РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015Справа №910/5036/15-г
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Дельта-Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Комфорт капітал", Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання недійсним договору, за участю представника позивача - не з'явився, відповідача 1 - не з'явився, відповідача 2 - Соболєвої М.В., довіреність №б/н від 23.12.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, який зареєстровано в реєстрі за № 459 від 12.04.2013 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Комфорт капітал" та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк".

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.03.2015 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 25.03.2015 року.

25.03.2015 року в судовому засіданні відповідачем 2 надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

22.04.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Адамант» через канцелярію суду надано клопотання про залучення його до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, яке обґрунтовано тим, що на даний час ТОВ «Фінансова компанія «Адамант» є власником предмету іпотеки.

В судовому засіданні 13.05.2015 року судом відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Адамант» про залучення його до участі в справі в якості третьої особи зважаючи на те, що представником ТОВ «Фінансова компанія «Адамант» не надано доказів на підтвердження того факту, що рішення по даній справі якимось чином вплине на права та обов'язки ТОВ «Фінансова компанія «Адамант».

13.05.2015 року представником позивача через канцелярію суду надано клопотання про відкладення розгляду справи на 3-4 тижні у зв'язку з неможливістю з'явитись в судове засідання та необхідністю надання додаткових доказів у справі.

Проте, неможливість одного представника позивача з'явитись в судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи в розумінні ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

З огляду на наведене, судом у задоволенні вищезазначеного клопотання представника позивача Басаргіної Г.С. відмовлено.

Представники позивача та відповідача 1 в судове засідання 13.05.2015 року не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представників позивача та відповідача 1 не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представників позивача та відповідача 1.

Заслухавши пояснення представника відповідача 2, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.08.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") та Закритим акціонерним товариством "Дельта-Сервіс" (в подальшому переіменовано на Приватне акціонерне товариство "Дельта-Сервіс") укладено кредитний договір № 315-К, відповідно до якого відповідач 2 взяв на себе зобов'язання надати позивачу кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті, а позивач - прийняти і повернути його вартість.

30.08.2006 року, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ЗАТ "Дельта-Сервіс" укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козорізом Р.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3084, згідно якого позивач передав в іпотеку відповідачу 2 нерухоме майно, а саме: комплекс, І черги будівництва, розташований за адресою: місто Херсон, Острівське шосе, 2-Б.

12.04.2013 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Комфорт - Капітал" укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 30.08.2006 року, згідно якого первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає належне первісному іпотекодержателю на підставі договору іпотеки, укладеного між АТ "УкрСиббанк" та ЗАТ "Дельта-Сервіс", право вимоги виконання зобов'язання, а також документи, які засвідчують таке право та інформацію, яка є важливою для його здійснення.

Відповідно до п. 1.2. договору про відступлення права вимоги від 12.04.2013р. за договором іпотеки від 30.08.2006 року, наслідком відступлення права вимоги є заміна первісного іпотекодержателя новим іпотекодержателем в похідному зобов'язанні та заміні первісного кредитора новим кредитором в основному зобов'язанні та інших похідних від основного зобов'язаннях, при чому до нового іпотекодержателя (нового кредитора) переходять всі права первісного іпотекодержателя (первісного кредитора) в похідному, основному зобов'язанні та інших похідних від основного зобов'язаннях в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу права.

Предметом даного спору є визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, який зареєстровано в реєстрі за № 459 від 12.04.2013 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Комфорт капітал" та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" на тій підставі, що в порушення вимог ст. ст. 19, 23, 24 Закону України «Про іпотеку», п.п. 22, 23 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 року № 410 «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек» та умов іпотечного договору від 30.08.2006 року ТОВ Фінансовою компанією «Комфорт Капітал» не внесено запису до Державного реєстру іпотек про зміни іпотеко держателя та в порушення вимог ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" не попередило ПрАТ «Дельта Сервіс» про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

У відповідності до вимог ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Така ж норма міститься і в ст. 24 Закону України "Про іпотеку".

На підставі ст. 24 Закону України "Про іпотеку" та п. 3.5.3. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, який зареєстровано в реєстрі за № 459 від 12.04.2013 року іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення ним прав іпотекодержателя і права вимоги за основним та похідними зобов'язаннями.

Разом з тим підставою визнання договору недійсним є недодержання вимог закону саме в момент його укладення. Оскільки ж порушення положень закону та договору щодо повідомлення боржника (позивача) про відступлення іпотекодержателем своїх прав за іпотечним договором відбулося після його укладення це не може бути підставою для визнання договору недійсним.

Це ж стосується і відсутності державної реєстрації відомостей про таке відступлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна від 01.02.2015 року та в рішеннях Верховного Суду України від 18.08.2010 року та від 07.04.2010 року №6-4322св10.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, за заявленими вимогами позивачем не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними.

Таким чином, правових підстав та обставин для визнання договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, який зареєстровано в реєстрі за № 459 від 12.04.2013 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Комфорт капітал" та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" недійсним судом не встановлено, і тому в позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 18.05.2015р.

Суддя С.О.Чебикіна