РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015Справа №910/7646/15-г

За позовом Боярського відділення Благодійного Фонду "Блакитна

Магістраль"

до Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк"

про стягнення 1 287 217, 23 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Еренценов Є.В. - по довіреності №б/н від 24.03.2015р.

Від відповідача: Левченко О.М. - по довіреності № 30 від 14.04.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Боярське відділення Благодійного Фонду "Блакитна Магістраль" звернулося з позовом до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" 1 287 217, 23 грн., із яких: 1 200 000 грн. - строковий грошовий вклад, 14 465, 75 грн. - проценти за користування вкладом, 7 985,52 грн. - пеня, 399, 28 грн. - 3% річних, 64 366, 68 грн. - інфляційні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/7646/15-г, розгляд справи призначено на 27.04.2015р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2015р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 20.05.2015р., у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача.

В даному судовому засіданні представником відповідача подано письмовий відзив на позов, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство "Укргазпромбанк" заперечує щодо заявлених позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне.

07.04.2015 року постановою Правління Національного банку України № 217 ПАЇ «УКРГАЗПРОМБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних. У зв'язку із цим, Рішенням № 70 від 07.04.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 08.04.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» із ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Таким чином, з 08.04.2015 року діяльність Відповідача повинна здійснюватись з урахуванням норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, відповідно до пункту 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Виходячи із змісту п. 1) ч. 6 ст. 36 та пункту 4 частини 1 статті 2 Закону цього Закону вказане в пункті 1 ч. 5 ст. 36 обмеження не поширюється тільки на виплати коштів за вкладами за договорами, строк яких закінчився, що укладені із вкладниками - фізичними особами.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином, у спірних правовідносинах за Договором банківського вкладу Позивач виступає кредитором, а Відповідач - боржником, а тому повернення вкладу на даний час обмежується положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, відповідно до п. 3) ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами, не здійснюється у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань Відповідача.

З огляду на це, Відповідач вважає, що вимога Позивача про стягнення на його користь суми вкладу в розмірі 1 200 000 грн. 00 коп. та суми нарахованих процентів в розмірі 14 465 грн. 75 коп. , трьох відсотків річних в розмірі 399 грн. 28 коп., інфляційних витрат в розмірі 64 366 грн. 68 коп. під час тимчасової адміністрації не підлягають задоволенню. В подальшому ці вимоги можуть бути заявлені у межах процедури ліквідації банку.

На думку Відповідача не підлягають задоволенню вимоги Позивача про стягнення суми пені в розмірі 7 985 грн. 52 коп. за несвоєчасне повернення вкладу та процентів

Як вбачається із доданого до Позовної заяви розрахунку суми пені, остання розраховується починаючи з 23.03.2015 року за чотири дні.

За визначенням частини третьої статті 549 Цивільного кодексу України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України. Однак, згідно з частиною другою статті 9 названого Цивільного кодексу України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Так, відповідно до частини 2 ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

Порядок встановлення Національним банком України обмежень на діяльність банків регулюється ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 N 346 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 р. за N 1590/21902. Відповідно до п. 7.1. вказаного Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства рішення про обмеження, зупинення здійснення окремих видів здійснюваних банком операцій приймає Правління Національного банку, Комісія Національного банку або Комісія Національного банку при територіальному управлінні.

Керуючись нормами ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Положенням про застосування заходів впливу за порушення банківського законодавства, 22 січня 2015 року Національний банк України, окремою постановою Правління Національного банку України для ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» встановлені обмеження в його діяльності.

В даному судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в даному судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених вимог з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими позивачем доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2013 між Приватним акціонерним товариством «Укргазпромбанк» (далі - банк) та Боярським відділенням Благодійного Фонду "Блакитна Магістраль" (далі - вкладник) було укладеного договір банківського вкладу № C-UAN-228 «Стабільний»-1.

За умовами договору, банк приймає від вкладника грошову суму (вклад) та зобов'язується виплатити вкладникові такий вклад та проценти на нього на умовах визначених в договору.

Відповідно до п. 1.1. договору, вклад у банку розміщувався на наступних умовах:

Номер депозитного рахунку: № 82;

Номер поточного рахунку: № 8 в «Райффайзен Банк Аваль»;

Розмір та валюта вкладу: 1 200 000,00 грн.

Процентна ставка (річних): 20,00%.

Термін повернення вкладу: 17.03.2014р.

Умови сплати процентів: сплата процентів за користування вкладом здійснюється Банком щомісячно в останній робочий день місяця. Проценти за період, на який припадає термін повернення вкладу, сплачуються одночасно з поверненням вкладу.

Умови поповнення вкладу: поповнення вкладу можливе виключно за умови двохстороннього підписання додаткового договору.

Умови дострокового повернення вкладу на вимогу вкладника: передбачається можливість дострокового повного або часткового (супроводжується підписанням відповідного додаткового договору) повернення вкладу на вимогу Вкладника.

Згідно з п.1.2. договору, Банк зобов'язується відкрити Вкладнику депозитний рахунок за яким будуть здійснюватись депозитні операції. Про відкриття вкладного рахунку Банк у встановленому порядку повідомляє податковий орган за місцем реєстрації Вкладника.

Пунктом 1.3. договору визначено, що, банк повертає вклад та сплачує проценти шляхом переказу відповідних грошових сум у безготівковій формі на поточний рахунок Вкладника.

Проценти на вклад нараховуються від дня. наступного за днем надходження вкладу, і закінчується в той день, який передує його поверненню Вкладникові або списання з рахунка з інших підстав. Строк нарахування процентів - щомісячно, не пізніше останнього дня місяця (п. 2.3. договору).

Кількість днів у місяці та році, що приймається для розрахунку процентів для вкладів у національній валюті України - фактична, для вкладів у іноземній валюті - 30/360 (п. 2.4. договору).

Відповідно до п. 2.6. договору, вкладник зобов'язується переказати на депозитний рахунок вклад у в строк, який не перевищує 3 (трьох) робочих днів з дати укладення Договору. День зарахування вкладу є першим календарним днем користування вкладом.

Згідно з п. 3.1. договору, у разі невиконання свого обов'язку щодо повернення Вкладу та/або сплати процентів Банк сплачує неустойку (пеня) у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день такого невиконання. Сплата неустойки (пені) не звільняє Банк від виконання зобов'язання за Договором, але позбавляє права Вкладника вимагати відшкодування будь-яких збитків.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору 12 березня 2013 року Позивач перерахував Відповідачу на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 1 200 000,00 грн. (один мільйон двісті тисяч гривень).

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 11 березня 2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою сторони продовжили дію договору на тих же умовах із терміном повернення вкладу 23 березня 2015 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що протягом всього часу дії Договору, Відповідач виконував умови Договору та сплачував проценти за користуванням Вкладом, але проценти за період, на який припадає термін повернення вкладу (проценти, що сплачується разом з поверненням вкладу) відповідач не сплатив, як і не повернув сам вклад. Сума процентів які підлягали поверненню разом із вкладом складають 14 465,75 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2015 року Позивач звернувся до Відповідача із заявами (вих. № 6 та № 7) про повернення 23 березня 2015 року суми строкового вкладу, в порядку та на умовах визначених у Договорі.

Відповідач по теперішній час вклад не повернув, як і не повернув проценти, що мали бути повернуті разом із вкладом чим відкрито порушив умови Договору.

Таким чином, у зв'язку із порушенням Відповідачем умов Договору у Відповідача перед Позивачем утворилася заборгованість, що в загальному розмірі складає 1 287 217,23 грн.

За таких обставин позивач простять суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" 1 287 217, 23 грн., із яких: 1 200 000 грн. - строковий грошовий вклад, 14 465, 75 грн. - проценти за користування вкладом, 7 985,52 грн. - пеня, 399, 28 грн. - 3% річних, 64 366, 68 грн. - інфляційні.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Боярського відділення Благодійного Фонду "Блакитна Магістраль" не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору банківського вкладу № C-UAN-228 «Стабільний»-1 від 11.03.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Приписами ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Приписами ст. 1060 Цивільного кодексу України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 11.03.2015р. звернувся до відповідача із заявою про повернення строкового вкладу 23.03.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. ( ст. 1074 Цивільного кодексу України ).

Як вбачається з матеріалів справи, 07.04.2015 року постановою Правління Національного банку України № 217 ПАЇ «УКРГАЗПРОМБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних. У зв'язку із цим, Рішенням № 70 від 07.04.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 08.04.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» із ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Таким чином, з 08.04.2015 року діяльність Відповідача повинна здійснюватись з урахуванням норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Закону України "Про банки та банківську діяльність".

Пунктом 16 ч.1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Відповідно до ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що на підставі укладеного 11 березня 2013 між Приватним акціонерним товариством «Укргазпромбанк» та Боярським відділенням Благодійного Фонду "Блакитна Магістраль" було укладеного договіру банківського вкладу № C-UAN-228 «Стабільний»-1, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо прийняття від вкладника грошової суми та виплати вкладникові такий вклад та проценти на нього на умовах договору.

Пунктом 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов"язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Як встановлено Судом, що на виконання умов Договору 12 березня 2013 року Позивач перерахував Відповідачу на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 1 200 000,00 грн., а 11 березня 2015 року Позивач звернувся до Відповідача із заявами (вих. № 6 та № 7) про повернення 23 березня 2015 року суми строкового вкладу, в порядку та на умовах визначених у Договорі.

З огляду на викладене, Суд приходить до висновку, що між сторонами склалися зобов"язальні відносини на підставі договору банківського вкладу, які носять майново - грошовий характер, а відтак в даному випадку Відповідач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, на якого поширюється обмеження, встановлені п.1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку із введенням у відповідача тимчасової адміністрації.

Таким чином, у спірних правовідносинах Позивач виступає кредитором, а Відповідач - боржником.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 березня 2015 року по справі №910/9232/14 та постановах Вищого господарського суду України від 16 вересня 2014 року по справі № 910/7157/14, від 02 грудня 2014 року по справі №910/10423/14, від 23 грудня 2014 року по справі №910/9228/14, від 29 квітня 2015 року по справі №910/5560/14.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Боярського відділення Благодійного Фонду "Блакитна Магістраль" до Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" про стягнення 1 200 000 грн. - строкового грошового вкладу та 14 465, 75 грн. - процентів за користування вкладом, задоволенню не підлягають.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 7 985,52 грн. - пені, 399, 28 грн. - 3% річних, 64 366, 68 грн. - інфляційних, як похідні вимоги від основного зобов'язання.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.05.2015р.

Суддя Трофименко Т.Ю.