РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015Справа №910/6107/15-г

за позовом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Добро Буд"

про стягнення 179 119,88 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники:

від позивача: Холодар К.В. (дов.№15 від 30.01.2015)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Добро Буд" про стягнення 179 119,88 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 порушено провадження у справі №910/6107/15-г та призначено справу до розгляду на 14.04.2015 року.

За наслідками судового засідання 14.04.2015 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 12.05.2015 у зв'язку із неявкою відповідача до судового засідання.

12.05.2015 представник позивача просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позові.

Відповідач повторно не направив свого представника для участі у судовому засіданні, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність у матеріалах справи доказів, необхідних для такого всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає у межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Пунктом 1 ст. 77 ГПК України у якості такої обставини визначено нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Судом, враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОБРО БУД» (підрядник) та Державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (замовник) укладений Договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт № 27/Д04-13 (надалі-Договір).

Згідно зі ст. 837 ІДК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з гіереданням її результату замовникові.

Відповідно до п.1.1 Договору Підрядник зобов'язується на свій ризик виконати відповідно до договірної ціни роботи з капітального ремонту об'єкта (виготовлення металевих конструкцій навісу складу сировини та виготовлення металевого каркасу з'єднувального приміщення діючої лінії із складом готової продукції) за адресою: 02121, м. Київ, вул. Вакуленчука, 4а, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно п. 15.2 Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2013 року.

Із умов додаткової угоди від 02.04.2013 №1 до договору вбачається, що сторони виклали п. 10.3 Договору у наступній редакції: Замовник сплачує повну вартість робіт і матеріалів Виконавцю протягом 5-ти банківських днів після підписання актів виконаних робіт КБ2 та КБЗ, але не пізніше 30.04.2013 року.

Відповідно додатку «Договірна ціна» на ремонтні роботи по вул.Вакуленчука, 4, м.Київ, вартість ремонтних робіт становить 537 176,00 гривень.

Позивач зазначає, що ним на виконання умов договору перераховано на користь виконавця грошові кошти у загальній сумі 537 176,00 грн., а саме 05.04.2013 - 175 000,00 грн. та 22.04.2013 - 362 176,00 грн.

Згідно зі ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що Договірна ціна Робіт (Додаток №1, який є невід'ємною частиною цього Договору) розроблена за розцінками, що визначаються відповідно до «Правил визначення вартості будівництва» ДБН Д.1.1-1-2000, затвердженими наказом Держбуду України від 27 серпня 2000 № 174 та становить 537 176 грн.(п'ятсот тридцять сім тисяч сто сімдесят шість гривень), у т.ч. ПДВ-89 529,33 грн.(вісімдесят дев'ять тисяч п'ятсот двадцять дев'ять гривень 33 коп.)

Умовами договору визначено, що тверда договірна ціна - це договірна ціна, визначена на основі твердого кошторису.

Відповідно до визначення термінів за Договором, кошторис - це зведені витрати, зведені кошторисні розрахунки, об'єктні та локальні кошторисні розрахунки, кошториси на окремі види робіт, інші розрахунки витрат, складені за встановленою формою, на основі яких визначається кошторисна вартість ц ремонту і договірна ціна. Враховуючи зазначене кошторис є частиною Договору.

Згідно зі ст. 844 ЦК України зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.п.4.4.6 Підрядник зобов'язаний своєчасно усувати недоліки робіт, допущені з його вини, відшкодувати відповідно до законодавства та Договору завдані Замовнику збитки.

За приписами п. 13.7 Договору Підрядник зобов'язаний компенсувати Замовнику збитки, які можуть бути нанесені об'єкту, матеріалам, переданим Замовником з метою виконання Підрядником робіт та/або місцю виконання робіт, частинам, які входять до складу об'єкта, а також будівлям, конструкціям, третім особам, а також інші збитки, якщо вони виникли з вини підрядника при виконанні ним робіт згідно цього Договору.

За приписами ч.1 та ч.2 ст. 883 ЦК України, підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

У подальшому, відповідно до доручень Віце-премєр-міністра України Бойка Ю.А. від 28.11.2013 № 41863/3/1 та від 30.12.2013 № 41863/5/1, п. 2.30 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на 1 квартал 2014 Державна фінансова інспекція України провела ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Позивача за період з 01.07.2012 по завершений звітний період 2014 року.

Під час проведення Державною фінансовою інспекцією України ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Укрекоресурси» за період з 01.07.2012 року по завершений звітний період 2014 року, встановлено, що по акту виконаних ТОВ «ДОБРО БУД» підрядних робіт б/н з квітень 2013 року на суму 537176,00 грн. з ПДВ по договору підряду від 01.04.2013 №27/Д04-13 на ремонтні роботи по вул. Вакуленчука, 4 в м. Києві завищення розміру кошторисного прибутку (застосовано коефіцієнт 6,2 замість 2,71), а також завищення розміру адміністративних витрат (застосовано коефіцієнт 1,52 замість 1,23), а також зайво враховані: кошти на звернення та розбирання тимчасових будівель та споруд, додаткові витрати при виконанні будівельно-монтажних робіт у зимовий період та кошторисна вартість проектних робіт.

Також, Держфінінспекцією у листі про усунення порушень №07-14/757 від 12.06.2014 визначено, що вищевказані факти є порушенням вимог п.п. 3.1.14, 3.2.10, 3.1.18, 3.1.18.4, 3.3.12 та п.55 додатку Б ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 №174.

На думку позивача завищення вартості виконаних підрядних робіт призвело до матеріальної шкоди (збитків), нанесених позивачу на загальну суму 179119,88 грн. з ПДВ по акту виконаних ТОВ «ДОБРО БУД» підрядних робіт б/н за квітень 2013 року на суму 537176,00 грн. з ПДВ, договір підряду від 01.04.2013 № 27/Д04-13.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення» вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковим для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Акт Контрольно-ревізійного управління може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Позивачем 14.07.2014 направлено Відповідачу претензію № 728/07, якою вимагає перерахувати 179 119,88 грн. (сто сімдесят дев'ять тисяч сто дев'ятнадцять гривень 88 коп.) на розрахунковий рахунок ДП «Укрекоресурси».

Проте, Відповідачем вищезазначена Претензія залишена без виконання, сума грошових коштів є не сплаченою, у зв'язку з чим Позивач звернувся із даним позовом до суду, у межах якого просить стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 179 119,88 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (далі- ГК України), господарським визначається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами статей 6, 627, 628 та 638 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, внаслідок укладення Договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт №27/Д04-13 між сторонами у справі виникли правовідносини з договору будівельного підряду, за яким, відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України, підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Відповідно ст. 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття.

Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

У межах даного спору сторонами не заперечувався факт виконання та факт приймання виконаних робіт.

Разом з тим, Державною фінансовою інспекцією України ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Укрекоресурси» за період з 01.07.2012 року по завершений звітний період 2014 року, встановлено, що по акту виконаних ТОВ «ДОБРО БУД» підрядних робіт б/н з квітень 2013 року на суму 537176,00 грн. з ПДВ по договору підряду від 01.04.2013 №27/Д04-13 на ремонтні роботи по вул. Вакуленчука, 4 в м. Києві завищення розміру кошторисного прибутку (застосовано коефіцієнт 6,2 замість 2,71), а також завищення розміру адміністративних витрат (застосовано коефіцієнт 1,52 замість 1,23), а також зайво враховані: кошти на звернення та розбирання тимчасових будівель та споруд, додаткові витрати при виконанні будівельно-монтажних робіт у зимовий період та кошторисна вартість проектних робіт.

За висновком Держфінінспекціїї порушення допущено з вини ТОВ «Добро Буд».

Статтею 623 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України унормовано, що збитками є, зокрема: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином, підставою для покладення на підрядника відповідальності у вигляді стягнення збитків є встановлення факту порушення ним зобов'язання за договором чи порушення правил здійснення господарської діяльності, що мало наслідком виникнення збитків.

Разом з тим, договірна ціна та кошторис погоджені сторонами.

За вимогами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Таким чином, враховуючи ті встановлені обставини, що сторони при укладенні договору узгодили обсяг і зміст робіт, договірну ціну; замовником при укладенні договору без перевірки погоджено розрахунок договірної ціни та локального кошторису, зміни до якого за ч. 3 ст. 844 Цивільного кодексу України можуть вноситись лише за погодженням сторін; відсутність підтвердження тієї обставини, що підрядник при виконанні договору відступив від умов та допустив інші порушення договору підряду, які мають наслідком виникнення у замовника збитків; прийняття робіт замовником за відсутності контролю та перевірки обсягів виконаних підрядником робіт, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 853 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Аналогічна позиція викладена Вищим господарським судом України у постанові за наслідками касаційного перегляду справи №901/8833/14.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, позовні вимоги Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною задоволенню не підлягають.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Добро Буд" про стягнення 179 119,88 грн. - відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 12.05.2015 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 18.05.2015 року

Суддя К.В. Полякова