РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2015Справа №910/10178/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»
простягнення 46288 грн. 35 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Горбан А.В. - представник за довіреністю № Э.37.7.7.0.0/Д-935 від 04.08.2014;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.04.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення 46288 грн. 35 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав зобов'язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Хюндай, державний номер АА5663МН, водієм транспортного засобу Фольксваген, державний номер СЕ0059ВА, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/7411173 та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2015 порушено провадження у справі № 910/10178/15, справу призначено до розгляду на 22.05.2015.

У судовому засіданні 22.05.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 22.05.2015 не з'явився, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 392.

У судовому засіданні 22.05.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9110707, виданої ВДАІ м. Чернівці вих. № 572 від 27.11.2012, та постанови Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20.12.2012 у справі № 3-910/2012, встановлено, що 21.11.2012 Кирка В.Л., керуючи транспортним засобом Фольксваген, державний номер СЕ0059ВА, порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Хюндай, державний номер АА5663МН, та автомобілем Мерседес-Бенц, державний номер СЕ3813АІ, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до вказаної постанови Кирку В.Л. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

30.08.2012 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» (страховик), Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоприват» (страхувальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоприват» (вигодонабувач) укладено Договір страхування наземного транспорту № CVHMA!, яким передбачено страхування майнових інтересів, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Хюндай, державний номер АА5663МН.

Відповідно до п. 9 Договору, його строк встановлено з 30.08.2012 по 29.08.2013.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до Висновку № 161Е/12 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Хюндай, державний номер АА5663МН, від 11.12.2012, складеного судовим експертом Юзвою С.Г. (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 12276/11 від 01.08.2011; свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 3200 від 17.06.2005) на підставі калькуляції № 43-106 від 11.12.2012 (складеної за допомогою ліцензійного програмного забезпечення системи Audatex), вартість відновлювального ремонту автомобіля Хюндай, державний номер АА5663МН, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (дорівнює нулю), становить 46728 грн. 35 коп.

Судом встановлено, що роботи, наведені в калькуляції № 43-106 від 11.12.2012, знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля Хюндай, державний номер АА5663МН, які зазначені в акті огляду колісного транспортного засобу від 30.11.2012.

Згідно зі страховим актом № И-128 від 11.01.2013, складеним позивачем, загальний розмір страхового відшкодування за Договором страхування наземного транспорту № CVHMA! від 30.08.2012 становить 46288 грн. 35 коп., на підставі якого та листа вигодонабувача вих. № А-15372655 від 24.12.2012 позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 46288 грн. 35 коп. Ватаману А.М., що підтверджується платіжними дорученнями № 92 від 14.01.2015 та № 1 від 15.01.2013, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Як встановлено судом, на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Фольксваген, державний номер СЕ0059ВА, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/7411173 з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 00 грн. 00 коп. (належним чином засвідчена копія полісу АВ/7411173 знаходиться в матеріалах справи).

Судом встановлено, що 04.03.2015 позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» із претензією вих. № 04-03/02-01 від 04.03.2015 про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 46288 грн. 35 коп., яка була отримана відповідачем 10.03.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 036, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Листом вих. № 1998 від 03.04.2015, на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з неподанням позивачем заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Фольксваген, державний номер СЕ0059ВА, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/7411173, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Фольксваген, державний номер СЕ0059ВА, власнику автотранспортного засобу Хюндай, державний номер АА5663МН, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика), Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Таким чином, єдиним належним та допустимим доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля Хюндай, державний номер АА5663МН, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, є Висновок № 161Е/12 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Хюндай, державний номер АА5663МН, від 11.12.2012, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Хюндай, державний номер АА5663МН, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,00), становить 46728 грн. 35 коп.

При цьому, судом враховані положення, викладені у п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Судом встановлено, що виплата страхового відшкодування за Договором страхування наземного транспорту № CVHMA! від 30.08.2012 у розмірі 46288 грн. 35 коп. була здійснена позивачем на користь страхувальника, що підтверджується платіжними дорученнями № 92 від 14.01.2013 та № 1 від 15.01.2013 (належним чином засвідчені копії знаходяться в матеріалах справи).

Однак, у Висновку № 161Е/12 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Хюндай, державний номер АА5663МН, від 11.12.2012, на підставі якого позивач здійснював розрахунок страхового відшкодування, не зазначено, що до вартості робіт з ремонту автомобіля Хюндай, державний номер АА5663МН, у розмірі 46728 грн. 35 коп. включено ПДВ, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави зменшувати розмір оціненої шкоди у розмірі 46728 грн. 35 коп. на суму податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/7411173 розмір франшизи складає 0 грн. 00 коп., розмір страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/7411173 у межах фактично здійснених ним витрат та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (з урахуванням франшизи у розмірі 0 грн. 00 коп.), суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення 46288 грн. 35 коп. підлягають задоволенню у повному розмірі.

Щодо заперечень відповідача, викладених у листі вих. № 1998 від 03.04.2015 (відповідь на претензію позивача), щодо виплати страхового відшкодування, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, наведена норма матеріального права регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком, які відбуваються до заміни кредитора.

Враховуючи викладене, до нового кредитора, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», обов'язок подачі заяви та інших документів протягом одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди не перейшов і не міг перейти, оскільки для останнього відповідач у справі, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», не є страховиком у розумінні наведеної норми, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний взагалі звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 3-165гс14.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 65; ідентифікаційний код: 30115243) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, буд. 32; ідентифікаційний код: 33248430) грошові кошти у розмірі 46288 (сорок шість тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 35 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 27.05.2015

Суддя І.М. Отрош