявлених вимог Залізниці та вважає їх необ'єктивними, нарахованими з порушенням норм законодавства, яке регулює даний вид правовідносин, і такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 18.05.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі; представник відповідача надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.05.2003 Залізницею (зберігач) і Державним комітетом України з державного матеріального резерву (комітет), правонаступником якого є Агентство, укладено Договір, за умовами якого:

- зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву (далі - цінності) без користування ними зберігачем здійснюється на складських приміщеннях, майданчиках зберігача (пункт 1.1 Договору);

- комітет передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання цінності згідно з затвердженою номенклатурою у кількості та за вартістю згідно з актом форми № 1. Передбачені Договором форми актів затверджуються комітетом (пункт 1.2 Договору);

- зберігач зобов'язаний забезпечити належне зберігання цінностей і вести бухгалтерський облік на позабалансовому рахунку зберігача (пункт 2.1 Договору);

- комітет зобов'язаний відшкодовувати зберігачу витрати на зберігання цінностей згідно з погодженим зведеним кошторисом витрат між зберігачем та комітетом у межах асигнувань, передбачених на ці цілі (пункт 3.1 Договору);

- відшкодування витрат за зберігання цінностей визначається згідно з щорічно погодженим комітетом зведеним кошторисом витрат зберігача, який здійснює відповідальне зберігання цих цінностей мобілізаційного резерву (пункт 4.1 Договору);

- зберігач надає комітетові щоквартально до 15 числа місяця, наступного за звітним, звіти про фактичні витрати за зберігання цінностей, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків на утримання цінностей мобілізаційного резерву за встановленою формою (пункт 4.3 Договору);

- відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) зберігачу за зберігання цінностей мобілізаційного резерву комітет здійснює в межах, визначених підписаними актами взаєморозрахунків фактичних витрат у відповідності до пункту 4.3 Договору, не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним кварталом (пункт 4.4 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом усього терміну зберігання цінностей мобілізаційного резерву (пункт 7.3 Договору).

Відповідно до частини першої статті 936 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частиною першою статті 946 ЦК України встановлено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач належним чином виконує умови Договору та зберігає цінності відповідача з 2003 року.

На виконання умов Договору позивачем були надані відповідачу такі документи:

- звіт про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за четвертий квартал 2014 року;

- акт на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за четвертий квартал 2014 року.

Відповідач вказаний акт не підписав та позивачу не повернув.

Агентство не виконало обов'язку з оплати за зберігання та не перерахувало Залізниці грошові кошти у сумі 52 494,17 грн. (в тому числі ПДВ 8 749,03 грн.) за четвертий квартал 2014 року у визначений пунктом 4.4 Договору строк.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що не узгоджував витрати за четвертий квартал 2014 року у сумі 52 494,17 грн., а позивач не надіслав відповідні акти для підписання.

Доводи Агентства є необґрунтованими та спростовуються таким.

14.01.2015 Залізниця надіслала відповідачу лист № НР-2/9/5 з такими додатками: звіт про витрати за четвертий квартал 2014 року у двох примірниках; звіт про витрати по службі матеріально-технічного постачання станції Кривий Ріг за четвертий квартал 2014 року; звіт про витрати по службі матеріально-технічного постачання станції Краснопартизанська за четвертий квартал 2014 року; звіт про витрати по службі матеріально-технічного постачання станції Письмена за четвертий квартал 2014 року; акт виконаних робіт за четвертий квартал 2014 року у двох примірниках; акт звірки взаєморозрахунків станом 01.01.2015 у двох примірниках. Факт надіслання вказаного листа підтверджується журналом реєстрації вихідної та внутрішньої документації позивача, копія витягу з якого долучена до матеріалів справи.

02.02.2015 позивач надіслав відповідачу лист № НДЕ-9/81, в якому просив прискорити вирішення питання щодо погашення боргу.

10.03.2015 Агентство надіслало Залізниці лист № 849/0/4-15, в якому зазначило таке: станом на 10.03.2015 згідно з даними бухгалтерського обліку здійснено оплату за актом на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за третій квартал 2014 року у сумі 34 015 грн.; акти за перший-другий квартали 2014 року не надходили; у разі надходження інших затверджених документів вони будуть опрацьовані та передані на проведення оплати.

01.04.2015 позивач надіслав відповідачу лист № НР-2/9/34, в якому зазначив таке: платежі за перший, другий, четвертий квартали 2014 року не надійшли; документи, які відображають розмір витрат на утримання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, надані своєчасно; просимо прискорити погашення боргу.

29.04.2015 Агентство надіслало Залізниці лист, в якому зазначило таке: до звітних документів за четвертий квартал 2014 року зауважень немає; на даний час відповідач має можливість розрахуватися за витрати, понесені позивачем у першому, другому, четвертому кварталах 2014 року за умови надходження до Агентства актів на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за перший та другий квартали 2014 року та укладення із Залізницею додаткової угоди на 2015 рік з урахуванням сум витрат за перший, другий та четвертий квартали 2014 року.

З листування сторін вбачається, що: відповідач визнав заборгованість за четвертий квартал 2014 року; акти отримав належним чином і без наявності поважних причин не підписав їх примірники; для проведення розрахунку за зберігання ставить перед позивачем умови, які не передбачені ні Договором, ані чинним законодавством України.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач не виконав умови Договору та не здійснив перерахування позивачу боргу за четвертий квартал 2014 року у сумі 52 494,17 грн.

Крім того, Залізниця подала суду докази того, що Агентство систематично не виконує умови Договору, зокрема такі рішення господарського суду міста Києва, які набрали законної сили:

- від 12.08.2013 зі справи № 910/10485/13;

- від 15.08.2013 зі справи № 910/13300/13;

- від 11.11.2013 зі справи № 910/10485/13;

- від 17.03.2014 зі справи № 910/2228/14.

У вказаних справах були задоволені позовні вимоги Залізниці про стягнення з Агентства заборгованості за 2012 рік та другий-четвертий квартали 2013 року, що виникла у зв'язку з неналежним виконанням умов Договору.

Відповідно до частини першої статті 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Агентство не надало суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б спростовували доводи Залізниці.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 52 494,17 грн. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи щодо судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного агентства резерву України (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28; ідентифікаційний код 37472392) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь державного підприємства «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108; ідентифікаційний код 01073828): 52 494 (п'ятдесят дві тисячі чотириста дев'яносто чотири) грн. 17 коп. боргу та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.05.2015.

Суддя О. Марченко