ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.05.15р. Справа № 904/2980/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "БЕЛШИНА", м.Чернігів

до В-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "АГРО-СОЮЗ", смт. Ювілейне, Дніпропетровська обл.

В-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "АГРО-СОЮЗ", смт. Ювілейне, Дніпропетровська обл.

про стягнення солідарно 234 337,55 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй Я.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "БЕЛШИНА" (далі-позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "АГРО-СОЮЗ" (далі-відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "АГРО-СОЮЗ" (далі-відповідач-2) про стягнення солідарно 234 337,55 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.15р. порушено провадження справу № 904/2980/15, прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 19.05.15р.

19.05.15р. повноважний представник позивача у судове засідання не з'явився, але 18.05.15р. до суду від позивача надійшли:

- клопотання з відповідними доказами про розгляд справи без участі повноважного представника позивача за наявними в ній матеріалами справи, оскільки повноважний представник позивача бере участь в інших судових засіданнях, які відбудуться у Економічному суду міста Мінська (Республіка Білорусь) та у Економічному суду Гродненської області (Республіка Білорусь);

- власне письмове підтвердження того, що станом на 19.05.15р. заявлені позовні вимоги відповідачами не оплачені, розмір позовних вимог не змінився та власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору;

- клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваних судом документів.

Дослідивши матеріали справи, подані документи, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Повноважний представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Але 15.05.15р. до суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з участю повноважного представника відповідача-1 в іншому судовому засіданні.

Дослідивши подане клопотання господарський суд прийшов до висновку про те, що повноважний представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився та не подав відзив на позов та інші витребувані судом документи без поважних причин, оскільки:

По-перше, копію ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.15р. про порушення провадження у справі відповідач-1 отримав 14.04.15р. (а.с.38), тобто за 34 дня до початку розгляду справи по суті в судовому засіданні, яке призначено на 19.05.15р. Крім того, відповідачем-1 не надано суду жодних обґрунтованих пояснень щодо причини невиконання вимог ухвали суду від 07.04.15р. Таким чином, суд вважає, що у відповідача-1 було достатньо часу для надання суду відзиву на позов та інших витребуваних судом документів.

По-друге, відповідач-1 відповідно до норм чинного законодавства не обмежений у виборі осіб, які будуть здійснювати його представництво в господарському суді.

По-третє, відповідач-1 до свого клопотання про відкладення розгляду справи не додав жодних доказів в обґрунтування неможливості забезпечення явки свого повноважного представника.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач-1 неналежним чином користується своїми процесуальними правами, не виявляє взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони та не вживає заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Викладене є підставою для розгляду справи по суті в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача-1 за наявними в ній матеріалами справи.

Повноважний представник відповідача-2 у судове засідання також не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи відповідач-2 повідомлений належним чином, що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.39).

Враховуючи зазначене, господарський суд прийшов до висновку про те, що повноважний представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився та не подав відзив на позов та інші витребувані судом документи без поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача-2 за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 19.05.15р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.12р. між позивачем та відповідачем-1 був укладений договір № 231/87 (далі - Договір купівлі-продажу) до якого додатковими угодами від 12.03.12р. та від 05.11.13р. вносилися зміни.

Так, відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу позивач прийняв на себе зобов'язання продати (передати товар у власність відповідача-1), а відповідач-1 купити (оплатити і прийняти) товар на умовах, в асортименті, кількості та за цінами згідно відповідних Специфікацій, які є невід'ємною частиною вказаного договору.

Положеннями п. 4.4. Договору купівлі-продажу зі змінами до нього передбачено, що відповідачу-1 надається 100% відстрочка платежу строком на 45 календарних днів з дати поставки товару.

Згідно з п. 4.5. Договору купівлі-продажу розрахунок за поставлений товар здійснюється в українській гривні шляхом оплати на розрахунковий рахунок позивача. Датою оплати є дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Як зазначено у п. 5.2. Договору купівлі-продажу, за несвоєчасну оплату товару відповідач-1 сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення.

Пунктом 8.3. Договору купівлі-продажу передбачено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.12р., а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Якщо не менше ніж за 10 днів до закінчення строку дії даного договору, жодна зі сторін не заявить про свій намір розірвати даний договір, то строк дії договору вважається продовженим ще на один календарний рік.

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору купівлі-продажу позивач здійснив поставку товару відповідачу-1 на загальну суму 189 914,32 грн., з них:

- 11 вересня 2014 року автомобільну шину в кількості 38 штук на загальну суму 78 585,96 грн., з урахуванням 20% ПДВ, за видатковою накладною № 5272;

- 07 жовтня 2014 року автомобільну шину в кількості 24 штуки на загальну суму 58 393,80 грн., з урахуванням 20% ПДВ, за видатковою накладною № 5895;

- 21 жовтня 2014 року автомобільну шину в кількості 37 штук на загальну суму 52 934,56 грн., з урахуванням 20% ПДВ, за видатковою накладною № 626. Вказані автомобільні шини були отримані повноважними представниками відповідача-1, які діяли на підставі довіреностей № 001639 від 11.09.14р., № 001742 від 01.10.14р., № 001843 від 21.10.14р. Отже, позивач своєчасно і в повному обсязі виконав взяті на себе договірні зобов'язання.

Проте, як зазначає позивач, незважаючи на перебіг строків вчинення платежів, встановлених за згодою сторін, відповідач-1 не виконав прийняті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим, у нього станом на 11.03.15р. обліковується прострочена заборгованість в сумі 188 658,79 грн. Крім того, факт визнання відповідачем-1 заборгованості перед позивачем підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за листопад місяць 2014 року.

За неналежне виконання відповідачем-1 своїх обов'язків по Договору купівлі-продажу, позивачем на підставі п. 5.2. була нарахована пеня у розмірі 19 734,85 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем були нараховані інфляційні витрати у розмірі 24 119,85 грн. та 3% річних у розмірі 1 824,06 грн.

Позивач звертає увагу суду, що в забезпечення виконання відповідачем-1 умов вищезазначеного Договору купівлі-продажу, 14.03.14р. між позивачем та відповідач-2 був укладений договір поруки № 45/2014-п (далі - Договір поруки), відповідно до умов п. 1.1. якого, відповідач-2 поручається перед позивачем за виконання відповідачем-1, в повному обсязі усіх його обов'язків, що виникли за Договором купівлі-продажу та за будь-якими додатковими угодами до нього, що укладені та/або будуть укладені у майбутньому.

Положеннями п. 2.1.1. Договору поруки передбачено, що відповідач-2 зобов'язується відповідати перед позивачем за порушення відповідачем-1 зобов'язань за Договором купівлі-продажу, а саме:

- сплату основної заборгованості (проведення оплати за отриманий відповідачем-1 товар) за Договором купівлі-продажу у сумі 5 000 000,00 грн. з урахуванням будь-яких змін до нього;

- сплату неустойки за порушення умов Договору купівлі-продажу;

- сплату збитків у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем-1 зобов'язань за Договором купівлі-продажу;

- сплату трьох відсотків річних та втрат від інфляції відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України;

- сплату інших платежів за Договором купівлі-продажу.

Згідно з п. 2.1.2. Договору поруки відповідач-2 зобов'язується у разі одержання від позивача вимоги про виконання обов'язків за Договором купівлі-продажу, не пізніше ніж у 10-денний строк сплатити позивачу відповідну заборгованість.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався з вимогою до відповідача-1 щодо погашення заборгованості за Договором купівлі-продажу, що підтверджується листом № 54 від 19.01.15р.

26.01.15р. відповідач-1, листом № 32/11 визнав суму простроченої заборгованості (188 658,79 грн.), а також зобов'язався в строк до 10.02.15р. надати графік погашення заборгованості.

03.02.15р. позивач повторно звернувся з вимогою до відповідача-1 щодо погашення заборгованості за Договором купівлі-продажу, що підтверджується листом № 169 від 03.02.15р.

Проте, як зазначає позивач, зазначена вимога, не зважаючи на факт її отримання, відповідачем-1 проігнорована, відповідь не надана, заборгованість не погашена.

Отже, прийняті на себе зобов'язання відповідач-1 та відповідач-2 проігнорували та безпідставно не виконали, проведені позивачем заходи не сприяли покращенню ситуації та не призвели до повного погашення заборгованості, а тому даний спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить солідарно стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 заборгованість за поставлений товар у розмірі 188 658,79 грн., пеню у розмірі 19734,85грн., інфляційні витрати у розмірі 24 119,85 грн., 3% річних у розмірі 1 824,06 грн., а всього 234 337,55 грн.

Відповідач-1 та відповідач-2 доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеним Договорам на момент розгляду спору до господарського суду не надали. Крім того, відповідачі не скористалися наданим їм правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростували.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із положенням ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої обов'язки по Договору купівлі-продажу виконав належним чином, що підтверджується видатковими накладними на поставлений товар, підписаними зі сторони відповідача-1 уповноваженою особою за довіреністю на отримання матеріальних цінностей та скріплений печатками сторін. Зазначені документи були підписані відповідачем-1 без будь-яких зауважень. Таким чином, відповідач-1 своїми діями у повному обсязі прийняв умови Договору купівлі-продажу.

Крім того, господарський суд бере до уваги той факт, що відповідач-1 визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій які свідчать про визнання боргу може відноситися прохання про відстрочку виконання.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачами своїх зобов'язань за вищезазначеними Договорами. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачами умов вищезазначених Договорів, відповідачами господарському суду надано не було.

Положеннями ст. 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що:

1. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

2. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

3. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови укладених між сторонами Договорів та обставини справи, господарський суд вважає вимоги позивача в частині стягнення солідарно заборгованості за поставлений товар у розмірі 188 658,79 грн. обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.2. Договору купівлі-продажу передбачено, за несвоєчасну оплату товару відповідач-1 сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення.

На підставі п. 5.2. Договору купівлі-продажу позивачем була нарахована пеня у розмірі 19734,85 грн., розрахунок якої господарським судом був перевірений та визнаний таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаної норми закону, позивачем були нараховані інфляційні витрати у розмірі 24 119,85 грн. та 3% річних у розмірі 1 824,06 грн.

Розрахунок 3% річних господарським судом перевірений та визнаний таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розрахунку інфляційних втрат, то суд вважає, що він зроблений невірно.

Після перерахунку проведеного господарським судом (в "ЛІГА:ЗАКОН") відповідно до вимог чинного законодавства України, інфляційні втрати складають всього 24 060,20 грн.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 24 060,20 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 543, 549, 554, 599, 610, 612, 625, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174,193, 218, 231, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, - .

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "АГРО-СОЮЗ" (місцезнаходження: вулиця Нижньодніпровська, будинок № 1, селище міського типу Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, 52005, ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "АГРО-СОЮЗ" (місцезнаходження: вулиця Нижньодніпровська, будинок № 1, селище міського типу Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, 52005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "БЕЛШИНА" (місцезнаходження: вул. Щорса, будинок № 100, м. Чернігів, 14011, , р/р 1426 в Чернігівське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 353586) заборгованість за поставлений товар у розмірі 188 658,79 гривень (сто вісімдесят вісім тисяч шістсот п'ятдесят вісім гривень 79 копійок), пеню у розмірі 19 734,85 гривень (дев'ятнадцять тисяч сімсот тридцять чотири гривни 85 копійок), інфляційні втрати у розмірі 24 060,20 гривень (двадцять чотири тисячі шістдесят гривень 20 копійок), 3% річних у розмірі 1 824,06 гривень (одна тисяча вісімсот двадцять чотири гривни 06 копійок), витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 685,56 гривень (чотири тисячі шістсот вісімдесят п'ять гривень 56 копійок).

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.05.15р.

Суддя Н.Е. Петренко