ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Справа № 922/5149/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоПлюшка І.А.,
суддів :Самусенко С.С., Татькова В.І. (доповідача),
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 р.
та на рішеннягосподарського суду Харківської області від 26.01.2015 р.
у справі№ 922/5149/14 господарського суду Харківської області
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" (надалі - ТОВ "Антекс")
доПублічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" (надалі - ПАТ "Дочірній банк Сбербанк Росії")
провнесення змін до договору
за участю представників:
від позивача- не з'явилися
від відповідача- не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ТОВ "Антекс" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та просило суд змінити договір про відкриття кредитної лінії № 03-В/13/75/ЮО від 24.04.2013 р., виклавши підпункт 1.3.1. пункту 1.3. статті 1 "Предмет договору" в такій редакції: "1.3.1. Розмір процентної ставки 6,2 % річних".

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.01.2015 р. (суддя Присяжнюк О.О.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 р. (головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді: Потапенко В.І., Плужник О.В.) рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2015 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та постановою, ТОВ "Антекс" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати їх та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.04.2015 р. касаційну скаргу ТОВ "Антекс" прийнято до провадження, призначено розгляд скарги на 19.05.2015 р.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що подана касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 24.04.2013 р. між ПАТ "Сбербанк Росії" (Банк) та ТОВ "Антекс" (Позичальник) укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 03-В/13/75/ЮО (надалі - Договір), за умовами якого Банк відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію в євро та надав Позичальнику кредитні кошти у порядку та на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов'язався використовувати кредит на цілі, зазначені в п. 1.5. цього Договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати Банку проценти за користування кредитом, а також повернути Банку кредит у терміни, встановлені цим Договором та виконати інші умови цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору ліміт кредитної лінії складає 150 000 євро. З 24 листопада 2014 року ліміт кредитної лінії зменшується щомісячно, кожного 24 числа календарного місяця на 25 000 євро.

Пунктом 1.3. Договору визначено тип процентної ставки, яка застосовується в цьому Договорі:

- з дати укладення цього Договору і по 23 квітня 2014 року включно діє фіксована процентна ставка;

- починаючи з 24 квітня 2014 року діє змінювана процентна ставка.

Згідно з пп. 1.3.1. Договору розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом в період з дати укладення цього Договору і по 23 квітня 2014 року включно складає 11,5 % річних.

У свою чергу, розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом, починаючи з 24 квітня 2014 року визначається як сума погодженого Сторонами індексу (Базова процентна ставка) і маржі Банку та розраховується за наступною формулою:

R = Базова процентна ставка + M

Наведені вище значення розміру змінюваної процентної ставки розуміються в такому значенні:

"R" - розмір змінюваної процентної ставки за користування Кредитом у відсотках річних,

"Базова процентна ставка" - це погоджений сторонами індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки та дорівнює розміру індикативної процентної ставки

"LIBOR EUR 12М" - індикативна ставка, період перегляду якої складає 12 місяців,

"М" - маржа Банку, частина процентної ставки, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки за цим Договором та забезпечує необхідну, встановлену Банком дохідність за цим Договором; встановлюється на рівні 11,0 %.

Таким чином, як вірно зазначено судами, починаючи з 24.04.2014 р. розпочала діяти змінювана процентна ставка: R = LIBOR EUR 12М + 11,0 % річних.

Відповідно до п. 6.1. Договору Позичальник зобов'язався сплачувати Банку за користування Кредитом проценти у розмірі, передбаченому Договором. Проценти за Кредитом нараховуються на загальну суму заборгованості за Кредитною лінією в валюті заборгованості.

Згідно з п. 6.2. Договору нарахування процентів за користування Кредитом, здійснюється щоденно протягом дії цього Договору із Розрахунку 360 днів у році. Нарахування процентів починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення Кредиту в повному обсязі.

Проценти, нараховані відповідно до пунктів 6.1. - 6.2. Договору, Позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця не пізніше 3 робочих днів, наступним за днем закінчення періоду (п. 6.3. Договору).

Пунктом 8.1. Договору передбачено, що Позичальник зобов'язується здійснювати часткове повернення кредиту, наданого в межах встановленого ліміту кредитної лінії, таким чином, що загальна заборгованість за кредитною лінією не перевищувала відповідного розміру ліміту кредитної лінії, визначеного п. 1.2. Договору, станом на відповідну дату, з якої ліміт кредитної лінії зменшується.

У п. 8.3. Договору встановлено, що Банк має право в односторонньому порядку вимагати від Позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості Кредитним договором, а також інші права, передбачені законодавством України та/або цим Договором та/або Договорами забезпечення, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов'язань, передбачених Договором.

У відповідності з п. 11.7. цей Договір може бути змінений (крім випадків, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України) тільки за взаємною згодою Банку і Позичальника за умови, що такі зміни викладені в письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Антекс" звертаючись до господарського суду Харківської області, просило внести зміни до Договору в частині зменшення розміру процентної ставки, а саме: викласти підпункт 1.3.1. пункту 1.3. статті 1 "Предмет договору" в такій редакції: "1.3.1. Розмір процентної ставки 6,2 % річних", посилаючись в обґрунтування позовних вимог на істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні Договору та одночасну наявність передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України умов для внесення таких змін до договору

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Так, посилаючись на положення ст. 652 ЦК України, ТОВ "Антекс" вказувало, як на підставу для внесення змін до Договору, на припинення діяльності його контрагентів - дистриб'юторів його продукції, відсутність оплати отриманого ними товару і неможливість його повернення, втрату торговельного обігу у зв'язку із окупацією Російською федерацією півострова Крим та військовими діями на сході України.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з твердженням місцевого та апеляційного господарських судів, що виходячи з положень ч. 2 ст. 652 ЦК України, для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання або зміни договору необхідним є одночасна наявність таких чотирьох умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. У відповідності до даної умови, події, що викликали ускладнення у виконанні договору, і які можна назвати "істотною зміною обставин" повинні мати місце або стати відомими сторонам (заінтересованій стороні) після укладення договору;

2) зміна обставин, яка зумовлена причинами, що заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагаються, тобто події, які викликають ускладнення, не могли стороною бути розумно прийняті до уваги;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала б при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Виходячи із змісту названої умови, випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. При цьому, прийняття на себе ризику зміни обставин не обов'язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може слідувати із самого характеру та змісту зобов'язання.

Суди попередніх інстанцій правомірно дійшли висновку, що доводи позивача зводяться до обставин відсутності у нього грошових коштів через зміну економічної ситуації в Україні, в тому числі, через невиконання контрагентами позивача своїх зобов'язань (відсутність оплати отриманого ними від позивача товару і неможливість його повернення), зміну кон'юнктури ринку (припинення діяльності контрагентів - дистриб'юторів продукції позивача, втрата торговельного обігу), які викликані окупацією Російською Федерацією півострова Крим та бойовими діями на Сході країни.

Так, пунктом 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" роз'яснено, що зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовного національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки не є істотною зміною обставин у розумінні ч. 1 ст. 652 ЦК України.

Водночас, обставини, на які посилався позивач, мають загальний характер, є комерційними ризиками сторін та у повній мірі стосуються обох сторін договору, а тому не можуть бути віднесені до обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору і виходили, що вони не настануть, у зв'язку з якими виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а тому суди обґрунтовано підкреслили, що наведене не є підставами для внесення змін до вказаного Договору.

Судова колегія також зазначає, що відповідно до п. 2.18. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору

Враховуючи вищевикладене, господарські суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано та правомірно відмовили в задоволенні заявлених ТОВ "Антекс" позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що оскаржуваний судовий акт прийнятий з дотриманням вимог матеріального і процесуального права.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги, з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 р. та рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2015 р. у справі № 922/5149/14 залишити без змін.

Головуючий суддя І.А. Плюшко

Суддя С.С. Самусенко

Суддя (доповідач) В.І. Татьков