ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р.Справа № 922/1836/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Блік", м. Харків
про стягнення заборгованості в розмірі 37 679,09 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Танчак Н.В. за довіреністю № 38-2072/470 від 10.05.2012.

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", м. Харків (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Блік", м. Харків про стягнення заборгованості в розмірі 37 679,09 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на не сплату відповідачем коштів за спожиту теплову енергію, з урахуванням чого та враховуючи приписи ст.ст. 525, 526, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 35 241,81 грн., пеню в розмірі 1397,55 грн., 3% річних в розмірі 103,55 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 936,18 грн. Крім того, до стягнення з відповідача заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 27.04.2015 року о 10:30 годині.

У судовому засіданні 27.04.2015 року було оголошено перерву до 19.05.2015 року о 10:45 год.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з урахуванням здійснених відповідачем проплат та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 26 271,81 грн., пеню в розмірі 1397,55 грн., 3% річних в розмірі 103,55 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 936,18 грн. Надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення, яке міститься в матеріалах справи (арк.с. 74). Втім, присутній у судовому засідання, яке відбувалось 27.04.2015 року представник відповідача проти заявлених позовних вимог позивача не заперечував.

Відповідач не скористався своїми правами, наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на участь його представника в судовому засіданні, на спростування позовних вимог позивача, не надав суду доказів належного виконання договірних зобов'язань, не провів звірку взаємних розрахунків з позивачем, не надав суду свій варіант проекту акту звірки.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також з огляду на те, сторони були попередженні про розгляд справи за наявними матеріалами у разі їх нез'явлення в засідання суду, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Блік" (відповідач) на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 11.12.2012 року, займає нежитлові приміщення 1-го поверху загальною площею 75,5 кв.м в житловому будинку за адресою: м. Харків, пр. Московський, 35, про що також свідчить Акт обстеження системи теплопостачання об'єкту № 175/1531 від 27.03.2014 року, який був складений та підписаний уповноваженими представниками КП «Харківські теплові мережі» та ТОВ «Блік».

Вказаним Актом, було встановлено, що відповідач у займаємому приміщенні користується тепловою енергією без договору та відповідачу було надано припис укласти договір купівлі-продажу теплової енергії з КП "Харківські теплові мережі". Даний акт є підставою для проведення нарахувань за спожиту теплову енергію з моменту включення житлового будинку 19.10.2012 року в опалювальному сезоні 2012-2013 до моменту укладення договору з КП "Харківські теплові мережі". Зазначений акт підписаний уповноваженими представниками КП "Харківські теплові мережі" та директором ТОВ "Блік" Ситник В.Д. - без зауважень та заперечень та скріплений печатками юридичних осіб.

Так, 01.03.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Блік" (відповідачем) та Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (позивачем) був укладений договір купівлі- продажу теплової енергії в гарячій воді № 10927.

Відповідно до п.3.2.19 Договору купівлі- продажу теплової енергії в гарячій воді № 10927 від 01.03.2008 року передбачено, що Споживач гарантує оплату Теплопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії до кладення цього договору з моменту виникнення права користування приміщенням. Сума, яка підлягає сплаті, надається Теплопостачальною організацією.

Так, в додатку № 1 від 01.05.2014 року до Договору № 10927 від 01.03.2008 року у пункті 6 визначено, що споживач сплачує Теплопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії до укладення цього додатку до договору в розмірі 27,00055 Гкал на суму 23919,25 грн.

30.07.2014 року відповідач звернувся до КП "Харківські теплові мережі" з листом б/н, відповідно до якого просив відстрочити заборгованість за спожиту теплову енергію згідно додатку № 1 від 01.05.2014 року до договору № 10927 від 01.03.2008 року в розмірі 23919,25 грн. та гарантував погашення вказаної суми заборгованості на протязі 8 місяців, а саме серпень -2990,00 грн., вересень - 2990,00 грн., жовтень -2990,00 грн., листопад - 2990,00 грн., грудень - 2990,00 грн., січень - 2990,00 грн., лютий - 2990,00 грн. та у березні 2015 р. - 2989,25 грн.

Проте, як вказує позивач та підтверджується матеріалами справи, взяті на себе зобов'язання в цій частині відповідач виконав частково, та станом на 25.03.2015 року несплаченою залишається сума в розмірі 9 235,35 грн.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Блік" займає нежитлові приміщення (виставкова зала) загальною площею 66,7 кв.м в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 88 .

На підставі Розпорядження про початок та кінець опалювального сезону 2014-2015 року та згідно договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 10927 від 31.03.2008 р., укладеним між відповідачем та позивачем, останній здійснив відпустку теплової енергії відповідачу у приміщення (виставкова зала) загальною площею 66,7 кв.м в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 88 по о/р 17400-6489 в повному обсязі. На підставі чого відповідачу були направлені рахунки за спожиту теплову енергію у приміщенні (виставкова зала) загальною площею 66,7 кв.м в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 88 за період з жовтня 2014р. по лютий 2015 р. включно.

Втім, відповідач направлені позивачем рахунки не сплачує, в результаті чого утворився борг за неналежне виконання договірних обов'язків, який складає 26006,46 грн., який утворився за період з жовтня 2014р. по лютий 2015 р. (включно).

Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актом підключення теплової енергії, який підписан уповноваженими представниками КП "Харківські теплові мережі" та балансоутримувача будинку, та скріплений печатками сторін.

Як встановлено судом, станом на 25.03.2015 року сума боргу за спожиту теплову енергію відповідачем складає 35 241,81 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, відповідач порушив вимоги договору та вимоги ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, де зазначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, вже після порушення провадження у справі, відповідачем на рахунок позивача 24.03.2015 року було сплачено суму основного боргу в розмірі 5980,00 грн. та 27.04.2015 року було сплачено 2990,00 грн., з урахуванням чого провадження у справі в частині стягнення 8970,00 грн. підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1. ст. 80 ГПК України.

За таких підстав суд вважає вимогу про стягнення з відповідача 26 271,81 грн. суми боргу обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 1397,55 грн., 3% річних в розмірі 103,55 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 936,18 грн.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2.3 Договору передбачено, що у випадку порушення строків оплати поставленого товару споживач сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченого в строк товару за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши нарахування надані позивачем, пені в розмірі 1397,55 грн. суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування надані позивачем, 3% річних в розмірі 103,55 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 936,18 грн. суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати з цієї справи покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Блік", м. Харків (61003 м.Харків, пров. Вірменський, 1/3, кв. 30, ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11, р/р № 2313 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ) заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 26 271,81 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Блік", м. Харків (61003 м.Харків, пров. Вірменський, 1/3, кв. 30, ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11, на р/р № 13 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ) пеню в розмірі 1397,55 грн., 3% річних в розмірі 103,55 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 936,18 грн. та судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Видати відповідні накази після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 8970,00 грн. провадження у справі припинити на підставі п.1-1 ч.1. ст. 80 ГПК України.

Повне рішення складено 21.05.2015 р.

Суддя А.М. Буракова

922/1836/15