КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р. Справа№ 910/26143/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Новікова М.М.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Лавренюк Б.С., дов. № 273 від 16.04.2015р.

від відповідача: Єрьоменко В.В., дов. б/н від 30.03.2015р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобал

Віжн"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 10.02.2015 р.

у справі № 910/26143/14 (головуючий суддя Паламар П.І.)

за позовом Державного підприємства „Редакція газети „Голос

України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобал

Віжн"

про відшкодування збитків, стягнення неустойки, сум за

прострочення виконання боржником зобов'язання,

ціна позову 33410, 44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Редакція газети „Голос України" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобал Віжн" про відшкодування збитків, стягнення неустойки, сум за прострочення виконання боржником зобов'язання, ціна позову 33410, 44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним і відповідачем договору № 18-ГУ від 28 березня 2014 р. про виконання робіт і надання послуг останній в установлений 90-денний строк не виконав прийняті на себе зобов'язання зі створення нової платформи на технології ZendFremaWork (об'єктно-орієнтоване програмування) на веб-сайті golos.com.ua., ре-дизайну сайту, верстки макетів дизайну головної і внутрішньої сторінки сайту, внаслідок чого він відмовився від цього договору.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.02.2015р. у справі № 910/26143/14 позов Державного підприємства "Редакція газети "Голос України" м. Києва задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал віжн" на користь Державного підприємства "Редакція газети "Голос України" 21112,50 грн. збитків, 6667,20 грн. пені, 3241 грн. штрафу, 1696,32 грн. витрат по оплаті судового збору. У позові в іншій частині відмовити.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю „Глобал Віжн" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 10.02.2015р. у справі № 910/26143/14 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобал Віжн" у справі № 910/26143/14 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2015р. у справі № 910/26143/14 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 20.04.2015р.

17.04.2015р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

17.04.2015р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 10.02.2015р. у справі № 910/26143/14 залишити без змін.

12.05.2015р. та 14.05.2015р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду м. Києва від 10.02.2015р. у справі № 910/26143/14 скасувати та прийняти нове рішення у цій справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

28 березня 2014 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 18-ГУ про виконання робіт і надання послуг, згідно з яким відповідач за завданням позивача зобов'язався виконати роботи та/або надати послуги, вказані в додатках №№1-6 до договору, а позивач - прийняти та оплатити ці роботи на умовах договору.

Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору, згідно з яким позивач доручив, а відповідач зобов'язався виконати роботи з сайту golos.com.ua, а саме, створити нову платформу на технології ZendFremaWork (об'єктно-орієнтоване програмування) на веб-сайті golos.com.ua., провести ре-дизайн сайту, верстку макетів дизайну головної і внутрішньої сторінки сайту.

Вартість робіт погоджена у розмірі 46300 грн., з яких 40000 грн. роботи зі створення нової платформи, 3500 грн. - ре-дизайну сайту, 2800 грн. - верстки макетів.

Термін виконання робіт встановлено 90 календарних днів з моменту підписання цього додатку.

Оплату робіт передбачено проводити частинами: 6000 грн. протягом п'яти банківських днів з дня підписання цього додатку, 40300 грн. рівними частинами по 5037,50 грн. протягом восьми місяців до 10 числа кожного місяця.

Таким чином між сторонами у справі виникли відносини з договору підряду, які врегульовані гл. 61 ЦК України.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання своїх зобов'язань, передбачених в п. 4 додатку № 1 до договору оплачував роботи відповідача, що підтверджується платіжними дорученнями №№ 4222 від 4 квітня 2014 р., 4376 від 15 травня 2014 р., 4498 від 11 червня 2014 р., 4678 від 14 липня 2014 р. у розмірі 21112,50 грн.

З урахуванням умов додатку № 1 до договору щодо строків виконання робіт відповідач зобов'язаний був виконати передбачену цим додатком частину робіт за договором до 27 червня 2014 р.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідачем доказів належного виконання робіт у визначений 90-денний строк суду не надано.

За таких обставин, позивач відповідно до вказаних вимог закону набув право відмовитися від робіт за додатком № 1 за спірним договором.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що листами №№ 489 від 31 жовтня 2014 р., 491 від 3 листопада 2014 р. повідомив відповідача щодо відмови позивача частини робіт, передбаченої додатком № 1 до спірного договору.

Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, спірний договір в частині указаних робіт є розірваним.

Заперечення відповідача щодо належного виконання ним робіт за договором належними доказами не підтверджені, тому є необґрунтованими.

Посилання відповідача на акти виконаних робіт №№ 1 від 28 квітня 2014 р., 4 від 30 травня 2014 р., 5 від 30 червня 2014 р. є безпідставні, оскільки роботи за вказаними актами не стосуються виконання робіт за додатком № 1 до договору.

Крім того, з актів №№ 2 від 29 квітня 2014 р., 3 від 28 травня 2014 р., 6 від 28 червня 2014 р. вбачається, що відповідно до них сторони оформлювали роботи на суму проведеної попередньої оплати. При цьому, ні характер фактично виконаної частини робіт, ні її обсяг, ані обсяг використаних для її виконання матеріальних і трудових ресурсів в указаних актах не відображені. Також зазначені акти не підтверджують факту виконання відповідачем всього обсягу робіт за додатком № 1.

Враховуючи наведене, а також відсутність належних і достовірних доказів передачі відповідачем позивачу результатів обумовлених додатком № 1 договору робіт, що визнано представником відповідача у судовому засіданні, суд критично оцінює зазначені акти як докази належного виконання спірних робіт.

Доводи відповідача щодо прострочення позивача з надання необхідних вихідних даних для проведення робіт, їх оплати тощо належними доказами, у т.ч. передбаченими п. 2.1.2 договору, не підтверджені.

Подані ним листи з відповідними зверненнями до позивача датовані після липня 2014 року, тобто після спливу встановленого строку виконання робіт, тому не свідчать про належне повідомлення про виникнення обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх зобов'язань.

З урахуванням встановлених обставин прострочення відповідача, розірвання договору позивач, який є суб'єктом державного сектору економіки, відповідно до вимог ч. 2 ст. 849 ЦК України, ст. 231 ГК України набув право вимагати відшкодування збитків у вигляді витрат по оплаті робіт за договором та стягнення неустойки.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по сплаті коштів за договором не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною першою ст. 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з частинами 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21112,50 грн. збитків, 6667,20 грн. пені та 3241 грн. штрафу.

Щодо вимоги про стягнення відповідно до вимог ст. 625 ЦК України 1393,43 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, вимог ст. 1214 ЦК України 996,31 грн. процентів за користування безпідставно одержаними коштам задоволенню не підлягають, оскільки прострочене відповідачем зобов'язання до часу розірвання договору не було грошовим.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 10.02.2015р. у справі № 910/26143/14 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобал Віжн" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 10.02.2015р. у справі № 910/26143/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/26143/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

М.М. Новіков