РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015№910/6752/15-г

За позовом Комунального підприємства "Володимирський ринок"

до Фізичної особи-підприємця Буршта Костянтина Ігоровича

про стягнення 8 760,00 грн. та 4 604,44 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивачa: Бігуненко В.П. - представник за довіреністю б/н від 15.04.2015;

Дишлюк В.В. - представник за довіреністю б/н від 17.11.2014;

від відповідача: не з'явились.

У судовому засіданні 13.05.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Комунального підприємства "Володимирський ринок" до Фізичної особи-підприємця Буршта Костянтина Ігоровича про стягнення 8 760,00 грн. та 4 604,44 грн. на підставі Договору про надання послуг для забезпечення здійснення торгівлі №51ВП/8-2013 від 13.11.2013 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2015 порушено провадження у справі №910/6752/15-г, розгляд справи призначений на 20.04.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2015, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 13.05.2015.

У судове засідання 13.05.2015 повноважні представники відповідача не з'явились, вимоги ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі №910/6752/15-г від 23.03.2015 не виконали, витребуваних судом документів не надали, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань не подали.

Представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 13.05.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

13.11.2013 між Комунального підприємства "Володимирський ринок" (виконавець, ринок за договором, позивач) та ФОП Буршта Костянтин Ігорович (замовник, підприємець за договором, відповідач) був укладений договір №51ВП/8-2013 про надання послуг для забезпечення здійснення торгівлі (надалі - "Договір"), відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого ринок надає підприємцю за плату послугу, протягом визначеного в Договорі строку у вигляді надання можливості користуватися торгівельним місцем №51ВП на умовах, визначених Договором, та інші послуги для здійснення торгівлі.

Пунктами 2.1-2.4 Договору встановлено, що вартість послуг за цим договором становить 4 380,00 грн., підприємець здійснює розрахунки з ринком один раз на місяць з першого до п'ятого дня місяця, в якому будуть надаватися послуги, здійснюючи 100%-вий платіж авансовий платіж. Розрахунки за послуги здійснюються готівкою через касу або безготівковим розрахунком на розрахунковий рахунок ринку згідно рахунку (квитанції на оплату). Підприємець вважається таким, що виконав зобов'язання з оплати, з моменту надходження коштів у сумі, зазначеній у рахунку (квитанції) на оплату, на рахунок ринку.

Згідно п.2.5 Договору у разі, якщо підприємець не здійснює торгівельну діяльність та не повідомив про це ринок письмово, не звільнив торгівельне місце від власних речей та не розірвав Договір, Договір продовжує діяти, а послуги надаються в повному обсязі, передбаченому Договором.

Сторони домовились, що цей договір укладається на один місяць і набирає чинності з дня його підписання сторонами. Договір вважається щомісяця подовженим, якщо не менш ніж за 7 днів до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору (п.6.1. Договору).

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем у повному обсязі своїх зобов'язань по Договору №51ВП/8-2013 про надання послуг від 13.11.2013.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини. Отже внаслідок укладання №51ВП/8-2013 від 13.11.2013 між сторонами виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України (далі ГК України) як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач оплатив послуги надані позивачем у січні місяця 2014 року у сумі 4 380,00 грн., що підтверджується квитанцією по талону №92/68 від 09.01.2014.

Згідно із складеним сторонами договору актом №1089 здачі-приймання наданих послуг від 28.02.2014, виконавець передав, а замовник прийняв надані виконавцем протягом лютого 2014 року послуги вартістю 4 380,00 грн. Доказів оплати за послуги з боку відповідача не було надано.

Позивач у поданій позовній заяві зазначає про направлення на адресу відповідача акту здачі-приймання наданих послуг від 01.04.2014, однак належних доказів його направлення до матеріалів справи не надав. При цьому, в матеріалах справи наявний акт приймання-передачі послуг, наданих протягом березня місяця 2014 року, датований 18.02.2015, який підписаний лише з боку виконавця. 2 примірники зазначеного акту разом із супровідним листом №71 від 19.02.2015 направлений на адресу відповідача 20.02.2015, згідно опису вкладення.

Однак, як свідчать матеріали справи акт приймання-передачі послуг, наданих протягом березня місяця 2014 року відповідачем не був підписаний та повернутий на адресу позивача, і вартість послуг наданих протягом лютого-березня 2014 року не оплачена. Доказів протилежного суду не надано.

Відповідач взятих на себе зобов'язань за Договором в повному обсязі не виконав, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 8 760,00 грн.

Доказів сплати заборгованості відповідач не надав, у судові засідання своїх представників не направив, вимоги ухали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі №910/6752/15-г від 23.03.2015 не виконав, витребуваних судом документів не подав.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Зазначені вище норми Цивільного кодексу України кореспондуються із положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги Комунального підприємства "Володимирський ринок" до Фізичної особи-підприємця Буршта Костянтина Ігоровича про стягнення заборгованості у розмірі 8 760,00 грн., є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 143,58 грн., 3% річних у розмірі 262,10 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2 198,76 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов'язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.4.3. Договору за несвоєчасну оплату послуг підприємець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нарахована пеня.

Таким чином, враховуючи заявлені позивачем до стягнення періоди, за які нараховувались пеня, суд, здійснивши перерахунок встановив, що вимога Комунального підприємства "Володимирський ринок" про стягнення з ФОП Буршта Костянтина Ігоровича пені підлягає задоволенню у розмірі 632,76 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За перерахунком суду, здійсненим з урахуванням встановленого позивачем періоду, за який нараховуються 3 % річних та інфляційні втрати, та за відсутності правових підстав для виходу за межі позовних вимог суд прийшов до висновку про правомірність вимоги Комунального підприємства "Володимирський ринок" про стягнення з ФОП Буршта Костянтина Ігоровича інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 2 198,76 грн. та 262,10 грн. відповідно.

За таких обставин, позов Комунального підприємства "Володимирський ринок" необхідно задовольнити частково та стягнути з ФОП Буршта Костянтина Ігоровича заборгованість у розмірі 8 760,00 грн., пеню у розмірі 632,76 грн., 3% річних у розмірі 262,10 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 198,76 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Буршта Костянтина Ігоровича (01042, м. Київ, вулиця Чигоріна, будинок 61, квартира 10, код ) на користь Комунального підприємства "Володимирський ринок" (03150, м. Київ, вулиця Горького, будинок 115, код 01565129) заборгованість у розмірі 8 760,00 грн. (вісім тисяч сімсот шістдесят гривень 00 коп.), пеню у розмірі 632,76 грн. (шістсот тридцять дві гривні 76 коп.), 3% річних у розмірі 262,10 грн. (двісті шістдесят дві гривні 10 коп.), інфляційні втрати у розмірі 2 198,76 грн. (дві тисячі сто дев'яносто вісім гривень 76 коп.) та судовий збір у розмірі 1 620,46 грн. (одна тисяча шістсот двадцять гривень 46 коп.).

3.В іншій частині позовних вимог відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 18.05.2015.

Суддя М.Є. Літвінова