РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа № 924/1961/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Тимошенко О.М. ,

суддя Демидюк О.О.

при секретарі судового засідання Яцюку В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутський покрівельний завод" на рішення господарського суду Хмельницької області від 02.03.2015 року у справі № 924/1961/14 ( Гладюк Ю. В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутський покрівельний завод"

до Славутської міської ради

про визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва

за участю представників сторін:

позивача - Лисяк І.Б, за довіреністю

відповідача - не з'явився

В судовому засіданні від 26.05.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 02.03.2015 року в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутський покрівельний завод" (далі - ТзОВ "Славутський покрівельний завод", позивач) до Славутської міської ради про визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач по справі звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав вимоги апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки вважає останнє незаконним та прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Крім того, останнім на адресу суду надісланий письмовий відзив, відповідно до якого відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення з підстав, викладених у відповідному відзиві, а рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, врахувавши письмовий відзив відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2008 року між ВАТ "Славутський руберойдовий завод" (продавець) та ТзОВ "Славутський покрівельний завод" (покупець) укладено договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна та земельної ділянки, який зареєстрований в реєстрі за номером 5873.

Відповідно до вказаного договору продавець передав, а покупець прийняв у власність об'єкти нерухомого майна, загальною площею 12269,8 м.кв., що знаходяться в м. Славута Хмельницької області по вул. Князів Сангушків, 95, та розташовані на земельній ділянці, що належить на праві власності площею 91543 кв.м.

Вищезгадана земельна ділянка загальною площею 91543 кв.м. призначена для здійснення виробничої діяльності, зареєстрована за кадастровим номером .02.006.0010 та знаходиться в м. Славута Хмельницької області по вул. Князів Сангушків під № 95.

Укладений договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Відповідно до витягу з реєстрації прав власності на нерухоме майно від 23.09.2008 року комплекс, за адресою: Хмельницька область, м. Славута, вул. Князів Сангушків, 95, знаходиться на праві приватної власності у ТзОВ "Славутський покрівельний завод".

30.09.2008 року між ВАТ "Славутський руберойдовий завод" (продавець) та ТзОВ "Славутський покрівельний завод" (покупець) укладено договір № 6/КП- 08, яким передбачено, що продавець зобов'язаний передати, а покупець зобов'язаний прийняти у власність і оплатити основні засоби, що знаходяться на балансі продавця, призначені для здійснення підприємницької діяльності згідно додатку 1 до договору.

Згідно додатку 1 до зазначеного договору, сторони передбачили перелік основних засобів до основного договору, в який входить: бітумоприйомник 2х150м3, бітумосховище 2х1000 м3, з / д шляхи внутрізаводські 704, 6 м, з / д шляхи внутрізаводські 536 м. (п.п. 8. 9. 21 та 22 переліку). Вказані об'єкти містяться також у переліку основних засобів (п.п. 7. 8, 20, 21) перелічених у акті прийому-передачі (продавець передає, позивач приймає) від 01.10.2008 року. Укладений договір, додаток до нього та акт прийому-передачі підписані сторонами та скріплені їх печатками.

16.10.2014 року Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз складено висновок експертного будівельно-технічного дослідження про надання висновку про відповідність будівельним нормам будівель та споруд, які розташовані в м. Славута Хмельницької області по вул. Князів Сангушків, 95. На вирішення експертизи поставлено питання відповідності зазначеним будівельним нормам комплексу приймання бітуму та складу зберігання бітуму, які розміщені в м. Славута Хмельницької області по вул. Князів Сангушків, 95.

Відповідно до технічного паспорту, до об'єктів дослідження комплексу приймання бітуму входять:

- будівля бітумоприймача " А-1", загальною площею приміщень - 151,4 м.кв. (з двома бітумоприйомниками, двома тепловими камерами та рампою);

- насосна станція конденсату "А-2", площею 4,4 кв.м.;

- насосна бітумна "А-3", площею 10,3 кв.м.;

- насосна відкачки бітуму "А-4", площею 3,6 кв.м.

До об'єктів дослідження складу зберігання бітуму (за технічним паспортом) входять:

- будівля насосної станції "Б" (приміщення 1,2), площею 49,9 кв.м.;

- будівля електрощитової "Б3" (приміщення 3), площею 5,0 кв.м.;

- підземне бітумосховище № 4, площею 78,5 кв.м;

- підземне бітумосховище № 5, площею 78,5 кв.м;

- наземне бітумосховище № 6, площею 78,5 кв.м;

- наземне бітумосховище № 8, площею 78,5 кв.м;

- підземне бітумосховище № 9, площею 78,5 кв.м;

- підземне бітумосховище № 10, площею 78,5 кв.м;

- будівля насосної станції "Б7" (приміщення 7), площею 6,7 кв.м.

Згідно висновку проведеного дослідження, комплекс приймання бітуму та склад бітуму, розміщені у м. Славута по вул. Князів Сангушків, 95, в повній мірі відповідають будівельним нормам і знаходяться в задовільному технічному стані.

Вказаний висновок підписаний експертом та в додатках до нього містяться:

- технічний паспорт Славутського БТІ від 15.07.2014 року на склад зберігання бітуму у м. Славута, вул. Князів Сангушків, 95, власником якого вказано ТзОВ "Славутський покрівельний завод";

- технічний паспорт Славутського БТІ від 14.07.2014 року на комплекс прийому бітуму по вул. Князів Сангушків, 95, у м. Славута, власником якого вказано ТзОВ "Славутський покрівельний завод";

- державний акт на право власності на земельну ділянку № 309307 від 13.10.2008 року, виданий ТзОВ "Славутський покрівельний завод", в тім, що останній є власником земельної ділянки площею 9,1543 га, розташованої в м. Славута, вул. Князів Сангушків, 95;

- технічний паспорт залізничної під'їзної колії станції Славута - 1 Південно - Західної залізниці ТзОВ "Славутський покрівельний завод", затверджений Міністерством транспорту України в 2009 році (печатка та підпис повноважної особи на титульній сторінці паспорта). Технічний паспорт виготовлений ПП Мельник Н.В. на підставі ліцензії серії АБ № 271909 від 04.10.2005 року. В технічному паспорті міститься вказівка на те, що під'їзна колія належить позивачу (сторінка техпаспорту - техзавдання). Зміни та доповнення Техпаспорту залізничної колії з схемами колій.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, позивач послався на ст.ст. 328, 331, 376 ЦК України. Крім того, позивач вказав, що він звертався з заявою про визнання права власності з введенням в експлуатацію об'єктів самочинного будівництва до реєстраційної служби Славутського МрУЮ, яка відмовила в задоволенні зазначеної заяви.

Рішенням від 02.03.2015 року господарський суд Хмельницької області відмовив в задоволенні позовних вимог ТзОВ "Славутський покрівельний завод", оскільки позов подано до неналежного відповідача та відсутні підстави для залучення до справи іншого відповідача.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи спір судом враховується, що процесуальні відносини є похідними від матеріальних. Тобто зверненню до суду мають передувати взаємовідносини сторін врегульовані нормами матеріального права.

В даному випадку між позивачем та відповідачем не було матеріальних відносин пов'язаних з предметом спору.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідач не вчинив відносно позивача будь-яких неправомірних дій та не допустив неправомірної бездіяльності, а тому не може бути відповідачем за даним позовом.

Відповідно до ст. 24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Судом першої інстанції, під час розгляду не встановлено наявність спору між позивачем та відповідачем. Не встановлено наявності такого спору й між позивачем та іншою особою, якою можливо було б замінити неналежного відповідача.

В суді апеляційної інстанції скаржник також не надав належних доказів, щоб підтверджували підставу звернення до суду з позовом саме до Славутської міської ради.

Крім того, Славутською міською радою до суду апеляційної інстанції подано письмовий відзив, відповідно до якого остання зазначає, що вона не є належним відповідачем у даній справі, оскільки дії чи бездіяльність останньої безпосередньо не призвели до порушення прав позивача.

Спір між сторонами відносно визнання чи оспорення Славутською міською радою права позивача на будівлі також відсутній, оскільки останні знаходяться на земельній ділянці, яка на праві власності належить позивачу. Вказаний факт не заперечувався та не спростовувався позивачем.

Згідно з ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявні в матеріалах справи докази повністю спростовують твердження скаржника про підставність звернення з позовом про визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва до Славутської міської ради, оскільки останній є неналежним відповідачем по справі. Суд першої інстанції також правомірно відхилив вимоги скаржника про залучення до справи іншого відповідача.

Крім того, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що позивач фактично просить встановити факт права власності на об'єкти нерухомого майна, а поняття "встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна" не є тотожними поняттю "визнання права власності на об'єкти нерухомого майна".

Усе вищенаведене дає підстави апеляційному господарському суду вважати, що твердження скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими, зроблені при довільному трактуванні норм чинного законодавства і дійсних обставин справи, а також всі вищенаведені факти ними не спростовані належними доказами.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутський покрівельний завод" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 02.03.2015 року у справі № 924/1961/14 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Демидюк О.О.