ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015 р. Справа №917/673/15

за позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", вул. Мечникова, 16-а, м. Київ 23,01023

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина", Гаївщина, Лохвицький район, Полтавська область,37244

про 1) розірвання договору повторного лізингу (бюджетні кошти) від 31.08.2010 №16-10-182 плб/742, укладений між Державним публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гаївщина»;

2) вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаївщина» (ідентифікаційний код 34235930) трактор ХТЗ-150К-09, зав. №140205 та трактор ХТЗ-17221, зав. № 1102, залишковою вартістю 36 823,86 грн., та передання Державному публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (ідентифікаційний код 30401456);

3) стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаївщина» (ідентифікаційний код 34235930) на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (ідентифікаційний код 30401456) заборгованість в сумі 36271,32 грн., з них 26116,86 грн. - сума лізингових платежів, 3633,47 грн. - пеня, 6241,93 грн. - сума інфляції, 279,06 грн. - 3% річних від суми боргу.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін, які були присутні в судовому 14.05.2015 року:

від позивача: Дубовик В.А. дов. №14/20-130-14 від 01.07.2014р.

від відповідача: Пащенко В.В. дов. № гаї/109 від 23.03.2015 р.

Представники сторін, які були присутні в судовому 18.05.2015 року:

від позивача: Дубовик В.А. дов. №14/20-130-14 від 01.07.2014р.

від відповідача: не з'явився

Рішення приймається після перерви оголошеної в судовому засіданні 14.05.2015 року на підставі статті 77 ГПК України.

В судовому засіданні 18.05.2015р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомив дату складання повного рішення.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про:

1) розірвання договору повторного лізингу (бюджетні кошти) від 31.08.2010 №16-10-182 плб/742, укладений між Державним публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гаївщина";

2) вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина" (ідентифікаційний код 34235930) трактору ХТЗ-150К-09, зав. №140205 та трактору ХТЗ-17221, зав. № 1102, залишковою вартістю 36 823,86 грн., та передання Державному публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (ідентифікаційний код 30401456);

3)стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина" (ідентифікаційний код 34235930) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (ідентифікаційний код 30401456) заборгованість в сумі 36271,32 грн., з них 26116,86 грн. - сума лізингових платежів, 3633,47 грн. - пеня, 6241,93 грн. - сума інфляції, 279,06 грн. - 3% річних від суми боргу (в редакції зави про збільшення розміру позовних вимог від 10.04.2015 року вих. №.14/682 та заяви від 21.04.2015 року вих. №1/070).

Разом з позовною заявою позивачем було заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційну службу Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області.

Суд ухвалою від 16.04.2015 року відмовив в задоволенні даного клопотання (арк. с. 60-62)

Також в позовній заяві позивач просив суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Гаївщина" та/або іншим особам здійснювати будь-які дії щодо ліквідації Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина" (ідентифікаційний код 34235930) до виконання рішення у справі.

Суд ухвалою від 16.04.2015 року відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову (арк. с. 60-62).

17.04.2015 року від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (арк. с. 63-65). Згідно поданої заяви позивач просив суд стягнути з ТОВ "Гаївщина" на користь Держави в особі Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» заборгованість в сумі 36271,32 грн., з них 26116,86 грн. - сума лізингових платежів, 3633,47 грн. - пеня, 6241,93 грн. - сума інфляції, 279,06 грн. - 3% річних від суми боргу. Решту позовних вимог розглядати в редакції позовної заяви від 20.03.2015 року №14/539. До заяви позивач додав докази відправки копії заяви відповідачу.

Також від позивача 23.04.2015 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог (арк. с.80), в якій позивач повідомляє про допущену помилку у прохальній частині своїх вимог, просить суд розглянути та задовольнити пункт 6 прохальної частини позовної заяви від 20.03.2015 року №14/539 та пункт 2 прохальної частини заяви про збільшення розміру позовних вимог від 10.04.2015 року №14/682, з урахуванням виправленої помилки, в такій редакції: "Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина" на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» заборгованість в сумі 36271,32 грн., з них 26116,86 грн. - сума лізингових платежів, 3633,47 грн. - пеня, 6241,93 грн. - сума інфляції, 279,06 грн. - 3% річних від суми боргу. Решту позовних вимог розглядати в редакції позовної заяви від 20.03.2015 року №14/539". До заяви позивач додав докази відправки копії заяви відповідачу, копію довіреності.

Суд ухвалою від 28.04.2015 року прийняв заяву про збільшення розміру позовних вимог та заяву про уточнення позовних вимог до розгляду і розглядає спір в межах предмету в редакції поданих заяв (арк. с. 85).

Представник відповідача в судовому засіданні 14.05.2015 року заявив клопотання про відкладення слухання справи, для надання часу сторонам вирішити спір мирним шляхом. Також представник відповідача повідомив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридичні технології ЛТД" готове викупити у позивача права за договором повторного лізингу (бюджетні кошти) від 31.08.2010 №16-10-182 плб/742 про, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридичні технології ЛТД" направило позивачу лист - пропозицію №3 від 14.05.2015 року та надав суду копію листа №3 від 14.05.2015 року.

Представник позивача повідомив суду, що на час розгляду справи лист №3 від 14.05.2015 року на їхню адресу не надходив.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.05.2015 року надав представнику позивача лист - пропозицію №3 від 14.05.2015 року.

В зв'язку з вище викладеним суд оголосив перерву в судовому засіданні до 18.05.2015 року, про що сторони були повідомленні під розписку.

В судове засідання призначене на 18.05.2015 року (після оголошеної перерви), відповідач не з'явився, про місце дату та час його проведення був повідомлений належним чином під розписку.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Доказів врегулювання спору сторонами суду не подано.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив, що :

між Відкритим акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украголізинг" (у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 №951 назву змінено на Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг") (позивач, лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гаївщина" (відповідач, лізингоодержувач) було укладено договір повторного лізингу (бюджетні кошти) від 31.08.2010 №16-10-182 плб/742 (арк. с. 17-25), згідно з умовами якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк майно, яке є власністю лізингодавця і визначено у додатку до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу", що є специфікацією предмету лізингу, а лізингоодержувач сплачує за це лізингові платежі на умовах договору (п.1.1. договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору, лізингодавець за договором передає лізингоодержувачу предмет лізингу, який було придбано за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з Порядком.

Відповідно до п. 2.2 договору строк лізингу відраховується з дати укладення між сторонами акта приймання-передачі у користування предмета лізингу, що укладається у 4-х автентичних примірниках.

На виконання умов договору позивачем було передано відповідачеві за актом приймання-передачі від 29.11.2010 року трактор ХТЗ-150К-09, зав. №140205, вартістю 105 170,09 грн. та за актом приймання-передачі від 29.11.2010 трактор ХТЗ-17221, зав. № 1102, вартістю 131 181,53 грн., а всього на загальну вартість 236 351,62 грн. (арк. с. 26-27).

Відповідно до п. 3.4.3. договору відповідач зобов'язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 4.1 договору з моменту підписання акта передачі одержання предмета лізингу лізингоодержувач за користування останнім сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають:

- відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу;

- винагороду в розмірі 7% річних від залишкової невідшкодованої вартості предмета лізингу.

Черговість сплати лізингових платежів кратна 6 місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта передачі. Перший лізинговий платіж здійснюється через 6 місяців з дати підписання акта передачі, подальші платежі - через кожні 6 місяців.

Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються додатком до Договору «Графік сплати лізингових платежів» (п. 4.2 договору).

Відповідач, порушивши умови договору не сплатив у повному обсязі лізингові платежі від 29.11.2014 року заборгованість по яких складає 26116,86 грн. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем складає 26116,86 грн.

Також позивач на підставі п. 7.1. договору та ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в сумі 3 633,47 грн. за період з 30.11.2014 року по 08.04.2015 року, 3 % річних в сумі 279,06 грн. за період з 30.11.2014 року по 08.04.2015 року, інфляційні в сумі 6 241,93 грн. за період грудень 2014 року - березень 2015 року.

Крім того позивач просить суд на підставі ст. 651 ЦК України розірвати договір повторного лізингу (бюджетні кошти) від 31.08.2010 №16-10-182 плб/742 укладений між Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гаївщина" та вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина" трактору ХТЗ-150К-09, зав. №140205 та трактору ХТЗ-17221, зав. № 1102, залишковою вартістю 36 823,86 грн. і передати Державному публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг".

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ч. 2 ст. 806 ЦК України до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено: відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" на лізингоодержувача покладено обов'язок своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Як вказує позивач, лізингові платежі, за узгодженими графіками відповідач не здійснив в повному обсязі, згідно представленого позивачем розрахунку за відповідачем склалася заборгованість в розмірі 26 116,86 по лізинговим платежам.

Таким чином, оскільки відповідач не надав доказів щодо виконання ним зобов'язань, суд вважає обґрунтованими, підтвердженими розрахунками та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 26 116,86 грн. по лізинговим платежам.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Підпунктом 7.1. договору сторони погодили, що за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних положень позивачем нараховано відповідачу до стягнення пеню в сумі 3633,47 грн. за період з 30.11.2014 року по 08.04.2015 року, 3% річних в сумі 279,06 грн. за період з 30.11.2014 року по 08.04.2015 року, інфляційні в сумі 6 241,93 грн. за період грудень 2014 року - березень 2015 року.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних, суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених сум, оскільки при перевірці їх розміру судом не було виявлено їх завищення з боку позивача.

Приписами ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п. 8.1 договору, він набуває чинності з дня наступного за днем підписання його сторонами, і діє до закінчення строку лізингу, але не довше 10 років.

Згідно з п. 8.3 лізингодавець має право на дострокове припинення дії договору за несплату лізингоодержувачем протягом 30 календарних днів лізингового платежу або за не укладення лізингоодержувачем відповідних правочинів або невиконання інших зобов'язань, передбачених договором.

Як встановлено судом відповідач прострочив сплату лізингових платежів за договором понад 30 календарних днів лізингового платежу.

Також судом 18.05.2015 року було зроблено Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з якого вбачається, що відповідач з 23.01.2015 року знаходиться в стані припинення за рішенням засновників, що є також істотною зміною обставин у відповідності до ст. 652 ЦК України.

Так, частиною 1 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Отже, вище перераховані обставини є підставами для визнання судом правомірності вимог щодо розірвання договору повторного лізингу (бюджетні кошти) від 31.08.2010 №16-10-182 плб/742, укладеного між Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гаївщина".

Щодо вимоги про вилучення та передачі предмету лізингу, суд зазначає, що така вимога є похідною та також підлягає задоволенню, виходячи з приписів ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" та ст. 651, 653 Цивільного кодексу України, якими передбачено право вимагати повернення предмета лізингу в разі невиконання (прострочення виконання) грошових зобов'язань лізингоодержувачем за договором лізингу.

Крім того, в пункті п.5.5. договору сторони погодили, що при порушенні справи про банкрутство, ліквідації, арешті чи конфіскації майна відповідача, предмет лізингу відокремлюється від майна першого.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Жодних заперечень від відповідача щодо позовних вимог чи конррозрахунку ціни позову не надходило.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного суд задовольняє позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст. 49 ГПК України відшкодування витрат з оплати судового збору покладається на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючи ст.ст. 33,43,49,75,82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Розірвати договір повторного лізингу (бюджетні кошти) від 31.08.2010 №16-10-182 плб/742, укладений між Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гаївщина".

3. Вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина" (с. Гаївщина, Лохвицький район, Полтавська область,37244, ідентифікаційний код 34235930) трактор ХТЗ-150К-09, зав. №140205 та трактор ХТЗ-17221, зав. № 1102, залишковою вартістю 36 823,86 грн., та передати Державному публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (вул. Мечникова, 16-а, м. Київ 23,01023, ідентифікаційний код 30401456).

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаївщина" (с. Гаївщина, Лохвицький район, Полтавська область,37244, ідентифікаційний код 34235930) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (вул. Мечникова, 16-а, м. Київ 23,01023, ідентифікаційний код 30401456) заборгованості в сумі 36271,32 грн., з них: 26116,86 грн. - сума лізингових платежів, 3633,47 грн. - пеня, 6241,93 грн. - сума інфляційні, 279,06 грн. - 3% річних від суми боргу, 4872,00 грн. судового збору.

Видати накази із набранням цим рішення законної сили.

Повне рішення складено 21.05.2015 року

Суддя Тимощенко О.М.