ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Справа № 911/5570/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", м. Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта", м. Вишгород

про стягнення 3161,48 грн.

за участю представників згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (надалі позивач) заявлено позов до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" (надалі відповідач) про стягнення 3161,48 грн. в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконання відповідачем умов страхового полісу серії АВ № 9942892.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.12.2014 р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 28.01.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.01.2015 р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та невиконанням останнім вимог ухвали суду від 26.12.2014 р., розгляд справи відкладено на 25.02.2015 р.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ухвалами суду від 26.12.2014 р. та 28.01.2015 р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштових відправлень з підписом представника відповідача у графі «вручено», в судове засідання явку представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, суд

встановив:

22 червня 2012 року між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" та громадянкою Артерчук Лілією Володимирівною було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №28-1801-12-00032, а саме: автомобіля "Toyota Corolla" 2012 року випуску, державний номер ВК8111ВС.

Відповідно до умов зазначеного договору страхова сума становить 153116,00 грн., безумовна франшиза 1,00 % від страхової суми, дата закінчення дії договору 22.06.2013 р.

23 жовтня 2012 року в м. Костопіль Рівненської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Toyota Corolla" 2012 року випуску, державний номер ВК8111ВС під керуванням Артерчук Лілії Володимирівни та транспортного засобу «Honda Civic», державний номерний знак ВК4601АХ під керуванням Кокотайло Олександра Миколайовича.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "Toyota Corolla", державний номер ВК8111ВС.

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 13.11.2012 р. (копія у матеріалах справи) встановлено, що у скоєнні ДПТ винний Кокотайло О.М., водій автомобіля «Honda Civic», державний номерний знак ВК4601АХ.

23.10.2012 р. у встановленому законом порядку Артерчук Л.В. звернулася до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

12 листопада 2012 року позивачем було складено страховий акт №КА-2337 на суму 3161,48 грн. та розрахунок суми страхового відшкодування відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 3161,48 грн.

Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту №28-1801-12-00032 від 22.06.2012р. позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на зальну суму 3161,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 13.11.2012 р. № 14629 на суму 3161,48 грн.

Судом встановлено, що відповідно до полісу серії АВ №9942892, який діяв станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність Кокотайло О.М. на момент здійснення ДТП була застрахована ТДВ "СК "Провіта". Відповідно до умов полісу, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00грн., при цьому франшиза складає 0,00 грн.

Згідно з частиною вісімнадцятою ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як зазначає позивач, у зв'язку з здійсненням ним страхової виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту №28-1801-12-00032 від 22.06.2012р. у сумі 3161,48 грн. до ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" перейшло право вимоги вказаної суми від ТДВ "СК "Провіта", оскільки останнім застраховано цивільно-правовову відповідальність особи винної у вчиненні ДТП.

29.07.2014 р., з метою досудового врегулювання спору, позивач скерував на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування у порядку регресу в розмірі 3161,48 грн.

Станом на дату судового засідання вказана вимога позивача у частині сплати 3161,48 грн. залишена відповідачем без належного реагування, доказів іншого відповідачем суду не надано.

З огляду на вищезазначені обставини, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати коштів позивачу у сумі 3161,48 грн. у порядку регресу.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, відповідно до приписів ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачеві лише витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням його фізичного зносу.

Як визначено в ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами частини першої ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У п. 2 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" вказано, що вирішуючи спори, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, наприклад, зіткненням транспортних засобів, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов'язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3161,48 грн. страхового відшкодування у порядку регресу, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до частини четвертої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судом покладаються на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 7; код ЄДРПО України - 31704186) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, Солом'янський район, вул. Федорова Івана, буд. 32, літ. А; код ЄДРПО України - 30859524) - 3161 (три тисячі сто шістдесят одну) гривню 48 коп. страхового відшкодування у порядку регресу та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.05.2015 р.

Суддя А.В. Лопатін