КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа№ 910/29520/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Авдеєва П.В.

при секретарі

судового засідання: Грабовському Д.А.

за участі представників сторін:

позивача Степаненко О.А. - дов. від 02.09.2014 б/н

відповідача не з'явився, про день, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Комунального підприємства "Дирекція з

управління та обслуговування житлового фонду"

Деснянського району міста Києва

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015

у справі № 910/29520/14 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Майстерліфт"

відповідача Комунального підприємства "Дирекція з

управління та обслуговування житлового фонду"

Деснянського району міста Києва

про стягнення заборгованості у розмірі 20 820,67 грн. за

Договором на виконання робіт № ДС-18 від

01.08.2012, з якої: 16 222,80 грн. основного боргу,

3 561,83 грн. інфляційні втрати, 1036,04 грн.

3 % річних

ВСТАНОВИВ:

29.12.2014 позивач ТОВ "Майстерліфт" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва про стягнення 20 820,67 грн. заборгованості за Договором на виконання робіт №ДС-18 від 01.08.2012, в тому числі 16 222,80 грн. основного боргу, 3 561,83 грн. втрат від інфляції та 1036,04 грн. 3% річних, в зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати відновлювальних робіт з ремонту ліфтів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 № 910/29520/14 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з відповідача Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського р-ну м. Києва на користь позивача ТОВ "Майстерліфт" 16222, 80 грн. основного боргу, 3561,83 грн. інфляційних втрат, 1036,04 грн. 3% річних.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, відповідач КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 № 910/29520/14 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою КАГС від 17.04.2015 № 910/29520/14 порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача та призначено судове засідання (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Авдеєва П.В., Яковлєва М.Л.).

В судове засідання від 26.05.2015 представник відповідача-скаржника не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про його належне повідомлення свідчить залучене до матеріалів справи зворотнє поштове повідомлення № 09-33/17383/15.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Враховуючи, що присутній представник позивача не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представника відповідача-скаржника, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду справи по суті за наявними матеріалами.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, дійшла висновку апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги таке.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.08.2012 між Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського р-ну м. Києва, як замовником (надалі - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Майстерліфт", як підрядником (надалі - позивач) укладено Договір № ДС-18 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфта (надалі -Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору підрядник зобов'язується виконати відновлювальні роботи з ремонту ліфтів, а замовник прийняти і оплатити вартість робіт у порядку та на умовах передбачених даним договором. Адресний перелік ліфтового обладнання, що підлягає відновлювальних робіт визначається додатком № 1 до договору. Перелік робіт, що підлягають виконанню по конкретному ліфту або групи ліфтів визначається відповідними кошторисами, що являється невід'ємною частиною даного договору та погоджується сторонами. Термін виконання робіт, в залежності від їх складності, складає не більше один-два місяці з дня погодження договірної ціни та кошторису по конкретному об'єму. Термін виконання робіт може бути змінено як у меншу так і у більшу сторону за згодою сторін оформлюється додатковою угодою.

Загальна вартість робіт за даним Договором становить - 16222,80 грн. (п. 2.1 Договору).

Розрахунки за цим Договором проводяться протягом 10 банківських днів після підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) (п. 2.7 Договору).

Дослідивши зміст укладеного Договору, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно чотирьох Актів приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2012, які підписані уповноваженими представниками сторін (замовника та підрядника), посвідчені печатками останніх, загальна вартість виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт склала - 16222,80 грн. (а/с 15-26)

Відповідач, в свою чергу, не сплатив за виконані роботи по Договору, в результаті чого за останнім утворилась заборгованість в розмірі 16222,80 грн., що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом. За несвоєчасне виконання зобов'язання позивачем нараховані 3561,83 грн. інфляційних втрат та 1036,04 грн. 3% річних за період 30.10.2012 по 15.12.2014.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем доведено належним чином, а відповідачем не спростовано факту існування у останнього заборгованості за виконанні роботи.

За оцінкою колегії суддів, враховуючи вищенаведені обставини справи, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 16222,80 грн. за відновлювальні роботи з ремонту ліфтів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вирішення спору в частині позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення з 30.10.2012 по 15.12.2014 колегія суддів, беручи до уваги факт невиконання відповідачем обов'язку з оплати виконаних робіт за вказаним Договором, погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі - 1036,04 грн. та інфляційних втрат у сумі 3561,83 грн. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у Постанові № 48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у Gостанові № 3-12г10 від 08.11.2010).

Доводи відповідача наведені в апеляційній скарзі про те, що оскільки Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25.03.2014 було вилучено всі первинні документи щодо правовідносин з позивачем за 2012-2014 роки, а тому розгляд даної справи по суті є неможливим, не приймаються колегією суддів до уваги, є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на те, що Акти виконаних робіт за спірний період були підписані сторонами 15.10.2012, то обов'язок їх оплати відповідно до пункту 2.7 Договору настав 26.10.2012, тоді як первинна документація була вилучена на підставі названої Ухвали суду від 25.03.2014, тобто через 17 місяців після настання строку оплати відповідачем виконаної позивачем роботи.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини.

Враховуючи викладене, слід зазначити, що даною нормою, зокрема, встановлено презумпцію вини особи, що саме боржник, у даному випадку відповідач КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва, звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання. (Наведена правова позиція викладена у Постановах Вищого Господарського суду України, зокрема у Постановах від 22.07.2014 № 910/23772/13, від 08.02.2015 №922/3483/14 та у Постанові Верховного суду України від 14.11.2012 № 6-122цс12).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги відповідача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального Кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 № 910/29520/14 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015 № 910/29520/14 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015 № 910/29520/14 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/29520/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді М.Л. Яковлєв

П.В. Авдеєв