РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/4990/15-г
За позовом заступника прокурора Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від прокуратури: Говоруха М.В. - за посвідченням від 08.05.2014р.

від позивача: ОСОБА_3 - за довіреністю від 28.01.2015р.

від відповідача: не з'явились

В судовому засіданні 18 травня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03 березня 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява № (10-59) 2071-вих-15 № 14/41/26г-15 від 02.03.2015 року прокурора Солом'янського району м. Києва (процесуальний позивач або заявник) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати у розмірі 20 015,98 грн. на користь Державного бюджету, з них 18 162,28 грн. заборгованості з орендної плати, 544,87 грн. штрафу, 684,70 грн. пені, 624,13 грн. інфляційних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як орендар, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6517 від 27 червня 2013 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не здійснив в повному обсязі сплату орендної плати за користування державним нерухомим майном.

07 травня 2015 року позивач, користуючись передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України правами, звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, у якій останній вказує, що у зв'язку з тим, що договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6517 від 27 червня 2013 року припинив свою дію, а орендоване майно було повернуто орендарем по акту приймання-передачі (повернення), просить стягнути з відповідача 9 689,03 грн. основної заборгованості, 1 530,21 грн. пені, 1 954,96 грн. збитків від інфляції. Вказана заява була прийнята судом до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/4990/15-г. Розгляд справи призначено на 06.04.2015р.

Ухвалою Господарського суду від 06.04.2015 року, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу, розгляд справи відкладено на 27.04.2015 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.04.2015 року розгляд справи відкладено на 18.05.2015 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення процесуального позивача та представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (надалі - орендар) (разом - сторони) було укладено Договір оренди № 6517 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір або Договір оренди, належним чином завірена копія договору долучена до матеріалів справи), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення на першому поверсі будівлі (далі - майно) загальною площею 117,36 кв. м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Деснянська, 19 (реєстраційний № ОБРННР833), що перебуває на балансі Державного підприємства виробничого об'єднання «Київприлад», вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31 грудня 2012 року і становить 805 408,00 грн. без ПДВ. Майно передається в оренду з метою розміщення: суб'єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (перукарня 76,48 кв. м.); салону - магазину меблів (27,18 кв. м.); торговельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи (13,70 кв. м.).

Позивач стверджує, що відповідач, як орендар, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6517 від 27 червня 2013 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не здійснив в повному обсязі сплату орендної плати за користування державним нерухомим майном, у зв'язку з чим у останнього виникло зобов'язання сплатити 9 689,03 грн. основної заборгованості, 1 530,21 грн. пені, 1 954,96 грн. збитків від інфляції.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено судом, 27 червня 2013 року між сторонами було укладено Договір оренди № 6517 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення на першому поверсі будівлі загальною площею 117,36 кв. м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Деснянська, 19 (реєстраційний № ОБРННР833), що перебуває на балансі Державного підприємства виробничого об'єднання «Київприлад», вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31 грудня 2012 року і становить 805 408,00 грн. без ПДВ. Майно передається в оренду з метою розміщення: суб'єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (перукарня 76,48 кв. м.); салону - магазину меблів (27,18 кв. м.); торговельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи (13,70 кв. м.).

Згідно з п. 2.1 Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше підписання сторонами Договору та акта приймання-передавання майна.

Відповідно до Акту приймання-передавання орендованого майна від 27 червня 2013 року, орендодавець, згідно з Договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6517 від 27.06.2013 року передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно - нежилі приміщення загальною площею 117,36 кв. м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Деснянська, будинок 19, на першому поверсі будівлі, що перебуває на балансі Державного підприємства виробничого об'єднання «Київприлад» (належним чином завірена копія акту в справі).

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 10.1. терміном в 1 рік - з 27 червня 2013 року до 27 червня 2014 року.

Як стверджує позивач, строк дії Договору оренди закінчився, орендоване майно було повернуто орендарем за актом приймання-передачі (повернення) від 01.10.2014 року.

Відповідно до п. 3.1 Договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 (зі змінами), і становить за базовий місяць розрахунку - грудень 2012 року 5 611,64 грн. без ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 3.6. Договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу приписів п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, відповідач свого обов'язку по сплаті передбаченої Договором орендної плати в терміни, визначені Договором, в повному обсязі не виконав, доказів повної оплати заборгованості за період заявлений в позовній заяві, до матеріалів справи не надав.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 9 689,03 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по внесенню орендних платежів, позивач просить суд, на підставі п. 3.7. Договору, стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 530,21 грн.

Оскільки судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку зі сплати орендної плати не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Приписами ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 3.5. Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6. співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Судом здійснено перерахунок пені та встановлено, що розрахунок наданий позивачем є арифметично невірним, за розрахунком суду з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 1 530,19 грн. пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок збитків від інфляції, які підлягають стягненню з відповідача за неналежне виконання грошового зобов'язання, наданий позивачем, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 954,96 грн. збитків від інфляції підлягають задоволенню.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення з відповідача 9 689,03 грн. основної заборгованості, 1 530,19 грн. пені, 1 954,96 грн. збитків від інфляції.

Оскільки в силу вимог п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, органи прокуратури - при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді, та позовні вимоги прокурора задоволені частково, то на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог стягується з відповідача до Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 03058, АДРЕСА_1), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду до Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, код 37995466, банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, р/р 0011, МФО 820019, КЕКД 22080300, назва - плата за оренду іншого державного майна) грошові кошти: 9 689,03 грн. (дев'ять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять гривень 03 копійки) основної заборгованості, 1 530,19 грн. (одна тисяча п'ятсот тридцять гривень 19 копійок) пені, 1 954,96 грн. (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят чотири гривні 96 копійок) збитків від інфляції. Видати наказ.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 03058, АДРЕСА_1), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду до Державного бюджету України (одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві), Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві), , МФО 820019, р/р 3001, код платежу 22030001) грошові кошти - 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень) судового збору. Видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Копію даного рішення направити відповідачу по справі № 910/4990/15-г.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.05.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало