ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.05.15р. Справа № 904/2256/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖСПЕЦРЕМОНТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетрвоська область

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №14", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором будівельного підряду в розмірі 4 394 грн. 20 коп.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: Корсун І.Д., дов. № 368 від 25.02.2015р.

від відповідача: Кушнарьов Є.І., дов. № б/н від 30.01.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Відповідача заборгованості в розмірі 4 394 грн. 20 коп., з яких: 3031 грн. 20 коп. - заборгованість за договором, 1 082 грн. 97 коп. - інфляційні втрати, 280 грн. 03 коп. - 3% річних. Позовні вимоги, мотивовані порушенням з боку Відповідача господарського зобов'язання встановленого умовами договору № 10 від 12.10.2011 року.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, просить в задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності. При цьому, Відповідач зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків від 21.08.2014 року (який на думку позивача свідчить про переривання строку позовної давності) не містить даних, по яким саме зобов'язання у бухгалтерському обліку обліковується заборгованість відповідача перед Позивачем, в ньому не визначено період, за який утворилася основна заборгованість в розмірі 3031 грн. 20 коп. Цей акт також не містить посилань на умови договору, не підтверджує наявність зобов'язань відповідача перед Позивачем, не являється первинним бухгалтерським документом. Також відповідач зазначає, що цей акт звірки підписано особою, яка не мала на це повноважень (головним бухгалтером підприємства), яка на час підписання акту не виконувала обов'язки директора КП "ЖЕО №14".

В судовому засіданні 14.05.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2011 року між Позивачем (Виконавцем) та Відповідачем (Замовником) укладено Договір №10, згідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець зобов'язався виконати своїми силами на свій ризик такі роботи: поточний ремонт житлового будинку за адресою: м. Кривий Ріг вул. 23 Лютого, б 60, кв. 77 та м. Кривий Ріг вул. 23 Лютого, б 56, кв. 54. Обсяг, характер і вартість робіт визначається кошторисом , який є невід'ємною частиною цього договору (п.п. 1.1., 1.2, 1.3 Договору).

В пункті 2.1.Договору сторони погодили, що вартість договору складає: 3031 грн. 20 коп., з рахуванням ПДВ, в тому числі ПДВ - 505 грн. 20 коп.

Згідно з п. 3.2. Договору прийом та оцінка виконаних робіт здійснюється уповноваженими особами замовниками і оформляється підписанням актів за формою КБ-2в, який є підставою для виплати коштів на користь виконавця.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватись на протязі 90 днів з моменту підписання акта виконаних робіт (оплата за виконані роботи проводиться не пізніше 90 календарних днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт за формою КБ 2в).

Як убачається з матеріалів справи, Позивачем в жовтні 2011 року були виконанні підрядні роботи за Договором на загальну суму 3031 грн. 20 коп. (що підтверджується відповідними актами приймання виконаних підрядних робіт та довідками про вартість виконаних підрядних робіт, підписаними Відповідачем без зауважень (а.с.12.,20). Натомість Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань виконані позивачем роботи не оплатив, в зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 3 031 грн. 20 коп.

На час розгляду справи, доказів оплати заборгованості в зазначеному розмірі суду не надано.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вище встановлено судом, згідно умов п. 4.1. договору відповідач мав оплатити виконані роботи після їх прийняття, впродовж 90 календарних днів після підписання актів.

Акти виконаних робіт підписані сторонами без зазначення дати їх підписання, в зв'язку з чим, за загальним правилом, відповідною датою слід вважати останній день місяця, за який таки акти було складено, а саме 31.10.2011 року, а отже, кінцевий строк для оплати виконаних позивачем в жовтні 2011 року робіт є 30.01.2012 року.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Відповідач посилається на пропуск строку позовної давності щодо зазначених вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, загальний строк позовної давності, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вище встановлено судом, строк виконання відповідачем свого зобов'язання, сплив 30.01.2012 року, а отже, перебіг строку позовної давності, в межах якого Позивач мав звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості, закінчився 30.01.2015 року.

Даний позов пред'явлено до суду 13.03.2015 року, тобто після спливу строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимог вважається, що позовна давність сплила і до додаткових вимог.

З огляду на те, що Відповідачем у справі до прийняття рішення заявлено про застосування позовної давності, суд убачає підстави для відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Посилання позивача на акт звірки від 21.08.2014 року (а.с. 10), як доказ визнання Відповідачем боргу, та як наслідок переривання перебігу позовної давності, судом до уваги не приймаються, оскільки із змісту цього акту неможливо зробити висновок про визнання Відповідачем боргу саме за договором № 10 від 12.10.2011 року, крім того, зазначений акт звірки підписано особою, яка не мала на це повноважень (головним бухгалтером підприємства), який виконував обов'язки директора КП "ЖЕО №14" лише з 26.08.2014 року, що підтверджується наданим відповідачем наказом по КП "ЖЕО №14" від 26.08.14 р. № 105 (а.с. 46)

Згідно приписів ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Позивача.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 256-257, 261, 266, 267 525, 526, 530, 837 ЦК України; ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.05.2015

Суддя О.В. Ліпинський