РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

20 травня 2015 року Справа № 902/1847/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Олексюк Г.Є.

судді Сініцина Л.М. ,

судді Гудак А.В.

при секретарі Юрчук Ю.М.

за участю представників сторін:

позивача - Лемець В.В., представник, довіреність в справі

відповідача - Прігоцька О.А., Стукаленко О.Т., Бірюкова О.М., представники, довіреність у справі

апелянта - Мотрич Є.Р., Долбієв О.В., представники, довіреність в справі

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі Приватного акціонерного товариства "Запорізький завод залізобетонних шпал" на рішення господарського суду Вінницької області від 02.03.15 р.

у справі № 902/1847/14 (суддя Мельник П.А. )

за позовом Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону"

про визнання недійсним договору поставки

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 02 березня 2015 року у справі № 902/1847/14(суддя Мельник П.А.) в позові Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" до Приватного акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" про визнання недійсним договору поставки відмовлено.

Відмовляючи в позові з огляду на положення ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 62, 136 Господарського кодексу України, Закону України "Про здійснення державних закупівель" в редакції від 10.04.2014р. , п. 2.1 Статуту Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України", п. 3 національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013р. № 73, місцевий господарський суд вказав, що якщо підприємство здійснює закупівлю за рахунок статутного капіталу і кошти не є державними в розумінні Закону України "Про здійснення державних закупівель", то Закон в даному випадку не застосовується.

Оскільки підприємство позивача знаходиться в підпорядкуванні Державної адміністрації залізничного транспорту України, а придбання залізобетонної продукції по спірному договору та подальше забезпечення цією продукцією підприємств залізничного транспорту України передбачено Тимчасовими контрольними завданнями матеріально - технічного забезпечення

залізниць України на 2015 рік не за державні кошти, а за рахунок власних коштів, одержаних від господарської діяльності Залізниці, при укладанні спірного договору норми Закону «Про здійснення державних закупівель» не застосовуються, а спірний договір укладено як звичайний господарський договір поставки .

Не погодившись із винесеним рішенням, особа, яка не брала участі у справі - Приватне акціонерне товариство "Запорізький завод залізобетонних шпал" звернулось із апеляційною скаргою, якою вважає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи,які місцевий господарський суд визнав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що у оскаржуваному рішенні, аналізуючи положення абз. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про здійснення державних закупівель", статут ДП "УПП УЗ", ч. 1, 3 ст. 62, ч. 1 ст. 136 ГК України, суд прийшов до не вірного висновку, що якщо підприємство (ДП "УПП УЗ") здійснює закупівлю за рахунок статутного капіталу і кошти не є державними в розумінні Закону, то Закон в даному випадку не застосовується, з огляду на таке.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців розмір статутного капіталу ДП "УПП УЗ" становить 26 519,62 грн.

На думку апелянта, суд не врахував, що особливістю здійснення державних закупівель відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель", є закупівля товару на конкурсних засадах. Метою цього Закону є створення конкурентного середовища у сфері державних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Натомість, діяльність здійснюється на комерційній основі у випадках, коли потреби держави забезпечуються на конкурентному ринку.

Крім того, основною метою діяльності ДП "УПП УЗ", відповідно до п.2.1. Статуту є не отримання прибутку, а задоволення потреби залізниць та підприємств залізничного транспорту у видобуванні, виготовленні та постачанні щебеню, піску, гравію, шпал, брусів стрілочних переводів, опор контактної мережі, інших залізобетонних виробах та матеріально - технічних ресурсах.

Вважає, що така оцінка діям Позивача ДП "УПП УЗ", яке протягом останніх десяти років активно проводить відкриті торги відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель" на сотні мільйонів гривень, не відповідає законодавству України.

Апелянт вказує, що у випадку визнання спірного Договіру поставки недійсним, ДП "УПП УЗ" відповідно до умов Закону України "Про здійснення державних закупівель", повинно буде придбати залізобетонні вироби шляхом проведення відкритих торгів згідно положень зазначеного закону, в яких мають право брати участь певні учасники - виробники залізобетонних виробів.

На Україні існує всього п'ять підприємств, які виробляють залізобетонну продукцію для потреб Укрзалізниці і кожне з цих підприємств, в т.ч. ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" , має право брати участь у процедурах закупівель у ДП "УПП УЗ" відповідно до умов Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Факт продажу залізобетонної продукції ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" на адресу ДП "УПП УЗ" у минулому підтверджується рішенням господарського суду м. Києва від 22.05.2013 р. по справі № 910/4522/13 .

Зазначає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про права та обов'язки ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" шляхом позбавлення права поставляти товари ДП "УПП УЗ".

Просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 02 березня 2015 р. по справі № 902/1847/14 повністю та прийняти нове , яким визнати недійсним Договір поставки № ЦУПП-04/0047/14 від 04.11.2014 р., укладений між Державним підприємством "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту

України" та Приватним акціонерним товариством "Гніванський завод спецзалізобетону".

Крім того, Приватне акціонерне товариство "Запорізький завод залізобетонних шпал" подало додаткові пояснення, в яких зазначає, що відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель", Закону України "Про залізничний транспорт" та Статуту Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України", майно підприємства є державною власністю та відповідно до ст. ст.. 177, 190,192 ЦК України підприємство розпоряджається лише державними коштами , незалежно від джерела їх походження.

Також, звертає увагу суду на те, що у відповідності до ст. 4 Закону України "Про здійснення державних закупівель", закупівля здійснюється відповідно до річного плану. Річний план, зміни до нього надсилаються до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, або обслуговуючого банку за місцем обслуговування замовника протягом п'яти робочих днів з дня їх затвердження.

На виконання вищезазначеного закону, на сайті Міністерства інфраструктури України оприлюднений план закупівель на 2015 рік ДП "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" від 15.02.2015 року.

Апелянт вважає, що уклавши з порушенням вимог Закону оспорюваний Договір поставки, сторони діяли всупереч меті Закону України "Про здійснення державних закупівель": "створення конкурентного середовища у сфері державних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції", чим порушили, зокрема, права Позивача на участь в державних закупівлях у визначеній сфері на конкурентній основі та з дотриманням встановлених ст. 3 цього Закону принципів здійснення закупівель.

У відзиві на апеляційну скаргу, Приватне акціонерне товариство "Гніванський завод спецзалізобетону" наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Серед іншого вказує, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Вказує, що ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" не є стороною в справі, незважаючи на те, що апелянт посилається на ч.1 ст. 91 ГПК України, він не є особою, яка не брала участі в справі, щодо якої господарський суд вирішив питання про права та обов'язки.

Зазначає, що предметом оспорюваного договору були труби залізобетонні безнапірні віброгідропресовані ТБ 100.50-2, які не входять в перелік продукції, що відпускає апелянт. Зазначає, що апелянта не задовольняє той факт, що при статутному капіталі у розмірі 26519,62 грн. ДП "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" успішно виконує ведення господарської комерційної діяльності і має змогу проводити закупівлі не тільки у ПрАТ "Гніваньський завод спецзалізобетону" на суму 131 710,80 грн., але і вести іншу господарську діяльність, що по сукупності фактично перевищує статутний капітал підприємства.

Звертає увагу суду на те, що загальне ведення справ ДП "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" ніякою мірою не впливає на рішення господарського суду Вінницької області щодо визнання недійсним конкретного договору поставки.

З посиланням на роз'яснення Мінекономрозвитку від 23.05.14р. №3302-05/16629-03 зазначає, що відповідача було визнано як суб'єкта, що не є замовником у розумінні Закону "Про здійснення державних закупівель», крім того , згідно із положеннями Статуту ДП "УПП УЗ", останній не підпадає під визначення замовник ,так як:

-ДП "УПП УЗ" не є органом державної влади та органом місцевого самоврядування;

-ДП "УПП УЗ" забезпечує потреби держави, але, при цьому, діяльність свою здійснює на промисловій і комерційній основі (п.2.1. Статуту ДП "УПП УЗ");

-на ДП "УПП УЗ" не поширюється Закон України "Про особливості здійснення закупівель в окремих сферах господарської діяльності".

Звертає увагу, що даний вид продукції крім підприємства ПрАТ "Гніваньський завод спецзалізобетону" взагалі ніхто не випускає.

Наведені вище обставини та їх нормативне обґрунтування вказують на відсутність правових підстав для визнання договору поставки №ЦУПП-04/0047/14 від 04.11.2014 року між ПрАТ "Гніваньський завод спецзалізобетону" та ДП "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" не дійсним та доводять той факт, що апелянт не є стороною в справі і його інтереси рішення суду першої інстанції не стосується, тому він взагалі немає права подавати апеляційну скаргу.

Просить визнати ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" не належною стороною по даній справі. Апеляційну скаргу ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" на рішення господарського суду Вінницької області від 02.03.2015р по справі №902/1847/14 залишити без задоволення. Рішення господарського суду Вінницької області від 02.03.2015р по справі №902/1847/14 залишити без змін.

Крім того, представник ПрАТ "Гніваньський завод спецзалізобетону" подав доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, в якому вказує, що згідно пп. 9 ст. 1 Закону № 1197 кваліфікуючою ознакою юридичної особи, яка є замовником в розумінні цього Закону, є "не здійснення діяльності на промисловій чи комерційній основі".

На думку відповідача, судом вірно встановлено, що ДП "УПП" відповідно до свого Статуту здійснює діяльність на комерційній основі, створене з метою отримання прибутку та є суб'єктом господарювання, а тому не підпадає під визначення замовника, наведеного у Законі України "Про здійснення державних закупівель". Відтак, процедури торгів, передбачені даним законом не застосовуються до ДП "УПП".

Аргументація, чому, за якими ознаками ДП "УПП" належить до числа замовників відповідно до Закону України " Про здійснення державних закупівель", апелянтом не наведена.

Крім того, зазначає, що згідно частини 1 ст. 4 Закону України "Про особливості здійснення державних закупівель в окремих сферах господарської діяльності" без застосування процедур закупівель, передбачених Законом України "Про здійснення державних закупівель" та цим Законом, замовник здійснює закупівлі: підприємствами, установами в межах єдиного виробничо-технологічного комплексу залізничного транспорту загального користування та господарськими товариствами, 100 відсотків акцій (часток, паїв) яких належить державі, метою діяльності яких є забезпечення перевізного процесу.

Позивач і Відповідач належать до підприємств, які здійснюють діяльність з метою забезпечення перевізного процесу, зокрема, здійснюючи забезпечення залізниць та підприємств залізничного транспорту матеріально-технічними ресурсами та входять до складу єдиного виробничо-технологічного комплексу залізничного транспорту загального користування.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про залізничний транспорт" економічні взаємовідносини між залізницями, включаючи розподіл доходів (прибутку) від перевезень, розрахунки, пов'язані з незабезпеченням схоронності вантажу та пошкодженням технічних засобів, розрахунки із заводами за ремонт рухомого складу та випуск запасних частин, іншими підприємствами, установами та організаціями залізничного транспорту загального користування, пов'язаними з організацією та забезпеченням процесу перевезень, регулюються, виходячи з єдиної технології роботи в порядку, який визначає Укрзалізниця, а також на підставі угод між цими підприємствами, установами та організаціями, що укладаються відповідно до зазначеного порядку.

З урахуванням викладеного, сторони по справі здійснюють діяльність у межах єдиного виробничо-технологічного комплексу залізничного транспорту, до діяльності якого встановлені особливості,передбачені Законами України "Про залізничний транспорт" та "Про особливості здійснення закупівель в окремих сферах господарської діяльності", в тому числі щодо незастосування процедур , передбачених Законом України « Про здійснення державних закупівель».

У додаткових поясненнях, поданих 20.05.15р. відповідач вказує, що ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" помилково вважає, що ДП "УПП" здійснює закупівлі продукції за рахунок державних коштів, внесених до статуту товариства.

Відповідно до Закону України "Про залізничний транспорт", Закону України "Про здійснення державних закупівель", Закону України "Про особливості здійснення державних закупівель в окремих сферах господарської діяльності", Положення про Державну адміністрацію залізничного транспорту України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.1996р. № 262, Наказу Першого заступника Міністра транспорту України -Генерального директора Укрзалізниці № 60-Ц від 20.03.1996 року , Наказу Укрзалізниці від 30.12.1999р. № 380-Ц, наказу Мінтрансзв'язку від 13.11.2006р. № 1080, Наказу Укрзалізниці від 21.12.2007р. №615-Ц, Наказу Укрзалізниці від 25.03.2010р. № 220-Ц, Статуту ДП "УПП УЗ", рішення ради Укрзалізниці та відповідних наказів про затвердження "контрольних завдань централізованого матеріально-технічного забезпечення залізниць через ДП "УПП УЗ", рішення господарського суду м. Києва від 08.02.11р. у справі №18/31, зазначає, що твердження апелянта про необхідність забезпечення потреб держави на конкурентному ринку є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Звертає увагу, що предметом даного судового спору є визнання недійсним договору № ЦУПП-04/0047/14 від 04.11.2014 року про закупівлю труб залізобетонних безнапірних відброгідропресованих ТБ 100.50-2 у кількості 26 шт., укладеного між ДП "УПП" та ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" при цьому апелянт не є виробником продукції, що закуповується по спірному договору.

На підставі вищевикладеного, ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" є не належною стороною у даній справі.

Просить апеляційну скаргу ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області від 02.03.2015р по справі № 902/1847/14 залишити без змін.

Разом з тим, ПрАТ "Гніваньський завод спецзалізобетону" заявив клопотання про припинення апеляційного провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. В обґрунтування вказує, що ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал " не приймав участі при розгляді справи в першій інстанції та він не є учасником договору поставки №ЦУПП-04/0047/14 від 04.11.2014р. Зазначає , що господарський суд Вінницької області не вирішував питання щодо прав ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" приймати участь в тендерних закупівлях, які проводитиме в майбутньому ДП "УППУЗ" та не позбавляв їх права поставляти ДП "УППУЗ" ту продукцію, яку виробляє ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал".

У судовому засіданні представники апелянта підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях; просили рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним Договір поставки № ЦУПП-04/0047/14 від 04.11.2014 р., укладений між Державним підприємством "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" та Приватним акціонерним товариством "Гніванський завод спецзалізобетону".

Представники відповідача заперечили проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві та доповненнях до відзиву.

Представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги; проте зазначив, що підприємство отримує прибуток від своєї діяльності; вказав, що куплені труби вони потім продають іншим підприємствам. Звернув увагу, що труби по спірному договору завжди купували у ПАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", оскільки вони є єдиними виробниками таких труб . Крім того, вказав про роз'яснення Мінекономіки на звернення ПАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", в якому зазначено, що не обов'язково проводити відкриті торги, у зв»язку з чим дане рішення суду першої інстанції не оскаржували. Також, вказав, що річний план закупівель складають для внутрішньої діяльності підприємства , але закупівля труб по спірному договору ним не передбачалася.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом, 04.11.14 р. між сторонами був укладений договір поставки № ЦУПП-04/0047/14, відповідно до положень якого ДП "УПП УЗ" (позивач) зобов'язався придбати у ПАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" (відповідач) труби залізобетонні безнапірні віброгідропресовані ТБ 100.50-2 в кількості 26 шт.

Ціна договору становить 131 710,80 грн., в тому числі ПДВ 21 951,80 грн. (п. 3.1 Договору)

У п. 3.3. договору передбачено, що ціна за одиницю Товару , узгоджена у Специфікації до даного договору, включає: вартість товару, всі податки та збори, передбачені чинним законодавством України, додаткові збори, пов'язані з відправленням вантажу і становить - 4 914,00 грн. Вартість реквізиту для відвантаження та інші послуги, пов'язані з доставкою Товару та які не входять в ціну, покупець сплачує постачальнику на підставі окремих строк у рахунку - фактурі.

Строк (термін) поставки товару 30 (тридцять ) днів з моменту отримання постачальником заявки. Відвантаження постачальником товару проводиться тільки після отримання заявки покупця. (п. 5.1. договору)

Цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.15р. (п. 10.1 Договору)

У пункті 11.1. договору зазначено, що виробник товару ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону".

П.11.8. Договору передбачає, що покупець та постачальник мають статус платника податку на прибуток на загальних умовах згідно з діючим законодавством України.(а.с.7-11)

Позивач, вважаючи, що спірний договір щодо придбання залізобетонної продукції було укладено з порушенням чинного законодавства, а саме не враховано норми Закону України "Про здійснення державних закупівель", згідно якого державне підприємство може здійснювати державні закупівлі товарів, які перевищують 100 тис. грн. без ПДВ, переважно за процедурою відкритих торгів, звернувся з листом від 20.11.14р. № ЦУПП-8/4499 до відповідача ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" про розірвання договору.

Листом від 24.11.14р. № 1804/02 позивачу було відмовлено в розірванні договору. Вважаючи, що така відмова суперечить Закону України " Про здійснення державних закупівель", позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору поставки.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 02.03.15 року у справі № 902/1847/14 в позові було відмовлено.

В подальшому приватне акціонерне товариство "Запорізький завод залізобетонних шпал", який не є стороною у справі № 902/1847/14, звернувся із апеляційною скаргою, якою вважає, що прийнятим рішенням було порушено їх права на участь в державних закупівлях у визначеній сфері на конкурентній основі та з дотриманням встановлених ст. 3 Закону України "Про здійснення державних закупівель" принципів здійснення закупівель.

Під час судового розгляду відповідачем ,як зазначалось вище, було заявлено клопотання про припинення провадження у справі, оскільки ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал"не приймав участі при розгляді справи в першій інстанції та він не є учасником договору поставки №ЦУПП-04/0047/14 від 04.11.2014р. Господарський суд Вінницької області не вирішував питання щодо прав ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" приймати участь в тендерних закупівлях, які проводитиме в майбутньому ДП "УППУЗ", та не позбавляв їх права поставляти ДП "УППУЗ" ту продукцію, яку виробляє ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал".

Апелянт заперечив щодо заявленого клопотання, з посиланням на Конституцію України, Закон України "Про здійснення державних закупівель" вказав, що вони мають право приймати участь у відкритих торгах на рівні з іншими учасниками; зазначив, що рішенням суду порушено право апелянта на добросовісну конкуренцію; вказав, що якби позивач оголосив відкриті торги, апелянт брав би в них участь і здійснив би кращу пропозицію ніж інші.

При вирішенні даного клопотання позивач покликався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія прийшла до наступного висновку .

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, у відповідності до вказаного Закону, ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Господарський процесуальний кодекс України містить імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити прийняті господарським судом рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду.

Стаття 1 Господарського процесуального кодексу України передбачає право на звернення до господарського суду за захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Саме з метою такого захисту стаття 91 ГПК України надає право на звернення з апеляційною скаргою особам, яких не було залучено до участі у справі, рішення у якій стосується їх прав і обов'язків.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки такої особи. В такому випадку, рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий обов'язок між скаржниками і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналізуючи оскаржуваний договір поставки № ЦУПП-04/0047/14 від 04 листопада 2014 р. Рівненський апеляційний господарський суд вважає ,що у суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання його недійсним на підставі ст. 203 ЦК України .

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до положень Закону України "Про здійснення державних закупівель" в редакції, що діяла на момент укладання спірного договору ,державна закупівля відповідно до ст.1 Закону це придбання замовником товарів, робіт і послуг за державні кошти у порядку, встановленому цим Законом.

Договір про закупівлю - це договір, який укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Торги (тендер) в розумінні цього Закону -це здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця торгів (тендера) згідно з процедурами (крім процедури закупівлі в одного постачальника), встановленими цим Законом.

Замовником у відповідності до цього Закону є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є одержувачем бюджетних коштів та уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, в межах такого фінансування; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

У п. 2.1 Статуту Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" визначено , що метою діяльності підприємства позивача є задоволення потреби залізниць та підприємств залізничного транспорту у видобуванні, виготовленні та постачанні щебеню, піску, гравію, шпал, брусів стрілочних переводів, опор контактної мережі, інших залізобетонних виробах та матеріально - технічних ресурсах здійснення господарської комерційної діяльності і отримання на цій підставі прибутку.

До замовників також належать замовники, визначені в пункті 1 частини першої статті 1 Закону України "Про особливості здійснення закупівель в окремих сферах господарської діяльності".

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на наявні в матеріалах справи роз'яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, надані ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону",у яких зазначено, що якщо ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" не забезпечує потреби держави чи територіальної громади або забезпечує такі потреби на промисловій чи комерційній основі і не є одержувачем бюджетних коштів та не уповноважене розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, в межах такого фінансування то такий суб'єкт не є замовником у розумінні закону. (а. с. 35)

Дані роз'яснення були надані відповідно до листа - роз'яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо Закону України "Про здійснення державних закупівель" від 23.05.14р. №3302-05/16629-03, який визначає хто є замовником відповідно до вищезазначеного закону.

Крім того, представниками відповідача було долучено до матеріалів справи рішення господарського суду м. Києва у справі №18/31 від 08.02.11р. за позовом Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (відповідач 1); Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (відповідач2); Державного підприємства "Одеська залізниця" (відповідач 3); Державного підприємства "Донецька залізниця" (відповідач 4); Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" (відповідач 5); Статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця" (відповідач 6); Відкритого акціонерного товариства "Гніванський завод спецзалізобетону" (відповідач 7); Відкритого акціонерного товариства "Коростенський завод залізобетонних шпал" (відповідач 8); Державного підприємства "Старокостянтинівський завод залізобетонних шпал" (відповідач 9); про зобов'язання укласти додаткову угоду та відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог про визнання права Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" в межах єдиного виробничо-технічного комплексу Укрзалізниці здійснювати централізоване забезпечення матеріально-технічними ресурсами ДТГО "Південно-Західна залізниця", ДП "Донецька залізниця", ДП "Придніпровська залізниця", ДП "Одеська залізниця", ДТГО "Львівська залізниця", СТГО "Південна залізниця", ВАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", ВАТ "Коростенський завод залізобетонних шпал", ДП "Старокостянтинівський завод залізобетонних шпал" згідно із наказами Укрзалізниці про централізоване матеріально-технічне забезпечення через ДП "УПП УЗ"; зобов'язання ДТГО "Південно-Західна залізниця", ДП "Донецька залізниця", ДП "Придніпровська залізниця", ДП "Одеська залізниця", ДТГО "Львівська залізниця", СТГО "Південна залізниця", ВАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", ВАТ "Коростенський завод залізобетонних шпал", ДП "Старокостянтинівський завод залізобетонних шпал" виконати плани матеріально-технічного забезпечення на 2011 рік та укласти з Державним підприємством "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" додаткові угоди без застосування процедур, передбачених Законом України "Про здійснення державних закупівель", яким позовні вимоги задоволені повністю.

Даним рішенням встановлено, що між Укрзалізницею, ДП "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України", Донецькою, Львівською, Одеською, Південною, Південно-Західною, Придніпровською залізницями та ВАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", ВАТ "Коростенський завод залізобетонних шпал", ДП "Старокостянтинівський завод залізобетонних шпал", що утворюють єдиний виробничо-технологічний комплекс, існують організаційно-господарські правовідносини.

У вказаному рішенні, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку, що розпорядником державних коштів є саме Укрзалізниця, яка діючи в межах повноважень, наданих Положенням та Законом України « Про залізничний транспорт» встановила та регулює особливості економічних взаємовідносин між підприємствами її підпорядкування,що утворюють єдиний виробничо-технологічний комплекс, та який не передбачає витрачання коштів при господарських операціях та розрахунків між цими підприємствами. А тому укладання договорів поставки між цими підприємствами не є державною закупівлею і не потребує проведення відповідних процедур згідно із законом « Про здійснення державних закупівель»

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, рішенням господарського суду міста Києва у справі № 5011-55/7212-2012 від 29.08.12р. за позовом Державного підприємства "Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України" до державного територіально - галузевого об'єднання "Південно - західна залізниця" про зобов'язання укласти правочини, позов задоволено та зобов'язано державне територіально - галузеве об'єднання "Південно - західна залізниця" укласти з ДП "УПП ДАЗТУ" договори поставки №№1,2,3,4 у відповідній редакції без застосування процедур, передбачених Законом України « Про здійснення державних закупівель».

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що договір поставки від 04.11.14 р. №ЦУПП-04/0047/14, укладений між ДП "УПП УЗ" ,за яким (позивач) зобов'язався придбати у ПАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" труби залізобетонні безнапірні віброгідропресовані ТБ 100.50-2 в кількості 26 шт. укладений без порушень, а тому твердження апелянта щодо необхідності застосовувати процедури, передбачені Законом України "Про здійснення державних закупівель", суперечать встановленому Укрзалізницею порядку централізованого матеріально-технічного забезпечення через ДП "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України", який виключає застосування процедур ,передбачених Законом України "Про здійснення державних закупівель" при закупівлі підприємствами залізничного транспорту матеріально-технічних ресурсів у ДП "УПП УЗ".

Також, колегія суддів бере до уваги пояснення представника позивача , надані в судовому засіданні 20.05.15р., в якому він зазначив, що підприємство отримує прибуток від своєї діяльності; вказав, що куплені труби вони потім продають іншим підприємствам. Звернув увагу, що труби по спірному договору завжди купували у ПАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", оскільки вони є єдиними виробниками такої продукції.

За таких обставин, оскільки спірний договір укладений без порушення Закону України « Про здійснення державних закупівель», ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" не є стороною договору, не є виробником продукції, яка закуповується по спірному договору, рішення суду не містить жодних висновків про його права та обов»язки, оскаржуване рішення у даній справі ніяким чином не порушує права та інтереси скаржника .

Покликання апелянта про те, що даним рішенням суд вирішив питання про його права та обов»язки шляхом позбавлення права поставляти товари ДП "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" є помилковими.

Відповідно до пункту 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 № 7 у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених Господарським процесуальним кодексом України підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Аналогічної позиції про необхідність припинення провадження за скаргою осіб, які не брали участі у справі, і які не довели в суді факту вирішення питання судами попередніх інстанцій про їх права та обов'язки, а також про відсутність необхідності перегляду рішень судів по суті за вказаних обставин дотримується Верховний Суд України, зокрема, в постанові від 23.03.2010 у справі №1/1120-26/396.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за скаргою ПрАТ "Запорізький завод залізобетонних шпал" у справі №902/1847/14 підлягає припиненню.

Керуючись ст.ст. 80,86,99,106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИ В :

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Запорізький завод залізобетонних шпал" на рішення господарського суду Вінницької області від 02.03.2015р. у справі № 902/1847/14 припинити.

2. Матеріали справи № 902/1847/14 надіслати до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Гудак А.В.