ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р. Справа № 905/3060/14-908/6254/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників сторін:

позивача - Браташов А.В. - дов. № 053 від 23.12.2014р.,

відповідача - Донець Д.О. - дов. б/н від 16.04.2015р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №2108 З/1-9) на рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 р. у справі № 905/3060/14-908/6254/14,

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В.", м. Київ,

до Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-БУД", м. Донецьк,

про стягнення 261 040,87 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 р. (суддя Гончаренко С.А.) позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-БУД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." 229409,13 грн. заборгованості по орендній платі, 32401,09 грн. вартості відновлювального ремонту пошкодженого майна та 6454,21 грн. судового збору. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-БУД" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." зазначене в рішенні майно, отримане за договором оренди майна № 12.63 від 01.11.2012 року, протягом одного місяця з дати набрання рішенням законної сили.

Відповідач, ТОВ "ТРАНС-БУД", з рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства.

Позивач, ТОВ з ІІ "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В.", відзиву на апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2015 р. місцевим господарським судом постановлено оскаржуване рішення, з якого вбачається, що відповідач вимоги суду не виконав, відзив на позовну заяву та витребувані докази не надав, в судове засідання повноважного представника не направив, заяв про розгляд справи без участі його представника на адресу суду не надходило, у зв'язку з чим, судом першої інстанції було прийнято рішення про розгляд справи у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи документами та за відсутністю повноважного представника відповідача.

Як зазначає заявник апеляційної скарги, однією з підстав для скасування оскаржуваного рішення є те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце засідання суду першої інстанції, що в силу приписів ст. 104 ГПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення. Відповідач зазначив, що в грудні 2014 року ТОВ "ТРАНС - БУД" було змушено змінити своє місцезнаходження, великий обсяг первинної та бухгалтерської документації, в тому числі й відомості про наявні судові спори, стороною у яких є відповідач, у зв'язку з різкою ескалацією конфлікту, підприємство фізично не встигло вивезти з тимчасово окупованої території, у зв'язку з чим не мало можливості бути обізнаним про прийняття господарським судом Запорізької області даної справи до свого провадження.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Так, п. 2 ч. 3 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Відтак, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

За змістом ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні.

Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала про прийняття справи до свого провадження була ухвалена господарським судом Запорізької області 29.12.2014р., розгляд справи призначено на 18.02.2015р. об 10:30 хв. Дана ухвала містить відомості про найменування відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС - БУД" та адресу - м. Донецьк, вулиця Рогачевського, буд. 1 "В".

Проте, як свідчить наданий відповідачем витяг з ЄДРПОУ від 16.03.2015р. місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС - БУД" є м. Дніпропетровськ, вулиця Ленінградська, буд. 27. Товариство змінило своє місцезнаходження 30.12.2014р., що також підтверджується вищевказаним витягом, згідно з яким державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи відбулась 30.12.2014р., реєстраційна дія № 7007376. (копія витягу залучена до матеріалів справи).

Відповідно до абз. 4 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судам на безоплатній основі надається безперешкодний доступ до відомостей названого державного реєстру (частина друга статті 7 і стаття 22 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"). Порядок доступу до цього реєстру визначається відповідним Положенням, затвердженим наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 14.02.2011р. № 17 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.02.2011р. за № 193/18931).

Таким чином, суд першої інстанції мав можливість, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, з'ясувати місцезнаходження відповідача за допомогою даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, однак, цього не зробив.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" стороною, не повідомленою належним чином про місце засідання суду, про що йдеться у пункті 2 частини третьої статті 104 ГПК України, слід вважати сторону, стосовно якої судом першої інстанції не дотримано вимог статті 64 ГПК України.

З огляду на зазначене, відповідач був позбавлений можливості захищати свої права і законні інтереси при розгляді справи у спосіб, передбачений положеннями ст. 22 ГПК України, зокрема, приймати участь у судовому засіданні, надавати пояснення і письмові докази у підтвердження порушення його прав з боку позивача, в тому числі й права на подачу вмотивованого відзиву на подану позовну заяву та права щодо надання відповідних доказів на підтвердження своїх заперечень.

За змістом ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (ч. 2 ст. 101 ГПК України).

Щодо розгляду матеріалів справи, по суті яких прийнято оскаржуване рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, 01.11.2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-БУД" (орендар) було укладено договір № 12.63 оренди майна (оперативна оренда).

У відповідності з умовами договору позивач прийняв на себе зобов'язання надати відповідачу у тимчасове платне користування будівельну опалубку (майно), асортимент, ціна та кількість якої визначені в специфікаціях (додатки № 1 - № 6 до договору), а відповідач, в свою чергу, взяв на себе зобов'язання прийняти зазначене майно, своєчасно здійснювати оплату орендних платежів та в разі закінчення терміну дії договору, а також у випадку його дострокового розірвання, - повернути позивачу майно, що орендувалось.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Пунктом 4.6. договору передбачено, що документом, який засвідчує факт та обсяг передачі майна орендарю є відповідна накладна або акт прийому-передачі, що підписується представниками обох сторін.

На виконання умов договору та специфікацій № 1 - № 6 до нього, позивачем було передано відповідачу майно, що підтверджується, зокрема накладними на переміщення: № 1957 від 22.11.2012 р. - 95 одиниць; № 1958 від 22.11.2012 р. - 15 одиниць; № 1084 від 01.06.2013 р. - 513 одиниць; № 1672 від 31.07.2013 р. - 1364 одиниці; № 1673 від 31.07.2013 р. - 21 одиниця; № 1674 від 31.07.2013 р. - 47 одиниць; № 1721 від 07.08.2013 р. - 1561 одиниця; № 1722 від 07.08.2013 р. - 5 одиниць; № 1723 від 07.08.2013 р. - 445 одиниць; № 1724 від 07.08.2013 р. - 12 одиниць; № 1725 від 07.08.2013 р. - 14 одиниць; № 1726 від 07.08.2013 р. - 22 одиниці.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

Розділ 3 договору визначає, що загальний розмір платежів за тимчасове користування майном (орендна плата) розраховується за фактичний строк перебування майна в оренді та залежить від кількості майна, що передається у тимчасове користування та вартості майна, зазначеної в специфікації. У разі передачі у тимчасове користування частини майна, інших або додаткових елементів, розмір орендної плати змінюється пропорційно зміні комплектації майна, що фактично передано.

Орендна плата щомісяця перераховується орендарем на поточний рахунок орендодавця з урахуванням фактичної кількості майна, що перебуває в орендному користуванні до 20-го числа кожного місяця, наступного за поточним місяцем орендних правовідносин (п. 3.6. договору).

У випадку, якщо акт наданих послуг по оренді майна не буде підписано та повернуто орендодавцеві, у встановлений договором строк, акт наданих послуг вважається підписаним та прийнятим орендарем (п. 3.12. договору).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, протягом дії договору відповідачу направлялись акти наданих послуг по оренді майна, а саме: акт № 1671 від 30.11.2012р. на суму 8095,07 грн.; акт № 1748 від 31.12.2012р. на суму 26983,54 грн.; акт № 83 від 31.01.2013р. на суму 26983,54 грн.; акт № 269 від 28.02.2013р. на суму 25247,23 грн.; акт № 777 від 30.06.2013р. на суму 6552,24 грн.; акт № 908 від 31.07.2013р. на суму 7970,63 грн.; акт № 1065 від 31.08.2013р. на суму 95324,70 грн.; акт № 1196 від 30.09.2013р. на суму 57190,54 грн.; акт № 1371 від 31.10.2013р. на суму 57190,54 грн.; акт № 1535 від 30.11.2013р. на суму 57190,54 грн.; акт № 1767 від 31.12.2013р. на суму 50142,91 грн.; акт № 111 від 31.01.2014р. на суму 22778,65 грн.; акт № 237 від 28.02.2014р. на суму 11456,27 грн.; акт № 418 від 31.03.2014р. на суму 5686,43 грн.; акт № 728 від 30.04.2014р. на суму 680,44 грн.; акт № 879 від 31.05.2014р. на суму 88,91 грн.

Таким чином, загальна сума нарахованої орендної плати за користування майном за договором, відповідно до перелічених актів наданих послуг по оренді майна складає 459562,18 грн.

Проте, відповідачем не було належним чином виконано зобов'язання щодо сплати орендних платежів за договором, ним лише частково сплачувалась орендна плата в розмірі 230 153,05 грн., відповідно до банківських виписок КРД АТ "РАЙФФАИЗЕН БАНК АВАЛЬ", м. Київ: виписка від 20.11.2012 р. про сплату 26 980,30 грн.; виписка від 01.02.2013 р. про сплату 26 983,54 грн.; виписка від 27.02.2013 р. про сплату 26 983,54 грн.; виписка від 26.04.2013 р. про сплату 6 362,26 грн.; виписка від 31.05.2013 р. про сплату 6 552,24 грн.; виписка від 26.07.2013 р. про сплату 68 651,87 грн.; виписка від 30.07.2013 р. про сплату 60 397,79 грн.; виписка від 17.01.2014 р. про сплату 7 241,51 грн.

Таким чином, відповідач порушив свої зобов'язання щодо внесення орендної плати за договором, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка складає 229409,13 грн.

Крім того, відповідно до п. 5.7 та 5.9 договору у разі втрати, знищення, пошкодження або допущення орендарем значного погіршення стану майна, які унеможливлюють його подальшу нормальну експлуатацію, останній зобов'язується відшкодувати орендодавцеві фактичну вартість такого майна.

Факт знищення, пошкодження або погіршення стану майна фіксується складанням двостороннього акту щодо виявлених недоліків майна, який підписується представниками обох сторін.

Складений акт є достатньою підставою для підтвердження факту знищення, пошкодження або погіршення стану майна та служить підставою для проведення відповідного матеріального відшкодування.

Орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцеві вартість пошкодженого майна у разі його втрати, загибелі, пошкодженні або вартості відновлюваного ремонту протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з моменту складання відповідного акту щодо виявлених недоліків (пп. 7.1.13 договору).

При прийманні майна, відповідно до умов договору складено акт технічного стану опалубки затверджений 03.01.2014р., відповідно до якого відповідач зобов'язаний відшкодувати вартість ремонтних робіт пошкодженого майна в розмірі 32 401,09 грн.

Тобто граничний термін для виконання зобов'язання відповідача з оплати вартості відновлювального ремонту настав 18.01.2014р., проте відповідач зазначену заборгованість не сплатив.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 229 409,13 грн. заборгованості по орендній платі та 32 401,09 грн. вартості відновлювального ремонту пошкодженого майна, є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача повернути позивачу майно, отримане за договором оренди майна № 12.63 від 01.11.2012р., судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаній негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Враховуючи, що позивачем було передано майно відповідачу в кількості 4 114 одиниць, що підтверджується раніше зазначеними накладними на переміщення, копії яких містяться в матеріалах справи, а повернуто відповідачем на склад позивача орендоване майно в кількості 4 112 одиниць, що підтверджується накладними на переміщення (повернення) та актами прийому-передачі (а. с. 92-97).

Таким чином, з огляду на кількісні показники майна, зазначеного у накладних на переміщення (повернення) та актах прийому-передачі частина майна, що була передана позивачем в оренду по договору залишається у відповідача, а саме:

№ п/пНайменуванняКількість, шт.
1. 588 114 500Framax Xlife елемент 0,60 м. * 1,35 м.1
2. 588 603 500Framax Xlife універсальний елемент 1,20 м. * 1,35 м.1
Всього2
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про зобов'язання повернути частину майна також є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження в матеріалах справи частково.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" порушення норм процесуального права, зазначені у пунктах 1-7 частини третьої статті 104 ГПК України, є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, у тому числі й тоді, коли суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. У такому випадку апеляційний суд скасовує рішення місцевого господарського суду повністю і згідно з пунктом 2 статті 103 ГПК України приймає нове рішення.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, порушив норми процесуального права, а тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що вказане рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, а апеляційна скарга - задоволенню частково.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 2 ч. 3 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 р. у справі № 905/3060/14-908/6254/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-БУД" (вул. Ленінградська, буд. 27, м. Дніпропетровськ, Дніпропетровська область, 49038; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." (пр. Героїв Сталінграда, буд. 20"А", м. Київ, Київська область, 04210; ) 229 409,13 грн. заборгованості по орендній платі, 32 401,09 грн. вартості відновлювального ремонту пошкодженого майна та 6 454,21 грн. судового збору.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-БУД" (вул. Ленінградська, буд. 27, м. Дніпропетровськ, Дніпропетровська область, 49038; ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." (пр. Героїв Сталінграда, буд. 20"А", м. Київ, Київська область, 04210, ) майно, отримане за договором оренди майна № 12.63 від 01.11.2012 року, а саме:

№ п/пНайменуванняКількість, шт.
1. 588 114 500Framax Xlife елемент 0,60 м. * 1,35 м.1
2. 588 603 500Framax Xlife універсальний елемент 1,20 м. * 1,35 м.1
Всього2
протягом одного місяця з дати набрання рішенням законної сили.

Повний текст постанови складено 20.05.2015р.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Тихий П.В.