ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2015 р.Справа № 916/5194/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Ліпчанської Н.В.

Суддів Лисенко В.А., Ярош А.І.

При секретарі судового засідання Молодові В.С.

За участю представників сторін:

Від позивача - Демчук О.В., за довіреністю № 14-94 від 18.04.2014 р.;

Від відповідача - Клочко І.В., за довіреністю б/н від 01.09.2014 р.

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна кампанія „Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Одеської області від 03.03.2015 р.

по справі № 916/5194/14

за позовом Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна кампанія „Нафтогаз України"

до Комунального виробничого експлуатаційного підприємства „Котовськтеплокомуненерго"

про стягнення 877 723,09 грн.,

Встановив:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Далі - ПАТ „НАК „Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального виробничого експлуатаційного підприємства „Котовськтеплокомуненерго" (Далі - КВЄП „Котовськтеплокомуненерго"), в якому просить стягнути з останнього пеню у сумі 459 861, 88 грн., інфляційні витрати у сумі 245 517,61 грн. та 3% річних у сумі 172 343,60 грн. (а.с. 2 - 5).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ „НАК „Нафтогаз України" вказує на те, що 28.12.2012 р. між ним та КВЄП „Котовськтеплокомуненерго" було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 3/3114-ТЕ-23 (Далі - Договір), згідно якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД , а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору (а.с. 9 - 14).

Згідно із пунктом 3.3. Договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

ПАТ „НАК „Нафтогаз України" вказує, що на виконання умов Договору ним було передано, а КВЄП „Котовськтеплокомуненерго" отримано природний газ, що підтверджується наступними актами приймання-передачі природного газу (а.с. 16 - 22):

- від 21.10.2013р. на суму 1 853 681,88 грн. (газ, спожитий у січні 2013р.);

- від 21.10.2013р. на суму 1 416 947,16 грн. (газ, спожитий у лютому 2013р.),

- від 21.10.2013р. на суму 1 469 855,86 грн. (газ, спожитий у березні 2013р.),

- від 21.10.2013р. на суму 424 254,11 грн. (газ, спожитий у квітні 2013р.),

- від 31.10.2013р. на суму 610 838,67 грн. (газ, спожитий у жовтні 2013р.),

- від 24.01.2014р. на суму 887 142,72 грн. (газ, спожитий у листопаді 2013р.),

- від 24.01.2014р. на суму 1 470 201,49 грн. (газ, спожитий у грудні 2013р.).

Позивач зауважує, що КВЄП „Котовськтеплокомуненерго" повинен був оплатити природний газ поставлений: у січні 2013р. - до 14 лютого 2013р., у лютому 2013р. - до 14 березня 2013р., у березні 2013р. - до квітня 2013р., у квітні 2013р. - до 14 травня 2013р., у жовтні 2013р. - до 14 листопада 2013р., у листопаді 2013р. - 14 грудня 2013р., у грудні 2013р. - до 14 січня 2014р., проте, грошові кошти в якості оплати поставленого природного газу в сумі 8 132 921,89 грн. було перераховано з порушенням встановлених договором строків оплати поставленого природного газу.

Пунктом 7.2. Договору визначено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На підставі вищевказаного пункту Договору ПАТ „НАК „Нафтогаз України" нарахував КВЄП „Котовськтеплокомуненерго" пеню у розмірі 459 861,88 грн.

Також, ПАТ „НАК „Нафтогаз України", посилаючись на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 245 517,61 грн. та 3% річних у розмірі 172 343,60 грн.

20.01.2015 р. КВЄП „Котовськтеплокомуненерго" надав відзив на позов, в якому заперечує проти його задоволення, посилаючись на те, що газ що продається за цим Договором, використовується виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (п. 1.2.Договору). Основний борг у сумі 8 132 921,89 грн. сплачено за наданий газ у січні-грудні 2013р. Станом на 01.01.2014 р. заборгованість Комунального виробничого експлуатаційного підприємства "Котовськтеплокомуненерго" перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відсутня (а.с. 58 - 62).

Відповідач вказує, що при укладанні договорів на купівлю природного газу виникають розбіжності щодо нарахування пені, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії затвердженим тарифам за кожний день прострочення платежу. Пеня за несвоєчасне внесення плати за комунальні послуги населенню не нараховується, оскільки її розмір та порядок внесення чинним законодавством не визначені.

На його думку, інфляційні втрати не входять до складу грошового зобов'язання і не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов'язання. Вони виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції та отриманні компенсації (плати ) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами , що слід сплатити кредитору. Вказані втрати виникли з незалежних від підприємства причин , за умов економічної скрути держави та державних організацій та установ за період 2011-2013 рр.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03 березня 2015 року (Суддя - Рога Н.В.) позов було задоволено частково. Суд стягнув з КВЄП „Котовськтеплокомуненерго" на користь ПАТ „НАК „Нафтогаз України" пеню у сумі 200 000,00 грн. , інфляційні втрати у сумі 245 445,08 грн., 3 % річних у сумі 171 691,57 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 12 342,73 грн. (а.с. 165 - 171).

Мотивуючи дане рішення місцевий господарський суд, посилаючись на норми ст.ст. 11, 258, 509, 549, 610, 625 - 627 Цивільного Кодексу України, ст. 174, 229, 231, 233 Господарського Кодексу України, ст.ст. 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального Кодексу України, дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Суд першої інстанцій вказав, що ПАТ „НАК „Нафтогаз України" правомірно нарахував відповідачу інфляційні втрати та 3% річних, проте, в результаті перевірки наданих позивачем до суду розрахунків, було встановлено, що розмір інфляційних втрат за зазначений у позові період складає 245 445,08 грн., замість заявлених позивачем до стягнення 245 517,61 грн., а розмір 3% річних складає 171 691,57 грн. замість заявлених 172 343,60 грн., а отже позов ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягає частковому задоволенню.

Крім того, місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 83 ГПК України зазначив, що вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з КВЕП "Котовськтеплокомуненерго" до 200 000 грн., з огляду на наступне:

Відповідач є комунальним підприємством, засновником якого є Котовська міська рада , основними видами діяльності якого є постачання теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, виробництво теплової енергії , а також постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. Основними споживачами послуг КВЕП "Котовськтеплокомуненерго" є населення та бюджетні організації. При цьому, фінансування діяльності підприємства проводиться з Державного бюджету України.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" також знаходиться у скрутному стані враховуючи проблеми у паливно-енергетичній галузі Держави, проте, враховуючи погашення відповідачем суми заборгованості та відсутність у матеріалах справи доказів, які б вказували на ймовірність збитків ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у зв'язку із неправомірними діями щодо погашення заборгованості саме КВЕП "Котовськтеплокомуненерго", суд першої інстанції вважає за необхідне знайти оптимальний баланс інтересів сторін у спорі та запобігти настанню незворотних наслідків для сторін у справі.

Не погоджуючись із винесеним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить його скасувати в частині зменшення розміру пені, прийнявши в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги щодо стягнення пені в повному обсязі.

ПАТ „НАК „Нафтогаз України" вказуючи на важкий стан підприємства, його особливий економічний та соціальний статус, порушення норм матеріального та процесуального права, зазначає, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині зменшення пені.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 28.12.2012 р. між сторонами у справі було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 3/3114-ТЕ-23.

Приписами статтей 525, 526, 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно пунктів 1, 2 ст. 193 Господарського Кодексу України:

1. Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

2. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно пункту 7.2 Договору сторонами погоджено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п. 3 ст. 83 ГПК України, господарському суду надано право при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що суд першої інстанції частково зменшив пеню, стягнувши з КВЕП "Котовськтеплокомуненерго" 200 000,00 грн., а отже господарським судом Одеської області була надана належна оцінка майнового стану сторін, інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, та враховано особливий економічний та соціальний статус обох підприємств.

Крім того, судова колегія вважає за потрібне зазначити, що причиною несвоєчасного виконання КВЕП "Котовськтеплокомуненерго" своїх зобов'язань щодо оплати за отриманий газ полягають у залежності підприємства від бюджетних надходжень , своєчасних розрахунків за надані послуги таких споживачів як населення , що ставить у залежність своєчасність виконання зобов'язань відповідачем від вище приведених чинників.

Непогашені борги в першу чергу виникли у зв'язку з критичним економічним становищем в державі в 2011-13рр. Вказане призвело до несвоєчасного отримання бюджетного відшкодування різниці між розміром затверджених та економічно обґрунтованих тарифів. Це відіграє істотну соціальну роль, яка покладена на господарську діяльність КВЕП в місті в період опалювального сезону. Відповідно Указу Президента України від 28.12.2007р. "Про концепцію ціноутворення у сфері житлово-комунальних послуг" у разі затвердження цін тарифів на житлово-комунальні послуги у розмірі нижчому за розмір економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, відшкодування збитків, понесених у цьому випадку суб'єктами господарювання, що надають такі послуги, має здійснюватись за рахунок відповідного бюджету. Ст. 31 Закону України "Про житлово - комунальні послуги", ст.. 10 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" передбачено відшкодування з відповідного бюджету різниці між встановленим тарифом та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України та вищевказані факти, встановлені судом першої інстанції при розгляді даної справи, судова колегія вважає, що рішення господарського суду винесено при повному з'ясуванні та дослідженні всіх обставин справи з правомірним застосуванням норм діючого законодавства, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99; 101-105 ГПК України, суд -

Постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна кампанія „Нафтогаз України" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 03.03.2015 р. у справі № 916/5194/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до ВГСУ.

Повний текст постанови підписано 25.05.2015 р.

Головуючий суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя А.І. Ярош