ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015 р. Справа№ 914/892/15

За позовом: Приватного підприємства «Тектум-Буд», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон Архітектура. Будівництво. Дизайн», м. Львів

про стягнення 40 269, 34 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: Думич Н.Б. - представник

від відповідача: Самардак І.С. - представник

Зміст ст. 22 ГПК України представникам сторін роз'яснено.

Розгядається справа за позовом Приватного підприємства «Тектум-Буд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон Архітектура. Будівництво. Дизайн» про стягнення 40 269, 34 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.03.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.04.2015 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду, в судовому засіданні оголошувалася перерва.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві та усних поясненнях.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та усних поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Приватне підприємств «Тектум-Буд» звернулося в господарський суд з позовом до до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон Архітектура. Будівництво. Дизайн» про стягнення 40 269, 34 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що 17.10.2013 р. між ним та відповідачем було укладено договір № 171013-2 на виготовлення та монтаж металоконструкцій (надалі - договір), відповідно до умов якого відповідач доручає, а позивач бере на себе зобов»язання своїми силами і засобами виконати роботи з виготовлення та монтажу металоконструкцій навісу над ПРК на ділянці, що розташована за адресою: м. Львів, вул. Липинського, 27.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість робіт за договором відповідно до Протоколу погодження договірної ціни складає 154 500, 00 грн. Вартість договору є фіксована за винятком узгоджених додаткових робіт.

В п. 2.2 договору сторони погодило, що відповідач здійснює розрахунок з позивачем наступним чином: авансовий платіж у розмірі 70% від вартості договору, що становить 108 150, 00 грн. - протягом 5 днів з моменту підписання сторонами договору; суму в розмірі 30% від вартості договору, що становить 46 350, 00 грн. - протягом 5 днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

На виконання умов договору позивач виконав підрядні роботи на суму 129 356, 40 грн. Факт виконання підрядних робіт підтверджується актом прийому-передачі металоконструкцій від 27.11.2013 р. та актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2014 р. із відтисками печаток та підписами повноважних представників сторін. Згідно акту від червня 2014 р. підрядні роботи прийнято відповідачем без жодних застережень та зауважень.

Як вказує у позовній заяві позивач, відповідач здійснив часткову оплату за виконані позивачем роботи в сумі 100 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою від 30.10.2013 р. Відтак, неоплаченою залишається заборгованість в розмірі 29 356, 40 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Крім стягнення основного боргу позивач просить стягнути з відповідача, згідно до п. 5.2 договору пеню у розмірі 3 582, 91 грн. та відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні втрати в розмірі 6 655, 10 грн., 3 % річних в розмірі 674, 93 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав, що відповідач повністю сплатив аванс передбачений п. 2.2.1 договору, а решта суми в розмірі 30% вартості робіт залишається не оплаченою, оскільки позивач не завершив передбачені договором роботи, відтак у відповідача не виникає обов'язку щодо їх оплати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи із наступних мотивів:

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як встановлено судом, на підставі договору від 17.10.2013 року № 171013-2 на виготовлення та монтаж металоконструкцій, позивач власними силами та засобами виготовив металоконструкції навісу над ПРК на ділянці, що розташована за адресою: м. Львів, вул. Липинського, 27. Виконання позивачем робіт оформлено актом прийому-передачі металоконструкцій від 27.11.2013 р. та актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2014 р. на загальну суму 129 356, 40 грн., які підписані відповідачем без жодних застережень та зауважень щодо якості та обсягу виконаних робіт.

Положення ст. 854 ЦК України визначають, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 889 ЦК України замовник зобов'язаний оплатити підрядникові проведені роботи. Оплата робіт здійснюється відповідно до встановленої договором ціни.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що відповідач здійснює розрахунок з позивачем наступним чином: авансовий платіж у розмірі 70% від вартості договору, що становить 108 150, 00 грн. - протягом 5 днів з моменту підписання сторонами договору; суму в розмірі 30% від вартості договору, що становить 46 350, 00 грн. - протягом 5 днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Позивачем були виконані роботи з виготовлення металоконструкцій на загальну суму 129 356, 40 грн., проте відповідач свої зобов'язання згідно договору належним чином не виконав, оплати за виконані роботи в повному розмірі не здійснив, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 29 356, 40грн.

Щодо твердження представника відповідача про те, що у нього відсутній обов'язок щодо оплати решти суми вартості робіт, оскільки позивачем роботи виконані не в повному обсязі, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 875 ЦК України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

В судових засідання представник позивача вказав на те, що до наступного етапу виконання робіт - монтажу металоконструкцій позивач не переходив, оскільки відповідач не забезпечив можливості здійснення монтажу на будівельному майданчику через ненадання відповідної дозвільної документації на проведення будівельних робіт, хоча обов'язок щодо передачі будівельного майданчика і дозвільної документації для забезпечення можливості виконання позивачем монтажних робіт відповідно до законодавства покладений на відповідача (що є генпідрядником робіт), однак суд зауважує що позивач лише 15.05.2015 р. (під час розгляду справи в суді) звернувся до відповідача з листом в якому просив надати дозвільну документацію, необхідну для виконання монтажних робіт.

Невиконання відповідно до умов договору робіт з монтажу металоконструкцій, виготовлених позивачем ще у листопаді 2013 року, свідчить про фактичну консервацію будівництва.

Відповідно до ч. 6 ст. 879 ЦК України, у випадку необхідності консервації будівництва з незалежних від сторін обставин замовник зобов'язаний оплатити підрядникові виконані до консервації роботи та відшкодувати йому витрати, пов'язані з консервацією.

Варто зауважити, що позивач у позовній заяві ставить вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача лише вартості виконаних та прийнятих відповідачем робіт, а не вартість робіт, які залишились не виконаними.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати вартості виконаних ним підрядних робіт в розмірі 29 356, 40 грн. є обґрунтовані та підтвердженні матеріалами справи, а відтак підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 6 655, 10 грн. інфляційних втрат, 674, 93 грн. 3 % річних та 3 582, 91 пені, то при відмові у задоволенні позовних вимог у цій частині суд виходить з наступного.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як зазначається в ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних та 3 % річних може бути порушення відповідачем грошового зобов'язання.

Згідно з п.5.3. договору, за невиконання або неналежне виконання умов договору, замовник сплачує на користь підрядника пеню в розмірі 0,1 % від вартості невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

Згідно з умовами п. п. 1.1, 1.2 договору, позивач повинен виконати роботи з виготовлення та монтажу металоконструкцій навісу над ПРК на ділянці, розташованій за адресою: м. Львів, вул. Липинського, 27 на загальну суму 154 500, 00 грн. Вартість договору є фіксованою.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що відповідач здійснює розрахунок з позивачем наступним чином: авансовий платіж у розмірі 70% від вартості договору - протягом 5 днів з моменту підписання сторонами договору; суму в розмірі 30 % від вартості договору - протягом 5 днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем роботи виконані частково, лише шляхом виготовлення металоконструкцій, без їх монтажу. Вказані роботи прийняті відповідачем без застережень.

Таким чином, умовами договору не передбачено порядок оплати та строки у випадку часткового виконання робіт, зокрема у випадку виготовлення металоконструкцій без їх монтажу. Встановити дату виникнення грошового зобов'язання у відповідача у випадку часткового виконання робіт, за відсутності звернення до нього позивача в порядку, передбаченому ст. 530 ЦК України, не видається можливим.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6 55, 10 грн. інфляційних втрат, 674, 93 грн. 3 % річних та 3 582, 91 пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного та керуючись 49, 82-85 ГПК України, суд , -

вирішив:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» (79005, м. Львів, вул. Конопницької, 12/16, ) на користь Приватного підприємства «Тектум-Буд» (79069, м.Львів, Шевченка, 350Б/42, ) суму в розмірі 30 671, 84 грн., з яких:

- 29 356, 40 грн. - основного боргу;

- 1 315, 44 грн. - судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 25.05.2015 року.

Суддя Манюк П.Т.