ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 травня 2015 р. Справа № 903/444/15

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук Світлана Анатоліївна

за участю представників сторін:

від позивача: Єгоров Валерій Сергійович (представник за дов. № 14-137 від 13.05.2014 р.);

від відповідача: Ткачук А.А. (представник за дов. № 2540 від 27.06.2014 р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до підприємства теплових мереж "Ковельтепло" про стягнення 77 243,59 грн.

В судовому засіданні 27.05.2015 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось в суд з позовом до підприємства теплових мереж "Ковельтепло" про стягнення 77 243,59 грн.

Позов обґрунтований тим, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу природнього газу № 13/3713-БО-2 від 28.12.2012 р.

На виконання умов даного договору, позивач передав у власність відповідачу імпортований природний газ на загальну суму 10 621 470,32 грн., проте відповідач поставлений газ оплатив несвоєчасно.

Оскільки відповідач прострочив зобов'язання з оплати поставленого природного газу, яке за своєю природою є грошовим зобов'язанням, позивачем нараховано пеню, індекс інфляції та три проценти річних.

Беручи до уваги викладене, позивач просив суд стягнути з підприємства теплових мереж "Ковельтепло" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 77 243,59 грн., з яких: 55 428,35 грн. пеня, 11 988,79 грн. 3% річних, 9 826,45 грн. інфляційні втрати.

19.05.2015 р. господарським судом отримано письмові пояснення від відповідача, згідно яких останній позовні вимоги визнає частково. Просить суд зменшити розмір нарахованої пені до 10%.

В судовому засіданні представник позивача на виконання вимог суду надав витребовувані документи. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених в позові, заперечив щодо зменшення пені до 10%.

Представник відповідача позовні вимоги визнала частково та просила суд зменшити нараховану пеню до 10 % і врахувати поданий контррозрахунок пені та трьох відсотків річних.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи 28.12.2012 р. між акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та підприємством теплових мереж "Ковельтепло" укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3713-БО-2.

Згідно п. 1.1. договору, позивач зобов'язався передати у власність відповідачу у 2013 р. природний газ, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей природній газ на умовах даного договору.

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідачу імпортований природний газ на загальну суму 10 621 470,32 грн., що підтверджуються актами приймання-передачі природного газу (а.с. 22-34).

Згідно п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється відповідачем (як покупцем) виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оплату за поставлений газ відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови договору. Остаточний розрахунок за поставлений газ отриманий протягом 2013 р. відповідач сплатив лише 30.12.2013 р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі не виконання покупцем п. 6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 договору передбачено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафу, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку вбачається, що позивачем нарахована відповідачу пеня, що становить 55 428,35 грн. (а.с.10-12). Методика та періоди нарахування судом перевірені.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, тому він зобов'язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, розмір яких складає 9826,45 грн. (інфляційні) та 11988,79 грн. (3% річних) (а.с.10-12). Методика та періоди нарахування судом перевірені, а тому підлягають до стягнення з відповідача у повному обсязі.

За приписом п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки (пені, штрафу) є правом суду. Оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру пені.

Проаналізувавши звіти про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) обох сторін (а.с. 70-71), враховуючи вкрай незадовільний фінансовий стан відповідача, наявність великої дебіторської заборгованості з боку споживачів (населення), що в свою чергу ставить під загрозу проведення останнім своєчасної сплати енергоносіїв (газ, вода, електрична енергія), кредиторської заборгованості, та беручи до уваги що основна сума заборгованості є сплачена, суд прийшов до висновку щодо зменшення розміру пені на 50%, що становить 27 714,17 грн., які слід стягнути з відповідача.

Відносно поданих контррозрахунків відповідача (а.с. 54-58), суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється відповідачем (як покупцем) виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оскільки сторони домовились провести оплату до 14 числа тобто 13 включно, який є останнім днем для розрахунку за поставлений газ, відтак позивачем правомірно у відповідності до норм законодавствва та умов договору визначено період початку прострочення зобов'язання.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору сумі 1 827,00 грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з підприємства теплових мереж "Ковельтепло" (вул. Володимирська, 97а, м. Ковель, Волинська область 45000, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ 01001, ) 49 529,41 грн. (сорок дев'ять тисяч п'ятсот двадцять дев'ять гривень і сорок одну копійку), (з них: 27 714,17 грн. пеня, 11 988,79 грн. 3% річних, 9 826,45 грн. інфляційні втрати) та витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень).

В стягненні 27 714,17 грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено

29.05.2015

Суддя І. О. Гарбар