РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2015Справа №910/16631/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт"

До Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк"

Третя особа Міністерство фінансів України

Про стягнення 144 063 813,18 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Яворська Г.І. - представник

Від відповідача Мельник М.А. - представник

Старіков Є.О. - представник

Від третьої особи не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" (надалі - "Товариство") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (надалі - "Банк") про стягнення 116 506 810,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок визнання судом недійсним договору відступлення права вимоги від 02.04.2010, позивач зазнав збитків на загальну суму 116 506 810,36 грн., стягнутих з Товариства на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2011 р. у справі № 22/352.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2014 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ідентифікаційний код 23697280) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" (03083, м. Київ, просп. Науки, 54; ідентифікаційний код 35139069) збитки у розмірі 144 063 813 (сто сорок чотири мільйона шістдесят три тисячі вісімсот тринадцять) грн. 18 коп. та судовий збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2014 Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2014 у справі № 910/16631/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.01.2015 Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2014 та Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2014 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ, справу передано на новий розгляд судді Прокопенко Л.В.

Ухвалою від 22.01.2015 суддя Прокопенко Л.В. прийняла справу до свого провадження та призначила розгляд на 18.02.2015.

09.02.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про залучення третьої особи, а саме: Міністерство фінансів України.

18.02.2015 відділом діловодства суду від Міністерства фінансів України отримано клопотання про вступ у справу, в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача.

18.02.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримані додаткові пояснення.

В судовому засіданні 18.02.2015 оголошено перерву до 25.02.2015.

25.02.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримані додаткові пояснення.

В судове засідання 25.02.2015 представник позивача з?явився.

В судове засідання 25.02.2015 представник відповідача з?явився та підтримав своє клопотання про залучення у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство фінансів України.

Відповідно до ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

За таких обставин, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи № 910/16631/14, суд вважає за доцільне залучити до участі у справі третю особу, а саме: Міністерство фінансів України.

Ухвалою від 25.02.2015 розгляд справи відкладено на 20.03.2015 та залучено третю особу.

19.03.2015 відділом діловодства суду від представника третьої особи отримані пояснення по справі.

В судове засідання 20.03.2015 представник позивача з?явився, надав усні пояснення по суті справи.

В судове засідання 20.03.2015 представник відповідача з?явився.

В судове засідання 20.03.2015 представник третьої особи з?явився, надав усні пояснення стосовно суті справи.

Ухвалою від 20.03.2015 розгляд справи відкладено на 15.04.2015.

24.03.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримані додаткові пояснення по справі.

01.04.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримані додаткові документи по справі.

В судове засідання 15.04.2015 представник позивача не з'явився.

В судове засідання 15.04.2015 представник відповідача з'явився, надав свої пояснення стосовно суті спору

В судове засідання 15.04.2015 представник третьої особи не з'явився.

Ухвалою суду від 15.04.2015 відкладено розгляд справи на 15.05.2015.

В судове засідання 15.05.2015 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по справі, просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання 15.05.2015 представник відповідача з'явися, заперечив проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні 15.05.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2010 між Відповідачем - Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» (первісний кредитор) та Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрконцепт» (новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги (надалі - «Договір відступлення права вимоги»).

Відповідно до п. 1.1 Договору відступлення права вимоги первісний кредитор відступає новому кредитору своє право вимоги за кредитним договором №65-V/2008 від 28.11.2008 з усіма додатковими угодами, додатками до нього, що є його невід'ємною частиною, укладеним між первісним кредитором та Закритим акціонерним товариством «СІТІ НЕТ».

Згідно з п. 1.2 Договору відступлення права вимоги право вимоги за основним договором відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, що передбачені основним договором, у тому числі: сплати заборгованості по кредиту в сумі 100 000 000,00 грн. у порядку та строки, передбачені основним договором (п. 1.2.1); сплати заборгованості по процентам за користування кредитними коштами в сумі 27 557 002,82 грн. (п. 1.2.2).

Пунктом 2.4 Договору відступлення права вимоги визначено, що за відступлення права вимоги за основним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору грошову суму в розмірі 127 557 002,82 грн. без ПДВ, в день укладення цього договору, шляхом її перерахування на рахунок первісного кредитора №6, відкритого в АБ «Укргазбанк», МФО 320478.

В день укладання Договору відступлення, тобто 02.04.2010, між Відповідачем (кредитор) та Позивачем (позичальник) було укладено кредитний договір №3/2010 (надалі - «Кредитний договір»), згідно з п. 1.1 якого Відповідач як банк на умовах цього договору надає позичальнику кредит в сумі 100 000 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в п. 1.3 цього договору, в розмірі 20% річних.

Пунктом 1.2 Кредитного договору визначено цільове використання (мета) кредиту: на поповнення обігових коштів.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кредит забезпечується іпотекою нежилого будинку (літ. А), загальна площа 3 700,9 кв.м, який належить позичальнику та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, 12-Б.

За змістом пп. 3.1 та 3.2 Кредитного договору кредитні кошти надаються банком позичальнику шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника №.980, відкритий в АБ «Укргазбанк», код банку 320478. Погашення кредиту позичальник здійснює на рахунок №40.980, відкритий в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, відповідно до графіку погашення кредиту, який наведено в додатку 1 до цього договору.

На виконання умов Кредитного договору, 02.04.2010 Відповідачем було перераховано на рахунок Позивача грошові кошти у розмірі 100 000 000,00 грн., а Позивачем в цей же день було оплачено на користь Відповідача 127 557 002,82 грн. в якості оплати згідно Договору відступлення права вимоги, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

В подальшому, після виконання сторонами умов Договору відступлення та Кредитного договору, Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2010 року у справі № 34/711, яке залишене без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2010 року, було визнано недійсним право вимоги, яке було передане за Договором відступлення права вимоги, а саме: визнано недійсним з моменту укладання Кредитний договір № 65-V/2008 від 28.11.2008 року, укладений між Банком та ЗАТ «Сіті Нет» та Договір іпотеки без оформлення заставної, укладений між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вант", посвідчений 17.02.20098 Заєць І.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним номером 354.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.10.2010 року зазначені судові рішення скасовані, а справу передано на новий розгляд.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2010 року по справі № 34/711-55/377, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2011 року та Постановою Вищого господарського суду України від 04.04.2011 року було визнано недійсним право вимоги, яке було передане за Договором відступлення права вимоги, а саме: визнано недійсним з моменту укладання Кредитний договір № 65-V/2008 від 28.11.2008 року, укладений між Банком та ЗАТ «Сіті Нет» та Договір іпотеки без оформлення заставної, укладений між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вант», посвідчений 17.02.20098 Заєць І.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним номером 354.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2011 року у справі № 27/306, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2011 року та Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2011 року, було визнано недійсним з моменту укладання договір відступлення права вимоги від 02.04.2010 року, укладений між Відповідачем та Позивачем, визнано недійсним з моменту укладання договір відступлення прав за договором іпотеки від 02.04.2010 року, укладений між Відповідачем та Позивачем.

Рішення Господарського суду міста Києва № 27/306 від 07.06.2011 року обґрунтоване тим, що оскільки кредитний договір та договір іпотеки без оформлення заставної було визнано недійсними з моменту їх укладання, то Відповідач на момент укладання договорів про відступлення прав за кредитним договором та договором іпотеки не мало відповідних прав, які воно могло передати Позивачу. Отже, судом встановлено, що сторонами договорів відступлення прав від 02.04.2010 року не було під час укладання додержано вимог закону щодо наявності у суб'єкта прав, які воно передає за договором, оскільки ПАТ АБ «Укргазбанк» не могло передати іншій особі більше прав, ніж мало на момент укладання.

Отже, рішеннями судів, що мають преюдиціальне значення для даної справи встановлений факт відступлення Відповідачем без достатніх на те повноважень недійсного права вимоги. Більше того, сам договір відступлення права вимоги визнано недійсним.

Таким чином, отримані Відповідачем за Договором відступлення грошові кошти в сумі 127 557 002,82 грн. набуті Відповідачем без достатніх на те підстав.

Позивачем, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог на та наданих пояснень, заявлено до Відповідача позовні вимоги щодо стягнення збитків, які складаються із 127 557 002,82 грн. прямих збитків (сума грошових коштів, сплачена Відповідачу) та 16 506 810,36 грн. - сума збитків, що складається з витрат, що пов'язані із стягненням з Позивача на користь Відповідача грошових коштів за Кредитним договором на підставі Рішення Господарського суду міста Києва по справі № 22/352 від 25.02.2011 року, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2011 року (у перегляді в касаційному порядку відмовлено Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.06.2012 року).

Статтею 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічні норми містяться і в ст. 22 Цивільного кодексу України.

За приписами ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 519 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги.

Таким чином, наявність судових рішень про визнання недійсним відступленого права вимоги, а також з цієї підстави і самого договору відступлення права вимоги, свідчить про наявність протиправної поведінки та вини у діях Відповідача при відступленні недійсного права вимоги. Дана обставина встановлена рішеннями судів, які набрали законної сили, а тому в силу вимог ч. 3 ст. 35 ГПК України не підлягають доказуванню та вважаються встановленими.

Пунктом 2.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Що стосується розміру заподіяних збитків та причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками то суд виходить із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Договору відступлення права вимоги, 02.04.2001 Позивачем було сплачено на користь Відповідача грошові кошти у розмірі 127 557 002,82 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

Дана обставина не спростовується сторонами та підтверджується оригіналом банківської виписки, що завірена Відповідачем як банківською установою.

В той же час як вбачається з зазначеної банківської виписки, для оплати отриманого права вимоги Позивачем було використано 100 000 000,00 грн. грошових коштів, що були отримані на підставі укладеного з Відповідачем Кредитного договору (решта суми 27 557 002,82 грн. була отримана Позивачем з інших джерел).

В подальшому за зазначеним Кредитним договором Відповідачем було проведено стягнення на підставі Рішення Господарського суду міста Києва. Відповідно до поданих ТОВ «Укрконцепт» додаткових доказів, а саме: копії постанови про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, підписаної головним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Хомишиним Ю.Б. ВП 29048465 від 12.12.2012 року та копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна встановлено, що рішення суду по справі № 22/352 було виконано способом звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 02.04.2010 року, що укладений між ТОВ АБ «Укргазбанк» (Іпотекодержатель) та ТОВ «Укрконцепт» (Іпотекодавець), а саме: нерухоме майно - нежилий будинок (літ. А), загальна площа 3 700,9 кв.м, який належав позичальнику та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, 12-Б було передано у власність стягувану - Відповідачу по даній справі.

Позивач посилається на те, що якби він був повідомлений про недійсність права вимоги, він не укладав би кредитний договір та не перераховував би грошові кошти для оплати придбання права вимоги. Тому вважає всі витрати, які пов'язані із цим кредитним договором своїми збитками.

Відповідач вважає, що оскільки цільовим призначення кредиту було «поповнення обігових коштів», то цей кредитний договір не можна пов'язувати із спірними правовідносинами за Договором відступлення права вимоги.

З цього приводу суд виходить з тієї обставини, що поповнення обігових коштів не виключає можливість витрачання грошових коштів на придбання права вимоги. Обидва договори: Кредитний договір та Договір відступлення права вимоги, укладені в один день - 02.04.2010 року. Дії Позивача із спрямування кредитних коштів на оплату придбаного права вимоги є правомірними і дана обставина Відповідачем як банківською установою не спростована.

При цьому суд відзначає, що в даній справі Відповідач є як стороною спірних правовідносин за визнаним недійсним Договором відступлення права вимоги, а також одночасно є банківською установою, яка здійснювала кредитування Позивача для оплати за таким договором. За таких обставин Відповідач без винятку мав можливість проконтролювати цільове витрачання грошових коштів, отриманих за кредитним договором. З боку Банку жодних доказів неправомірності витрачання цих коштів не надано.

З приводу посилання Відповідача на те, що з моменту отримання грошових коштів на рахунок Позивача, ці кошти стали його власністю і останній мав можливість самостійно ними розпоряджатися, то це не заперечує твердження Позивача, що кредит був отриманий Позивачем саме з метою проведення розрахунків з Відповідачем за відступлене право вимоги.

При цьому суд відзначає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується проведення стягнення з Позивача на користь Відповідача на підставі Рішення Господарського суду міста Києва № 22/352 від 25.02.2011 року (в частині реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах шляхом передачі стягувану). Жодних доказів визнання відповідного наказу суду таким, що не підлягає виконанню не надано.

Позивач обґрунтовує свої вимоги в сумі 16 506 810,36 грн. абз. 2 ч. 3 ст. 22 ЦК України. Відповідно до зазначеної норми, якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Суд відзначає, що Відповідач як особа, яка порушила право (що полягає у відступленні недійсного права вимоги), отримав у зв'язку із цим доходи, а саме: Відповідачем на підставі Рішення Господарського суду міста Києва № 22/352 від 25.02.2011 року стягнуто з Позивача проценти та пені за користування кредитними коштами.

Право вибору способу захисту своїх прав належить Позивачу.

За таких обставин Позивач має право вимагати отримання відшкодування у розмірі, що передбачений абз. 2 ч. 3 ст. 22 ЦК України.

Зазначені суми складаються з: 1 935 535,85 грн. (заборгованість по процентам з 01.01.2011 року по 03.02.2011 року) + 13 518 997,65 грн. (прострочена заборгованість по процентам) + 265 619,13 грн. (пеня за несвоєчасне повернення кредиту), 786 657,73 грн. (пеня за несвоєчасну сплату процентів) + = 16 506 810,36 грн.

За таких обставин підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача суми 127 557 002,82 грн. реальних збитків та 16 506 810,36 грн. упущеної вигоди.

Що стосується заявленого Відповідачем застосування позовної давності, то суд виходить з того, що підставою звернення Позивача із позовом є визнання недійсним Договору відступлення права вимоги на підставі Рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2011 року у справі № 27/306, яке залишене без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2011 року, яке набрало законної сили 16.08.2011 року. Позивач звернувся із позовом 08.08.2014 року, тобто в межах загального трирічного строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82- 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрконцепт» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ідентифікаційний код 23697280) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрконцепт» (03083, м. Київ, просп. Науки, 54; ідентифікаційний код 35139069) прямі збитки у розмірі 127 557 002,82 грн., упущену вигоду в розмірі 16 506 810,36 грн., а всього 144 063 813 (сто сорок чотири мільйона шістдесят три тисячі вісімсот тринадцять) грн. 18 коп. та судовий збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

3. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено 25.05.2015

Суддя Л.В. Прокопенко