КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа№ 911/4763/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача (прокуратури): не з'явився;

від відповідача 1: Сенько О.В. - довіреність № 2-15/10 від 05.01.2015;

від відповідача 2: Гаджук П.П. - довіреність б/н від 25.12.2014;

розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області

на рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2015

у справі № 911/4763/14 (суддя: Щоткін О.В.)

за позовом Заступника прокурора Київської області

до 1. Броварської міської ради Київської області

2. Приватного підприємства "Спартак"

про визнання недійсними окремих пунктів рішень Броварської міської ради Київської області та визнання недійсними договору оренди земельної ділянки № 1192 від 05.07.2007 та договорів про внесення змін до нього,

У судовому засіданні 19.05.2015 оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Київської області (далі - позивач, прокуратура) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Броварської міської ради Київської області (далі - відповідач 1) та Приватного підприємства "Спартак" (далі - відповідач 2) про визнання недійсними окремих пунктів рішень Броварської міської ради Київської області, а також визнання недійсними договору оренди земельної ділянки № 1192 від 05.07.2007 та договорів про внесення змін до нього.

Позов обґрунтований тим, що при укладенні договору оренди землі від 05.07.2007 не було затверджено проект землеустрою спірної земельної ділянки, чим порушено вимоги ст. 123 Земельного кодексу України, а також, всупереч ст. 15 Закону України "Про оренду землі", не зазначено цільового призначення земельної ділянки, оскільки, на думку прокурора, вказане у договорі цільове призначення: «землі комерційного використання», не передбачене законодавством України.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.02.2015 в задоволенні позову було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Перший заступник прокурора Київської області, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, в неповному обсязі з'ясував обставини справи, зокрема, дійшов неправомірного висновку про відсутність порушення вимог чинного законодавства та інтересів держави оспорюваним правочином, а також необґрунтовано застосував строк позовної давності до спірних правовідносин.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2015 апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 21.04.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 розгляд апеляційної скарги було відкладено на 19.05.2015.

Представники відповідачів у судовому засіданні 19.05.2015 заперечували проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у ранішенаданих відзивах на апеляційну скаргу. Зазначили, що вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Також зауважили, що прокурором не було надано доказів порушення інтересів держави спірним правочином, а також доказів невідповідності договору вимогам чинного законодавства. При цьому вказували на безпідставність доводів апелянта в частині відсутності у договорі визначення цільового використання земельної ділянки.

Представник позивача (прокуратури) у судове засідання 19.05.2015 не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про що, зокрема, свідчить розписка від 21.04.2015, яка була надана представником прокуратури щодо обізнаності дати наступного засідання. Крім того, на адресу Прокуратури Київської області була рекомендованим листом направлена ухвала про відкладення розгляду апеляційної скарги, що окремо свідчить про належне повідомлення сторони про час та місце судового засідання.

Згідно частини 3 пункту 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, представники відповідачів наполягали на розгляді апеляційної скарги за відсутності представника прокуратури, зважаючи на тривалий строк розгляду справи в судах обох інстанцій.

Враховуючи те, що явка представників учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки рішення Господарського суду Київської області в апеляційному порядку за відсутності представника прокуратури, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання та жодних заяв або клопотань не надав.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, оглянувши оригінали документів, пов'язаних з предметом спору, заслухавши пояснення представників відповідачів, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, пунктом 6.24 рішення Броварської міської ради Київської області № 192-13-05 від 25.12.06 ПП "Спартак" було надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3 га для розширення території під будівництво готельно-офісного комплексу на розі вул. Київській та Чорновола.

Відповідно до п. 2.2 рішення Броварської міської ради від 14.06.07 № 367-22-05, ПП "Спартак" за рахунок земель міської ради надано в оренду земельну ділянку площею 0,2804 га для розширення території під будівництво готельно-офісного комплексу - землі комерційного використання, на розі вул. Київській та Чорновола терміном на 5 років.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі вказаних рішень, 05.07.2007 року між Броварською міською радою Київської області та ПП "Спартак" укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець надає, а орендар - ПП "Спартак" приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,2804 га для розширення території під будівництво готельно-офісного комплексу - землі комерційного використання за адресою: Київська область, місто Бровари на розі вулиці Київської та вулиці Чорновола, кадастровий номер земельної ділянки - :00:015:0538.

Вказаний договір зареєстрований в Київській регіональній філії Державного підприємства "Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам", про що вчинено запис від 07.08.2007 № 06.

За актом прийому-передачі земельної ділянки від 05.07.2007 Броварська міська рада передала, а ПП "Спартак" прийняло земельну ділянку площею 0,2804 га.

Відповідно до п.п. 1, 8 договору, земельна ділянка відноситься до земель комерційного використання. Договір укладено на 5 (п'ять) років з дати його підписання.

Правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що в подальшому, 02.03.2009 року до договору від 05.07.2007 були внесені зміни на підставі договору № 1, зареєстрованого в органах Держкомзему 29.09.2009 за №05; встановлено нормативно-грошову оцінку земельної ділянки на період будівництва в сумі 138705 грн.

Також пунктом 7.12 рішення Броварської міської ради № 56-03-06 від 09.12.2010 продовжено термін користування земельною ділянкою площею 0,2804 га для розширення території під будівництво готельно-офісного комплексу до 21.11.2015 та вирішено внести зміни до договору від 05.07.2007.

Так, на підставі вказаного рішення, 07.02.2011 між Броварською міською радою та ПП "Спартак" укладено договір про внесення змін до договору від 05.07.07 та договору № 1 від 02.03.2009.

Вказаним договором про внесення змін, серед іншого, змінено кадастровий номер земельної ділянки площею 0,2804 га :00:015:0577 та змінено термін дії договору, зокрема встановлено, що договір від 05.07.2007 укладено строком дії до 21.11.2015.

Як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції прокурор зазначав, що при наданні в оренду земельної ділянки ПП "Спартак", Броварська міська рада порушила норми законодавства України, а саме: при укладенні договору оренди землі від 05.07.2007 не було затверджено проект землеустрою спірної земельної ділянки, чим порушено вимоги ст. 123 Земельного кодексу України, та, всупереч ст. 15 Закону України "Про оренду землі", не зазначено цільового призначення земельної ділянки, з огляду на те, що, на думку прокурора, законодавством України не передбачено такої категорії земель як землі комерційного використання, що вказано в п. 1. даного договору. Крім того, прокурор зазначає, що в розумінні ст. 654 ЦК України та ст. 124 Земельного кодексу України, Броварська міська рада, перш ніж вносити зміни до спірного договору оренди, повинна була внести зміни в п. 2.2. рішення № 367-22-05 від 14.06.2007, а не приймати нове рішення № 56-03-06 від 09.12.2010 щодо продовження строку оренди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, зокрема, дійшов висновку про те, що Броварська міська рада, в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений законодавством України укладала та вносила зміни до відповідних правочинів, які є предметом даного спору.

В цій частині суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення № 367-22-05 від 14.06.2007), проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на розі вулиць Київської та Чорновола в м. Бровари Київської області в оренду ПП "Спартак" було погоджено, що підтверджується копіями: висновків Броварського міського відділу земельних ресурсів Київського обласного управління земельних ресурсів Держземагенства України № 04-/7/10-з/39 та № 04/7/10-з/48, висновку Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області № 104, висновку Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 06-13/627, висновку Броварської районної санітарно-епідеміологічної станції № 139, висновку Відділу культури Броварської міської ради Київської області № 12.

12 лютого 2007 року Київським обласним головним управлінням земельних ресурсів Держкомзему України за наслідками експертизи проекту відведення земельної ділянки було складено висновок № 4а-37, відповідно до якого, даний проект відповідає вимогам законодавства України, встановленим нормам та правилам і оцінюється позитивно.

В подальшому, Броварська міська рада прийняла рішення від 14.06.07 № 367-22-05 на підставі того, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на розі вулиць Київської та Чорновола в м. Бровари Київської області в оренду ПП "Спартак" був погоджений з відповідними органами та стосовно нього винесено позитивний висновок Держкомзему України, чим фактично також погодила даний проект землеустрою.

Стосовно доводів прокурора про те, що в розумінні ст. 654 ЦК України та ст. 124 Земельного кодексу України, Броварська міська рада, перш ніж вносити зміни до спірного договору оренди, повинна була внести зміни в п. 2.2. рішення № 367-22-05 від 14.06.2007, а не приймати рішення № 56-03-06 від 09.12.2010 щодо продовження строку оренди, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 36 договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 654 Цивільного кодексу України визначено, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Разом з цим, чинним законодавством України не передбачено подовження договору оренди, шляхом внесення змін до раніше прийнятого рішення про передачу в оренду Тоді як орган місцевого самоврядування приймає рішення про продовження терміну оренди в загальному порядку.

Крім того, акти місцевого самоврядування індивідуальної дії є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Аналогічне правова позиція викладена у пункті 5 рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009.

З огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що чинним законодавством України не надано повноваження радам у галузі земельних відносин на зміну своїх попередніх рішень, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів - в даному випадку права користування земельною ділянкою.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що Броварська міська рада, в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений законодавством України, внесла зміни до умов укладеного договору шляхом укладання з орендарем договору № 1 від 02.03.2009р. про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 05.07.2007р. № 1192 та договору № 31 від 07.02.2011р. про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 05.07.2007р. №1192 та договору № 1 від 02.03.2009р., на підставі ухвалених Броварською міською радою рішень.

Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до пункту 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Враховуючи встановлене вище, місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, про відсутність підстав для визнання недійсними та скасування п. 6.24 рішення Броварської міської ради Київської області № 192-13-05 від 25.12.2006, п. 2.2 рішення Броварської міської ради Київської області № 367-22-05 від 14.06.2007, п. 7.12 рішення Броварської міської ради Київської області № 56-03-06 від 09.12.2010, в розумінні вищенаведених приписів законодавства.

Стосовно тверджень прокурора про те, що договір оренди земельної ділянки від 05.07.2007 є недійсним, оскільки у ньому не вказано цільового призначення земельної ділянки, з посиланням на те, що законодавством України не передбачено такої категорії земель як: «землі комерційного використання», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У пункті 16 договору оренди землі від 05.07.2007 року, вказано цільове призначення земельної ділянки, а саме - «землі комерційного використання».

Згідно ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Стаття 20 Земельного кодексу України встановлює, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Відповідно до пояснювальної записки Київського обласного головного управління земельних ресурсів до проекту відведення земельної ділянки на розі вулиць Київської та Чорновола в м. Бровари Київської області в оренду ПП "Спартак", спірна земельна ділянка віднесена до земель комерційного використання код 1.11.6.

Суд апеляційної інстанції зазначає про обґрунтованість доводів відповідачів стосовно того, що під час виникнення спірних правовідносин діяв Український класифікатор цільового використання землі, затверджений листом Держкомзему України від 24.04.1998 року за № 14-1-7/1205, п. 1.11 в якому було передбачено таке цільове використання, як комерційне.

Разом з цим, у висновку Броварського міського відділу земельних ресурсів Київського обласного управління земельних ресурсів Держземагенства України № 04/7/10-з/39 зазначено, що спірна земельна ділянка повинна використовуватись без зміни цільового призначення (код 1.11.6. Українського класифікатору цільового використання землі).

Зазначене спростовує твердження прокурора про те, що відбулась зміна цільового призначення наданої в оренду ПП "Спартак" земельної ділянки.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає про обґрунтованість доводів апелянта, в частині того, що спірна земельна ділянка рахується в резервних територіях міста (інші відкриті землі), тобто фактично рахується землями запасу (що підтверджується довідкою Броварського міського відділу земельних ресурсів Київського обласного управління земельних ресурсів Держземагенства України № 04-з/13-з/195 від 31.01.2007).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення № 367-22-05 від 14.06.2007), земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Зі змісту наведеної норми випливають наступні висновки: 1) у запасі можуть перебувати ділянки будь-якої категорії земель в Україні; 2) перебування земель у запасі не змінює їх цільове призначення; 3) в запасі можуть знаходитися лише ті земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб; 4) землі запасу знаходяться в державній або комунальній власності.

Разом з цим, відповідно до наказу Державного комітету статистики України № 377 від 05.11.98 "Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми NN 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем)", порядком заповнення граф першого та другого розділів форми N 6-зем передбачено у графі 42 вказувати дані про землі, які використовуються в комерційних цілях. Додатком № 3 до даної інструкції затверджено класифікацію видів економічної діяльності на землях, що використовуються в комерційних цілях.

Вищевстановлене підтверджує існування та правильність зазначення цільового використання земельної ділянки в оскаржуваному договорі оренди, у зв'язку з чим, твердження прокурора про відсутність у спірному договорі істотної умови, а саме: цільового призначення земельної ділянки є безпідставними. Відтак у задоволенні вимоги про визнання недійсним договору оренди від 05.07.2007 (з відповідними додатковими угодами до нього) правомірно було відмовлено судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками місцевого господарського суду в частині того, що прокурором не було надано суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності (про пропуск якої було заявлено відповідачем 1 в порядку ст. 261 ЦК України).

Разом з цим, пунктом 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" встановлено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В свою чергу, як було встановлено у даній постанові, прокурором не було доведено обґрунтованість та законність позовних вимог, обставин, з якими чинне законодавство пов'язує недійсність правочинів, а також не було надано доказів порушення інтересів держави оспорюваними правочинами, відтак позов не підлягає задоволенню саме з підстав його необґрунтованості, а не через сплив позовної давності.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2015 у справі № 911/4763/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2015 у справі № 911/4763/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/4763/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім