ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" травня 2015 р.Справа № 922/2202/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

розглянувши матеріали по справі

за позовом ТОВ "Слобожанський миловар", с. Подвірки
до ТОВ "Хімімпекс", м. Мерефа
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.06.2014 р. у справі №922/2202/14 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" (далі - ТОВ "Слобожанський миловар") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімімпекс" (далі - ТОВ "Хімімпекс") про стягнення 176 538 грн. 39 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вказане рішення мотивовано тим, що позивач належними та допустимими доказами довів факт існування перед ним заборгованості відповідача в заявленій сумі, яка виникла внаслідок виконання ТОВ "Слобожанський миловар" зобов'язань ТОВ "Хімімпекс" за договором поставки №Н07 від 20.11.2013 р. При цьому, відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 р. рішення господарського суду Харківської області від 17.06.2014 р. у справі №922/2202/14 скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Господарський суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про неукладеність договору про переведення боргу б/н від 20.12.2013 р., у зв'язку з чим визнав відсутніми підстави для стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором.

В процесі апеляційного розгляду відповідачем заявлено клопотанням про призначення комплексної судової технічної та почеркознавчої експертизи договору поставки №Н07 від 20.11.2013 р. та видаткових накладних №1880 від 20.11.2013 р., №1896 від 21.11.2013 р., №1947 від 29.11.2013 р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.10.2014 р. у справі №922/2202/14 призначено комплексну судову технічну та почеркознавчу експертизу, у зв'язку з чим провадження у даній справі зупинялось до закінчення проведення призначеної експертизи.

Однак, вказана експертиза проведена не була через те, що необхідні матеріали справи до експертної установи не надійшли, а рахунок вартості робіт по проведенню експертизи не було сплачено.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 20.11.2013 р. між ТОВ "Саббіа Груп" (постачальник) та ТОВ "Хімімпекс" (покупець) укладено договір поставки №Н07, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар - натрій їдкий, який відповідає ГОСТ 2263-79, на умовах, визначених у договорі.

В подальшому, між ТОВ "Хімімпекс" (первісний боржник), ТОВ "Слобожанський миловар" (новий боржник) та ТОВ "Саббіа Груп" (кредитор) укладено договір про переведення боргу б/н від 20.12.2013 р.

Вказаний договір від імені первісного боржника підписано заступником директора Яциною О.П., що діяв на підставі наказу № 15К від 04.12.2013 р.

Сторони договору про переведення боргу б/н від 20.12.2013 р. погодили, що цим договором регулюються відносини, пов'язані із заміною зобов'язаної сторони (первісного боржника) у зобов'язанні, що виникає з договору поставки №Н07 від 20.11.2013 р., укладеного між первісним боржником та кредитором.

При цьому, первісний боржник переводить на нового боржника борг в розмірі 176 538 грн. 39 коп., а новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов'язання. Новий боржник зобов'язуться виконати обов'язки первісного боржника щодо грошового зобов'язання у вказаному розмірі до 01.02.2014 р. включно. У разі виконання новим боржником своїх зобов'язань за цим договором, первісний боржник в подальшому зобов'язується сплатити (погасити) новому боржнику вищезазначений борг в розмірі 176 538 грн. 39 коп. до 30.04.2014 р. (п. 2, 2.1 договору про переведення боргу).

В п. 7 договору б/н від 20.12.2013 р. закріплено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Позовні вимоги ТОВ "Слобожанський миловар" вмотивовано тим, що позивач свої зобов'язання за договором про переведення боргу виконав, а саме сплатив кредитору 31.01.2014 р. грошові кошти в сумі 176 538 грн. 39 коп., що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Однак, відповідач у визначений договором про переведення боргу б/н від 20.12.2013 р. строк зазначену суму позивачу не сплатив.

В процесі здійснення апеляційного провадження відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки, на його думку, вказаний договір про переведення боргу від імені ТОВ "Хімімпекс" підписала особа (заступник директора), яка діяла без відповідного доручення на це.

Апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що укладення договору про переведення боргу б/н від 20.12.2013 р. не було погоджено загальними зборами ТОВ "Хімімпекс" та не було в подальшому схвалено відповідачем, як цього вимагають приписи чинного законодавства.

Крім того, господарський суд апеляційної інстанції встановив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували повноваження заступника директора ТОВ "Хімімпекс" Яцина О. П. на підписання договору переведення боргу, зокрема, оригінал наказу №15К від 04.12.2013 р. суду наданий не був.

Так, в п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 р. зазначено, що в силу припису ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим (ст.ст. 205 - 210, 640 Цивільного Кодексу України, ч. 2 - 5, 7 ст. 180 Господарського Кодексу України тощо).

Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас господарським судам, як зазначив ВГСУ, необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

У відповідності до ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов*язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 86, 111-12 ГПК України

УХВАЛИВ:

1. Призначити матеріали до розгляду у судовому засіданні на "02" червня 2015 р. о 11:00.

2. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, площа Свободи 5, 8-й під'їзд, 2-й поверх, кабінет № 211.

3. Зобов'язати сторони надати до суду:

Відповідачу - докази, які б підтверджували повноваження заступника директора ТОВ "Хімімпекс" Яцина О. П. на підписання договору про переведення боргу, зокрема, оригінал наказу №15К від 04.12.2013 р.

Позивачу - письмові пояснення щодо наслідків виконання сторонами оспорюваного договору .

Участь представників сторін у судовому засіданні визнати обов'язковою.

Суддя Л.С. Лаврова

Примітка: Звернути увагу сторін на те, що суд має право стягувати в доход державного бюджету з винної сторони штраф у розмірі до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ненадіслання у встановлений строк відзиву на позовну заяву або витребуваних господарським судом матеріалів, а також за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону (п. 5 ст.83 ГПК України).