ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 травня 2015 р. Справа № 903/371/15

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз", м. Луцьк

до дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор"

про стягнення 13 981грн.63коп.

Суддя Сур?як О.Г

представники:

від позивача: Гаврилюк Д.В. - представник за довіреністю №1777/06-06 від 30.09.2014р.

від відповідача: Лапковський О.Ю. - представник за довіреністю №74 від 15.10.2014р.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України.

Заяви про відвід судді та фіксацію судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач -ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" ПАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор" - 13 981грн.63коп заборгованості, з них : 9955грн.56коп. основного боргу ; 892грн.46коп. - пені; 302грн.71грн. - 3% річних та 2830грн.90коп. інфляційних нарахувань .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язання щодо повного та своєчасного розрахунку за поставлений природний газ на підставі договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №2014/ТП-ПР-6-16 від 31.12.2013р.

Представник позивача в судовому засіданні 25.05.2015р. надав суду додаткові пояснення (вих.. №139/06-06 від 25.05.2015р.), з яких вбачається, що крім зазначеного вище договору, між позивачем та відповідачем 01.04.2014р. була укладена також додаткова угода до договору, якою сторони виклали у новій редакції п.4.2 Договору щодо зміни ціни на природний газ.

Також представник позивача надав суду для огляду оригінал Додаткової угоди від 01.04.2014р. та належним чином її завірену копію.

Представник відповідача в судовому засіданні ознайомився з поданими документами, зазначивши, що з врахуванням наданих позивачем документів, заперечень до позову немає.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

31.12.2013 року між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" в особі філії Ківерцівське УГГ як постачальником і ДП "Волинський облавтодор" ПАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор" як споживачем було укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2014/ТП-ПР-6-16.

Відподно до п. 1.1. якого постачальник здійснює споживачу постачання природного газу в обсягах і в порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку і на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 4.2. договору ціна за 1000 куб. м. природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання становить 3497грн.56коп., крім того ПДВ 20% - 699грн.51коп., разом за 1000куб.м. - 4197грн.72коп.

Пунктом 2.6. договору передбачено, що послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання передачі газу, що оформляються згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Відповідно до п.п. 4.6.1, 4.6.3. договору авансові платежі сплачуються споживачем постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100% від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу на розрахунковий період за 5 календарних днів до початку місяця поставки газу.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

01.04.2014р. сторони уклали додаткову угоду до договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №2014/ТП-ПР-6-16.

Даною додатковою угодою сторони виклали п.4.2 Договору у новій редакції. Та затвердили ціну за 1000куб.м. природного газу в розмірі 4020грн.00коп. Дана додаткова угода вступила в дію з 01.04.2014р.

Тому в акті прийомки-передачі природного газу за квітень 2014р. №452 від 23.04.2014р. ціна за 1000куб.м. природного газу становить 4020грн.00коп.

На виконання умов договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2014/ТП-ПР-6-16 від 31.12.2013р. позивач протягом лютого - квітня 2014 року передав відповідачу природного газу на загальну суму 10063грн.48коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу № 193 від 24.02.2014 року обсяг 1020м? на суму 4453грн.09коп., № 309 від 20.03.2014 року обсяг 960м? на суму 4150грн.09коп., та №452 від 23.04.2014р. обсяг 275м? на суму 1459грн.49коп., підписаними представниками сторін та скріпленими печатками.

Відповідач переданий за договором № 2014/ТП-ПР-6-16 від 31.12.2013р. природний газ оплатив в розмірі 107грн.92коп, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією банківської виписки від 20.05.2014р.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1, 7 ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На день розгляду спору заборгованість відповідача становить 9955грн.56коп., не погашена, не оспорена, підтверджена матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Згідно ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 6.2.2 договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач за прострочення платежів за період з 06.03.2014р. по 06.09.2014р. нарахував відповідачу 892,46грн. пені, 302грн.71коп. - 3% річних за період з 06.03.2014р. по 01.04.2015р. та 2830грн.90коп. інфляційних нарахувань за період з березня 2014р. по лютий 2015р., які не оспорені відповідачем та підлягають до стягнення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір по справі підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 173, 193, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 546, 549, 625, 626, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.49, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор" (43001, Волинська область м. Луцьк, вул. Ковельська, 41, ) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" (43025, м. Луцьк, вул. І. Франка, 12, ) 13 981грн.63коп. (з них: 9 955грн.56коп. - основного боргу, 892грн.46коп. - пені, 302грн.71коп. - 3% річних та 2830грн.90коп. - інфляційних нарахувань, а також 1 827грн.00коп. витрат по оплаті судового збору.

Повний текст рішення складено: 28.05.2015р.

Суддя О. Г. Сур'як