РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/3888/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

До Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України»

Про стягнення 4 568,85 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Растєгаєва Ю.В., довіреність № 2401 від 29.12.2014

від відповідача Ковригін Ю.В., довіреність № 5-4 від 26.12.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» (далі - відповідач) про стягнення 4568,85 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 194/11-Д/Д-1111-12 від 18.11.2011р.

Ухвалою суду від 23.02.2015р. порушено провадження у справі № 910/3888/15-г та призначено розгляд на 03.04.2015 р.

03.04.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі та підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав документи по справі.

Представник відповідача проти позову заперечив, заяви заяву про застосування строку позовної давності та відзив на позов.

Представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи, для надання можливості надати пояснення, щодо поданого відзиву та заяви про застосування строку позовної давності.

Суд задовольнив таке клопотання позивача та відклав розгляд справи на 18.05.2015р.

18.05.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, проти задоволення заяви про застосування строку позовної давності заперечив.

Представник відповідача проти позову заперечив, наполягав на застосуванні строку позовної давності.

Суд вирішив задовольнити заяву відповідача про застосування строку позовної давності, внаслідок чого відмовив у задоволенні позовних вимог позивача.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2011 року між ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» (правонаступником якого є ПАТ «Укртрансгаз», далі - позивач) та ДП "Укравтогаз" НАК «Нафтогаз України» (далі - відповідач) було укладено договір № 194/11-Д/Д-1111-12, згідно якого позивач зобов'язався, на умовах визначених договором, передати у власність відповідача тару з пластмас, згідно специфікації, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити Продукцію.

Згідно з положеннями Договору (п. 3.5.), відповідач зобов'язався здійснити 100% оплату вартості поставленої Продукції протягом 5 днів після отримання рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача.

Позивач виконав взяті на себе договірні зобов'язання належним чином та в повному обсязі, здійснивши поставку Продукції, визначеної в специфікації Договору, на загальну суму 2 932,20 грн., що, у відповідності з умовами Договору (п. 4.2.), підтверджується видатковою накладною № 15 від 24.11.2011 .

Однак, відповідач не здійснив оплату за поставлену позивачем продукцію протягом строку визначеному в п.3.5. Договору.

Згідно Додатку 1 до розпорядження КМ України від 12.03.2005 № 64-р Позивач є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 232 ГК України вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено.

Згідно позовної заяви, позивач просив суд стягнути з відповідача 4568,85 грн., з яких: 2932,20 грн. - основного боргу, 527,80 грн. - пені, 264,38 грн. - 3% річних, 639,22 грн. - інфляційних втрат, 205,25 грн. - 7% штрафу та судові витрати.

Суд дослідивши документи додані до матеріалів справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Представником відповідача 03.04.2015р. у судовому засіданні подано клопотання про застосування строку позовної давності, яке суд вирішив задовольнити у судовому засіданні 18.05.2015р., виходячи з наступного.

Договір про поставку продукції укладено 18.11.2011р., яку поставлено відповідачу 24.11.2011р., згідно видаткової накладної.

Обґрунтовуючи пред'явлений позов, позивач вказує на те, що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов'язання по сплаті вартості поставленої 24.11.2011р. продукції.

Так, згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три

роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, враховуючи зазначені норми чинного законодавства України, позивач мав право звернутись до суду з вимогою про захист свого права та стягнення вартості поставленої продукції до 24.11.2014р., з моменту поставки товару за накладною.

Представник позивача проти застосування строку позовної давності заперечував, посилаючись на те, що між сторонами було укладено та підписано акт звірки від 30.09.2013р., внаслідок чого сталось переривання строку позовної давності, з чим суд не погодився, так як вказаний акт є лише документом, який відображає певні дані у веденні бухгалтерського обліку і складається також за правилами бухгалтерського обліку, і ніяким чином не є дією, яка перериває строк позовної давності.

Крім того, відповідачем надано наказ № 284 від 29.11.2012р. « Про виготовлення, облік, зберігання та використання печаток та штампів» затверджено Положення про виготовлення, облік, зберігання та використання печаток і штампів ДП «Укравтогаз». Пунктом 6.2 якого визначено, що головний бухгалтер має право підписувати документи та ставити відбитки основної печатки виключно з питань своїх повноважень і посадових обов'язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене та беручи до уваги клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до даного спору, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу у розмірі 4568,85 грн. є такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 269 Господарського кодексу України, ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Дата складання повного тексту рішення 21.05.2015р.)

Суддя В.І.Мельник