ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Справа № 911/5543/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Грека Б.М.,
Ємельянова А.С.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргиПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
напостанову Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2015
у справігосподарського суду міста Києва №911/5543/14
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Оберіг"
простягнення 20 819,43грн.
за участі представників сторін:

від позивача - Конопліцький І.В.,

від відповідача - Савенко П.Н.

У С Т А Н О В И В:

28.08.2012 між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та комунальним підприємством "Оберіг" було укладено договір №12/725-БО-17 купівлі-продажу природного газу, відповідно до якого продавець зобов'язувався у 2012 році передати у власність покупцю природний газ, а покупець зобов'язувався прийняти і оплатити цей природний газ.

За умовами, визначених пунктами 2.1, 5.1, 5.2, 5.3, 6.1, 11.1 договору продавець передає з 01.08.2012 по 31.12.2012 природний газ у обсязі до 39,0 тис. м3; ціна (граничний рівень ціни) на газ встановлюється НКРЕ; ціна 1000 м3 природного газу на дату укладання цього договору становить 3 509,00грн., без врахування ПДВ та збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ; у разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обов'язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію; оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу; договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині здійснення поставки газу до 31.12.2012, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач протягом жовтня-грудня поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 52,277 тис. м3 на загальну суму 243 701,55грн., що підтверджується актами приймання-передачі від 31.10.2012, 30.11.2012, 31.12.2012.

Представник відповідача отримав вказаний товар, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на актах прийому-передачі, але його оплату здійснив лише 30.05.2013, тобто з порушенням умов п.6.2 договору щодо строків розрахунків за поставлений природний газ, що обумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3%, пені та штрафу за прострочення виконання грошового зобов'язання.

27.01.2015 рішенням господарського суду Київської області (суддя Ейвазова А.Р.), залишеним без змін 19.03.2015 постановою Київського апеляційного господарського суду (судді Отрюх Б.В., Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.) позовні вимоги задоволено частково, присуджено до стягнення з комунального підприємства "Оберіг" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 104,74грн. інфляційних втрат, 1 298,32грн. 3%, 6 489,43грн. пені, 1000,00грн. штрафу та 1 786,46грн. судового збору. В частині стягнення штрафу зменшено суму стягнення до 1000,00грн. Судові рішення мотивовані доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" посилалися на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, якими вважали неправомірно зменшено розмір штрафу, що спричиняє позивачу збитки, тому просили скасувати постанову та рішення у справі в частині відмови у стягненні 11 465,02грн. 7% штрафу, та задовольнити цю вимогу новим рішенням.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, попередні судові інстанції виходили з того, що факт поставки природного газу в період з жовтня по грудень 2012 року підтверджується актами прийому-передачі, прострочення відповідачем грошового зобов'язання не заперечується сторонами та підтверджується випискою щодо операцій по КП "Оберіг", а в силу того, що позивачем не доведено понесення ним збитків, розмір яких перевищує або дорівнює штрафним санкціям, та враховуючи повне погашення відповідачем основного боргу, суди зменшили заявлений ним розмір штрафу.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.ч.1,3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, коли відповідач в порушення умов договору у встановлений строк не виконав свої зобов'язання по оплаті поставленого йому товару, позивач вправі був вимагати застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення грошового зобов'язання, а тому суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правомірно постановив про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача 104,74грн. інфляційних втрат, 1 298,32грн. 3% річних, 6 489,43грн. пені, здійснивши їх перерахунок.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зазначена правова норма кореспондується з правом господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ч.1 ст.83 ГПК України).

Зменшуючи розмір штрафу, суди підставно виходили з того, що відповідач розрахувався за поставлений природний газ, несвоєчасність оплати відповідачем за поставлений газ сталася внаслідок його споживання бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, які не здійснили розрахунки з ним своєчасно, виконання відповідачем зобов'язань з оплати природного газу забезпечено не лише пенею, але і штрафом, що в цілому покладає на нього досить значну відповідальність за прострочення виконання зобов'язання.

Належних обґрунтувань, з посиланням на норми права, які б спростовували висновки попередніх судових інстанцій, заявником не наведено, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, при ухваленні яких здійснено всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надано належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі не заслуговують на увагу, зводяться до переоцінки доказів, що в силу положень ст. 111-7 ГПК України не відноситься до компетенції касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2015 та рішення господарського суду Київської області від 27.01.2015 у справі №911/5543/14 - без змін.

Головуючий суддя В.Я. Карабань

Суддя Б.М. Грек

Суддя А.С. Ємельянов