ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

26 травня 2015 р. Справа № 909/1225/14

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишин В. В., при секретарі судового засідання Максимів Н. Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи ОСОБА_1 про грошові вимоги в сумі 360 549, 77 гривень у справі

за заявою: Державної іпотечної установи, (вул. Л. Українки, 34, офіс 201, м. Київ 01133),

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Люкс", (вул. Є. Коновальця, 70/14, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, 76014)

про банкрутство

Учасники провадження у справі про банкрутство:

Від боржника: представники в судове засідання не з`явилися.

Арбітражний керуючий Стадник А.Л. в судове засідання не з'явився.

Від кредитора ОСОБА_1: представники в судове засідання не з`явилися.

в с т а н о в и в:

Господарським судом Івано-Франківської області розглядається справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Люкс", введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Стадника Андрія Любомировича.

Повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Люкс" було розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 24.12.2014 за № 12909 у відповідності до вимог Положення про порядок офіційного оприлюднення відомостей про справу про банкрутство, затвердженого постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 16. У відповідності до вказаного повідомлення - граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника - тридцять днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

26.01.2015 до господарського суду Івано-Франківської області надійшла заява (Вх. № 917/15) Фізичної особи ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника на суму 360 549, 77 гривень

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 03.02.2015 заяву кредитора прийнято до розгляду та призначено її розгляд в судовому засіданні.

Ухвалою від 05.05.2015 відкладено попереднє засідання господарського суду з розгляду грошових вимог Фізичної особи ОСОБА_1 в сумі 360 549, 77 гривень на 26.05.2015.

Представники кредитора ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не відомі. Проте, кредитор ОСОБА_1 через канцелярію господарського суду подала клопотання (Вх. № 7241/15 від 08.05.2015) в якому просить заяву з грошовими вимогами до боржника в частині основного бору в сумі 327 772, 52 гривень залишити без розгляду, а в частині пені в сумі 32 777, 25 гривень - задовольнити. Клопотання мотивовано тим, що на момент розгляду грошових вимог у справі в кредитора ОСОБА_1 наявне Свідоцтво про право власності на нерухоме майно за індексним номером: НОМЕР_1 від 07.05.2015, Технічний паспорт від 02.02.2015 на квартиру АДРЕСА_1, в підтвердження даного факту кредитором долучено до заяви Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером витягу: 37263761 від 07.05.2015.

Суд, розглянувши в судовому засіданні заяву з грошовими вимогами кредитора ОСОБА_1 встановив, що її вимоги слід відхилити, враховуючи наступне.

У відповідності до абзаців 2 - 3 пункту 6 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Як видно з матеріалів заяви з грошовими вимогами кредитора ОСОБА_1 вона мотивована тим, що 26.03.2007 між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Люкс" укладено договір № 13 купівлі - продажу майнових прав на квартиру.

У відповідності до п. 1.1. договору продавець продає, а покупець купує майнові права на квартиру АДРЕСА_1, на умовах та в порядку, що визначені у договорі.

Згідно п. 1.3. договору, продавець зобов'язаний передати покупцеві майнові права на квартиру, а покупець прийняти їх. Передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за Актом приймання - передачі майнових прав, що підписується сторонами впродовж 10 - ти днів після проведення кінцевих розрахунків відповідно до умов договору та на підставі довідки продавця про сплату вартості майнових прав. Покупець набуває право власності на майнові права після підписання сторонами Акту приймання - передачі майнових прав.

Покупець, після набуття права власності на майнові права на квартиру, самостійно здійснює оформлення (державну реєстрацію) права власності на квартиру (п. 1.4. договору).

Розділом ІІ договору "Права та обов'язки" визначено, що продавець зобов'язаний:

- п. 2.2.2. - надати покупцеві довідку про сплату покупцем вартості майнових прав;

- п. 2.2.3. - передати майнові права після повної оплати їх вартості, шляхом підписання сторонами Акта приймання - передачі майнових прав.

Згідно п. 2.4. договору покупець зобов'язаний:

- п. 2.4.1. - сплатити повністю вартість майнових прав на квартиру у відповідності до умов договору;

- п. 2.4.2. - прийняти за Актом приймання - передачі майнові права на квартиру.

У договорі сторони погодили порядок розрахунків. Так у відповідності до п. 3.1. договору продавець продає, а покупець купує зазначені в п. 1.1. майнові права на квартиру по ціні 3 901, 12 гривень за один кв. м., що еквівалентно 772, 50 доларам США, загальною вартістю 327 772, 52 гривень, що еквівалентно 64 905, 45 доларам США.

Покупець здійснює оплату вартості майнових прав на квартиру у національній валюті України (п. 3.3. договору).

У відповідності до п. 3.8. договору в 3 - ох денний термін після внесення покупцем повної вартості предмету договору, продавець надає останньому довідку про сплату вартості майнових прав на квартиру.

Як видно із матеріалів заяви, на виконання п. 3.4. договору кредитором було здійснено оплату вартості майнових прав в розмірі 327 772, 52 гривень, що підтверджується довідкою про сплату вартості майнових прав на квартиру від 06.06.2007 № 13-1.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Люкс" передало кредитору майнові права на квартиру за актом приймання - передачі майнових прав (від 06.06.2007) після проведення повного розрахунку, відповідно до умов договору та на підставі довідки про сплату вартості майнових прав.

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до розділу І договору № 13 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 26.03.2007 - предмет договору становлять майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

08.05.2015 кредитор ОСОБА_1 подала до господарського суду клопотання (Вх. № 7241/15) в якому просить суд заяву з грошовими вимогами до боржника на суму 327 772, 52 гривень залишити без розгляду, так як на момент розгляду грошових вимог у справі у неї, як кредитора уже є на квартиру Свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Суд, розглянувши в судовому засіданні клопотання кредитора та додані до нього документи, встановив, що 07.05.2015 кредитору ОСОБА_1, як власнику 1/1 частки видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер: НОМЕР_1), а саме на трикімнатну квартиру загальною площею 88, 6 кв. м., житловою площею 47, 4 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1, який виготовлено станом на 02.02.2015 та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.05.2015 (індексний номер витягу: 37263761).

Таким чином, враховуючи наявність у кредитора всіх документів, які свідчать про оформлення права власності на квартиру та клопотання самого кредитора про залишення заяви без розгляду, суд відхиляє кредиторські вимоги ОСОБА_1 про відшкодування вартості майнових прав на квартиру в сумі 327 772, 52 гривень.

Що стосується кредиторських вимог в частині стягнення нарахованої неустойки в розмірі 32 777, 25 гривень, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 199 Господарського кодексу України, виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язання учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

В силу ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст. 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 вказаної статті).

Умовами договору купівлі - продажу майнових прав на квартиру (п. 4.1. договору) передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язання за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством України.

У випадку виникнення обставин, що унеможливлюють виконання продавцем зобов'язань за договором, останній повідомляє про це покупця впродовж 20 - ти днів з дня виникнення вказаних обставин. У разі невиконання зазначених вимог, в 30 - ти денний термін після спливу часу для надіслання повідомлення, сплачена покупцем в рахунок оплати вартості майнових прав на квартиру сума коштів повертається покупцю продавцем та сплачується останнім неустойка в розмірі 10 % від загальної вартості майнових прав на квартиру за договором.

Таким чином, за допомогою вказаного пункту договору абстрактний варіант поведінки "прив'язується" до конкретного випадку, до конкретної людини та часу. Призначення вказаної відповідальності - визначити сферу і межі дії пункту договору.

В свою чергу, в даному випадку у відповідності до п. 4.1. договору для стягнення неустойки необхідно, щоб існували обставини, що унеможливлюють виконання продавцем зобов'язання за договором. Тобто, у випадку не виконання продавцем зобов'язань, сума сплачена покупцем в рахунок оплати вартості майнових прав на квартиру повертається покупцю та сплачується неустойка в розмірі 10 % від загальної вартості майнових прав на квартиру. Лише за наявності сукупності зазначених обставин вказаний пункт договору буде діяти.

Предметом вказаного договору у відповідності до розділу І - є майнові права на квартиру, передача яких здійснюється сторонами за Актом приймання - передачі майнових прав.

У матеріалах справи міститься Акт приймання - передачі майнових прав від 06.06.2007 (згідно договору № 13 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 26.03.2007), у відповідності до якого продавець передав, а покупець отримав майнові права. Таким чином, боржник виконав свої зобов'язання по передачі майнових прав на квартиру у повному обсязі.

Суд, дослідивши вказані обставини, дійшов висновку, що така відповідальність як стягнення штрафу у розмірі 10 % від вартості майнових прав на квартиру не може бути застосована у даному конкретному випадку, так як підставою для стягнення неустойки - є неналежне виконання зобов'язання за договором, тобто має бути наявність прямого причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшенням чи відсутністю майнових прав іншої сторони.

Проте, як видно з матеріалів справи, майнові права кредитора жодним чином не порушені, більше того 06.06.2007 на виконання предмету договору № 13 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 26.03.2007 їй Актом приймання - передачі майнових прав передано всі майнові права на квартиру. Крім того, станом на момент розгляду вказаної заяви, житловому будинку присвоєно юридичну адресу: АДРЕСА_1, а кредитору видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, Технічний паспорт на квартиру, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про реєстрацію права власності за кредитором ОСОБА_1

Даний факт свідчить про те, що продавцем вживались заходи для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та присвоєння йому юридичної адреси, однак із незалежних від нього причини строки були порушені.

Таким чином, суд не може погодитись із твердженням кредитора, що невжиття заходів з метою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та присвоєння йому юридичної адреси - мали місце саме внаслідок неналежного виконання зобов'язань продавцем за договором та тягнуть за собою настання правових наслідків у вигляді сплати неустойки.

В той же час, суд зазначає, що кредитор не довів належними та допустимими доказами суду наявність причинно-наслідкового зв'язку між неспівпадінням строків фактичного присвоєння житловому будинку юридичної адреси та діями продавця які б мали забезпечити дотримання строків вказаних у договорі, внаслідок умислу чи грубої необережності продавця.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, враховуючи вище наведене, суд відхиляє кредиторські вимоги ОСОБА_1 про стягнення неустойки в розмірі 32 777, 25 гривень.

Отже, кредиторські вимоги ОСОБА_1 слід відхилити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 199, 230 Господарського кодексу України, ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 34, 43, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

заяву кредитора ОСОБА_1 (Вх. № 917/15 від 26.01.2015) про грошові вимоги до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Люкс" в сумі 360 549, 77 гривень - відхилити у повному обсязі.

Суддя Михайлишин В. В.

Дану ухвалу направити:

- кредитору: ОСОБА_1 (АДРЕСА_4);

- боржнику: Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Люкс" (вул. Коновальця, буд. № 70, кв. № 14, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76014);

- розпоряднику майна: Стаднику Андрію Любомировичу (АДРЕСА_3, 79001).

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

_________________________ Максимів Н. Б. 26.05.15