ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.15 Справа № 904/4127/15

За позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРЛІЗІНВЕСТ", м. Підгородне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

про стягнення 12984 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Барчунінова К.О. - представник за дов. № 36 від 01.01.15

від відповідача: Кисельова А.О. - представник за дов. № 060315 від 06.03.15

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" про стягнення штрафу у розмірі 12984 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з неправильним заповненням відповідачем накладних (зазначено невірний код вантажоодержувача), на підставі п. 5.5 "Правил оформлення перевізних документів" та ст. 118 Статуту залізниць України, позивачем нараховано відповідачу штраф у сумі 12984 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 26.05.2015

26.05.2015 через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він зазначив, що помилки у накладних були виправлені ним до прибуття вагонів на станцію Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці таким чином жодних збитків позивачу завдано не було та просить суд зменшити розмір штрафу в 5 разів до 2596, 80 грн.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача не заперечив проти задоволення позову, просив суд зменшити розмір штрафу в 5 разів до 2596, 80 грн.

У судовому засіданні 26.05.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.11.2014 зі станції відправлення Іллічівськ Одеської залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" (далі - відповідач) відправило на станцію Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці порожні власні вагони № 55117683, по накладній № 40175960 та № 55119432 по накладній № 40175994.

Згідно із залізничними накладними №№ 40175960, 40175994 порожні вагони №№ 55117683, 55119432 направлялись на адресу одержувача: МЧ-3, який знаходиться за адресою Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 29, код вантажоодержувача 9781 (арк. с. 10-11).

08.11.2014 на станцію Запоріжжя-Вантажне зі станції відправника Іллічівськ надійшла телефонограма, в якій вказано, що у накладних №№ 40175960, 40175994 невірно зазначено код вантажоодержувача. Вірним є код МЧ-3: 9241 (арк. с. 13).

На станцію призначення Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці вагони прибули 11.11.2014.

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" (далі - позивач), з посиланням на ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, п.п.5.5 п. 5 Правил оформлення перевізних документів вважає, що ТОВ "Інтерлізінвест" за неправильне зазначення у накладних №№ 40175960, 40175994 коду одержувача, повинен сплатити залізниці штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення в сумі 12984 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи та підтверджено відповідачем, вагони, які направлялись по накладних №№ 40175960, 40175994 на станцію Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці є власністю ТОВ "Інтерлізінвест".

У п.5 вищезазначених накладних (які заповнюються відправником) зазначено код отримувача вантажу 9781.

08.11.2014 на станцію Запоріжжя-Вантажне зі станції відправника Іллічівськ надійшла телефонограма, в якій вказано, що у накладних №№ 40175960, 40175994 невірно зазначено код вантажоодержувача. Вірним є код МЧ-3: 9241 (арк. с. 13).

На станцію призначення Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці вагони прибули 11.11.2014.

11.11.2014 на станції призначення Запоріжжя-Вантажне, у зв'язку із невірним зазначенням у накладних №№ 40175960, 40175994 коду вантажоодержувача, було складено акти загальної форми ГУ-23 № 3926/1 та № 3627/1 (арк. с. 12).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного - порту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному торті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними Статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 2 Статуту залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

У статті 5 Статуту зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних фізичних осіб на території України.

Згідно зі ст. 6 Статуту, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до статті 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з п. 1.1 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 863/5084, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною.

Частинами 1, 6 п. 1.2 "Правил оформлення перевізних документів" встановлено, що накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Пунктом 1.3 "Правил оформлення перевізних документів" передбачено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил (ч. 1 п. 2.1 "Правил оформлення перевізних документів").

Відповідно до додатку 3 на вантажовідправника покладається обов'язок заповнити таку графу накладної: графа 5 - код одержувача 4-значний.

Відповідно до п. 2.3 "Правил оформлення перевізних документів" у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Згідно з п. 5.5 "Правил оформлення перевізних документів" якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли».

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з накладними №№ 40175960, 40175994 сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає 2596, 80 грн. У зв'язку з чим, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 12984 грн. ( 2596, 80 грн. х 5).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги, що факт невірного зазначеного коду одержувача у накладних №№ 40175960, 40175994 зафіксовано актами загальної форми ГУ-23 № 3626/1, 3627/1 від 11.11.2014, суд дійшов до висновку про доведеність вини відповідача та правомірність нарахування позивачем відповідачу штрафу у сумі 12984, 80 грн.

26.05.2015 відповідач звернувся до суду із заявою, викладеною у відзиві на позовну заяву від 25.05.2015 вих.№ 310/05, про зменшення розміру штрафу в 5 разів до 2596, 80 грн. у зв'язку з тяжким фінансовим становищем підприємства.

Згідно з частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи, складний фінансовий стан відповідача, який викликано сплатою суми кредиту у розмірі 70209249 доларів США, наданого на підставі кредитного договору, укладеного між відповідачем та Європейским банком реконструкції та розвитку (арк. с. 27-30), що підтверджується бухгалтерським балансом відповідача станом на 31 березня 2015 року (арк. с. 31-32), суд вважає за можливе частково задовольнити заяву відповідача про зменшення розмірі штрафу та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір штрафу до 7000 грн.

Відповідно до 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі 1827 грн.

Керуючись ст. 22, 33, 34, 44, 49, 82-85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" (51938, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Матросова, буд. 19; ідентифікаційний код 33442626) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр-т Карла Маркса, буд. 108; ідентифікаційний код 01073828) на поточний рахунок ВСП "Запорізька дирекція залізничних перевезень" ДП "Придніпровська залізниця" (р/р 601) Дніпропетровське регіональне відділення ПАТ "АБ "Експрес-Банк" , МФО 322959) штраф в розмірі 7000 грн. та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 26.05.2015

Суддя В.І. Ярошенко