ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

20 травня 2015 р.

Справа № 910/629/15-г

за позовом:публічного акціонерного товариства "Фідобанк" (01601, м.Київ, вул. Червоноармійська, 10; поштова адреса: 49000, м.Дніпропетровськ, вул. Миронова, 17 прим. 55)

до:Приватного підприємства "НИВА-В.Ш." (21000, м.Вінниця, вул. Кропивницького, 12/1)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровської області (49000, м.Дніпропетровськ, вул. Комсомольска, 56)

про визнання недійсним протоколу проведення публічних торгів по реалізації нерухомого майна та застосувати наслідки недійсності частини правочину

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Судді Говор Н.Д.

Мельник П.І.

Cекретар судового засідання Головаченко Т.В.

Представники

позивача : Мартинюк А.П.

відповідача, третьої особи: не з'явились

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним протоколу №0414151-1 від 07.07.2014р. проведення публічних торгів по реалізації нерухомого майна від 07.07.2014р. затверджений в.о. директора філії 04 ПП «Нива -В.Ш.» Чернецьким Р.А. недійсним.

Ухвалою суду від 17.01.2015р. порушено провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.03.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровської області, розгляд справи відкладено на 31.03.2015 року та продовжено строк вирішення спору на 15 днів.

Представник позивача 26.02.2015р. вх. №06-52/1824/15 подав заяву про уточнення позовних вимог, яка судом долучена до матеріалів справи.

В судовому засіданні 31.03.2015 року судом встановлено, що сторонами не подано документів, необхідних для вирішення справи.

На підставі заяви судді Яремчука Ю.О. від 31.03.2015 року розпорядженням керівника апарату господарського суду Вінницької області від 31.03.2015 року для розгляду справи № 910/629/15-г створено колегію у складі: головуючого судді Яремчука Ю.О., суддів: Говор Н.Д., Мельника П.А.

Ухвалою суду від 31.03.2015р. прийнято справу до провадження (колегіально) та призначено розгляд справи на 20.04.2015р.

20.04.2015р. ухвалою суду відкладено розгляд справи з об'єктивних причин на 20.05.2015р.

В судове засідання з'явився представник позивача який позовні вимоги підтримав посилаючись на подану заяву про уточнення позовних вимог від 18.05.2015р. вих. № 23-7-0-1/2402-врд в якій просить визнати недійсним протоколу №0414151-1 від 07.07.2014р. проведення публічних торгів по реалізації нерухомого майна від 07.07.2014р. затверджений в.о. директора філії 04 ПП «Нива -В.Ш.» Чернецьким Р.А. в частині розрахунків за придбане майно та застосувати наслідки недійсності частини правочину, шляхом зобов'язання ліквідатора ПП «Нива В.Ш.» Сіроша О.М. видати протокол №0414151-1 від 07.07.2014р. в наступній редакції: «Оскільки покупцем майна є іпотеко- держатель на підставі ст. 45 ЗУ «Про іпотеку», то згідно неї він зобов'язаний сплатити лише різницю між запропонованою ним ціною і розміром невиконаного основного зобов'язання, зокрема: покупець-Іпотекодержатель, зобов'язаний сплатити лише різницю між початковою вартістю майна 2 315 150,00 грн. та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь 8 584 317,53 грн. Оскільки, початкова вартість реалізованого майна не перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за киконавим документом - різниця складає 0,00 грн. Тому ПУАТ «Фідобанк» має перерахувати ПУАТ «Фідобанк» як переможець прилюдних торгів на депозитний рахунок державної виконавчої служби кошти в сумі 0,00 грн.»

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте, належнм чином повідомлявся про день та час розгляду справи. В матеріалах справи міститься відзив відповідача від 05.03.2015р. вх. №06-52/2073/15, в якому останній проти позову заперечує та просить відмовити в позові повністю. У відзиві відповідач зазначає: позивач погодився з усіма умовами реєстрації та участі в торгах, що підтверджується оплатою у повному обсязі гарантійного внеску на поточний рахунок організатора, а також подав заяву для реєстрації в якості учасника, окрім того, представник останнього на прилюдних торгах не висловив заперечень щодо процедури проведення та підготовки торгів.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов наступного висновку:

Згідно повідомлення філії 04 ПП «Нива В.Ш.» від 19.06.2014р. призначені прилюдні торги на 07.04.2014р. за стартовою ціною 2 315 150,00 грн.

07.07.2014р. відбулись прилюдні торги з реалізації нерухомого іпотечного майна яке розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського, 35Б корп. 2, кв. 205, яка є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки №014/2636/2/08026/1 від 18.12.2007р. укладеним між ВАТ «Ерсте Банк» (ПАТ «Фідобанк») та Кривошея С.М. з метою забезпечення його зобов'язань за кредитним договором №014/2636/2/08026 від 18.12.2007р.

Прилюдні торги були проведені в рамках виконавчого провадження №30542913 відкритого відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Дніпропетровській області 12.12.2011р. з примусового виконання виконавчого листа №6-5656/2011 виданого 25.11.2011р. на виконання рішення Дніпропетровського районного суду м. Києва про стягнення на користь ПАТ «Ерсте Банк» із Кривошеї С.М. заборогованості за кредитним договором з фізичною особою №014/2636/2/08026 від 18.12.2007р. в сумі 1 073 457,10 дол. США та стягнути з Кривошеї С.М. 25 000 грн. витрат пов'язаних з вирішенянм спору Третейським судом при Асоціації Українськиї банків.

У зв'язку з відсутністю коштів у боржника в рамках виконавчого провадження звернуто стягнення на іпотечне майно, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського, 35Б корп. 2, кв. 205, за яким іпотекодержателем є ПУАТ «Фідобанк».

В результаті проведення прилюдних торгів 07.07.2014р. майно було придбане іпотекодержателем ПУАТ «Фідобанк» за стартовою ціною.

За результатами проведення торгів, відповідачем оформлено протокол №0414151-1 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить боржнику та затверджений в.о. директора Філії Чернецьким Р.А. 07.07.2014р.

Відповідно до змісту пункту протоколу щодо порядку розрахунків зазначено: «Розмір коштів за придбане на прилюдних торгах майно, які має внести переможець прилюдних торгів до 21 липня 2014 р. включно на депозитний рахунок державної виконавчої служби-0743 в ГУДКСУ у Дніпропетровській області в сумі 1 970 192,65 грн. яка дорівнює різниці між продажною ціною придбаного ним лота і сумою винагороди організатора прилюдних торгів за цим лотом в сумі 344 957,35 грн. з урахуванням ПДВ.»

Позивач вважає, що порушено його право відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про іпотеку», якщо покупцем є іпотекодержатель, він зобов'язаний сплатити лише різницю між запропонованою ним ціною і розміром виконавчого основного зобов'язання.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій -це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ст.58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Рухоме майно, вартість якого не перевищує сто п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізуються на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону (частини 2, 3 ст.62 Закону України "Про виконавче провадження").

Як вбачається із змісту п.2. Положення про проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна, реалізація майна здійснюється організатором аукціону (публічних торгів), а майна державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - відповідним органом приватизації (далі - організатор аукціону (публічних торгів). Відшкодування витрат, пов'язаних з реалізацією майна, покладається на заставодавця.

Пунктом 4 Положення про проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна визначено, що після отримання виконавчих документів організатор аукціону здійснює підготовку до збирання необхідних матеріалів з реалізації майна, визначає початкову вартість реалізації, готує і публікує інформацію про майно, що підлягає реалізації.Термін підготовки до аукціону не повинен перевищувати двох місяців з дати отримання організатором аукціону виконавчих документів.

Приписами п.5 Положення про проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна передбачено, що організатор аукціону не пізніш як за 30 днів до дня проведення аукціону публікує у місцевій пресі інформацію про майно, що підлягає реалізації. Інформація повинна містити:

- назву заставленого майна, його місцезнаходження;

- відомості про майно (технічні характеристики, рік випуску, відновну вартість тощо);

- початкову вартість реалізації майна;

- суму коштів, що вносяться учасником перед початком аукціону,назву банку, адресу та номер рахунку, відкритого для їх внесення;

- кінцевий термін прийняття заяв;

- час ознайомлення з майном;

- час та місце проведення аукціону;

- адресу, номер телефону, час роботи служби організації аукціону.

Якщо реалізації підлягає цілісний майновий комплекс підприємства чи його структурний підрозділ, в інформації додатково зазначаються:

- обсяг та основна номенклатура продукції (робіт, послуг), у тому числі експортної;

- кількість та склад робочих місць;

- баланс активів і пасивів, рентабельність за останні три роки (для цілісного майнового комплексу підприємства);

- відомості про будівлі (споруди, приміщення) та земельну ділянку, на якій розташовано цілісний майновий комплекс підприємства, його структурний підрозділ.

Про час та місце проведення аукціону, початкову вартість реалізації майна організатор аукціону повідомляє заставодержателя та заставодавця в термін, установлений абзацом першим пункту 5 цього Положення.

Під час аукціону ведеться протокол, до якого заносяться: початкова і остаточна ціна реалізації майна; пропозиції покупців та відомості про покупця, який запропонував у ході аукціону найвищу ціну (далі - переможець аукціону). Протокол підписується ліцитатором, переможцем аукціону (його представником) і в триденний термін надсилається організатору аукціону (п.12 Положення про проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна).

Таким чином, суд, з врахуванням вищенаведеного, вважає за необхідне зазначити, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна шляхом проведення прилюдних торгів (аукціону), результат прилюдних торгів, на яких реалізовано майно, оформлений у вигляді протоколу про проведення прилюдних торгів із зазначенням сторін та істотних умов, є правочином (договором), а тому визнання договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах у вигляді протоколу недійсним у порядку ст.ст. 203, 215 ЦК України є належним способом захисту.

Частини 1, 4 ст. 202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Із системного аналізу тексту, укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою оспорюваний договір є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Частина 1 ст.181 ГК України встановлює, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Приписи п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009р. №9 передбачають, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Отже, в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (абз.3 п.1 роз'яснень Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" №02-5/111 від 12.03.99).

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими, тому обов'язком позивача, відповідно до ст. 33 ГПК України є доведення/підтвердження/ в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Одночасно, суд, перевіривши доводи та докази, якими ПАТ «Фідобанк» обґрунтовує свої вимоги, дійшов висновку про відсутність підстав для правового захисту його інтересів в межах даного спору, з огляду на заявлені позовні вимоги.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судом встановлено необґрунтованість, недоведеність заявлених позивачем позовних вимог: «визнання недійсним протоколу №0414151-1 від 07.07.2014р. проведення публічних торгів по реалізації нерухомого майна від 07.07.2014р. затверджений в.о. директора філії 04 ПП «Нива -В.Ш.» Чернецьким Р.А. в частині розрахунків за придбане майно та застосувати наслідки недійсності частини правочину, шляхом зобов'язання ліквідатора ПП «Нива В.Ш.» Сіроша О.М. видати протокол №0414151-1 від 07.07.2014р. в наступній редакції: «Оскільки покупцем майна є іпотеко- держатель на підставі ст. 45 ЗУ «Про іпотеку», то згідно неї він зобов'язаний сплатити лише різницю між запропонованою ним ціною і розміром невиконаного основного зобов'язання, зокрема: покупець-Іпотекодержатель, зобов'язаний сплатити лише різницю між початковою вартістю майна 2 315 150,00 грн. та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь 8 584 317,53 грн. Оскільки, початкова вартість реалізованого майна не перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за киконавим документом - різниця складає 0,00 грн. Тому ПУАТ «Фідобанк» має перерахувати ПУАТ «Фідобанк» як переможець прилюдних торгів на депозитний рахунок державної виконавчої служби кошти в сумі 0,00 грн.», що є підставою для суду відмовити ПАТ «Фідобанк» у задоволенні заявлених позовних вимог у повній мірі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 68, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Копію рішення направити відповідачу та третій особі рекомендованою кореспонденцією.

Повне рішення складено 25 травня 2015 р.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

судді Говор Н.Д.

Мельник П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (м. Вінниця, вул. Кропивницького, 12/1)

3- третй особі (м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 56)