ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р.Справа № 922/2811/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Олександр і В", м.Харків
до Харківської міської ради, м.Харків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, м.Харків
про визнання права власності
за участю представників:

позивача - Бідної О.І. (довіреність б/н від 01.05.2015 року);

відповідача - Щолокової Н.О. (довіреність № 08-11/1601/2-15 від 09.04.2015 року);

3-ої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання права власності за ТОВ фірма "Олександр і В" на нежитлову будівлю літ."Б-1" загальною площею 272,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Харків, вул.Сержантська, 24.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.05.2015 р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі №922/2811/15 та розгляд справи призначено на 18.05.2015 р. о 10:30 год. Також, даною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Харківській області.

18.05.2015 р. представник позивача надав до суду супровідним листом (вх.№19793) витребувані документи, які судом було досліджено та долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 18.05.2015 р. було оголошено перерву до 26.05.2015 р. у зв'язку із задоволенням клопотань представників позивача та відповідача про відкладення розгляду справи.

25.05.2015 р. представник відповідача надав до канцелярії суду відзив (вх.№21159), в якому зазначив, зокрема, що належних доказів отримання дозвільних документів на початок і проведення будівельних робіт спірного майна, а також доказів ведення та прийняття вказаного об'єкту, як фактично створеного об'єкту нерухомості, зміни цільового призначення земельної ділянки у встановленому законом порядку до позову не надано, тому, відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Судом було досліджено наданий відзив та долучено до матеріалів справи.

25.05.2015 р. представник позивача надав до канцелярії суду пояснення з документами (вх.№21183) на підтвердження заявлених позовних вимог, які судом було досліджено та долучено до матеріалів справи.

26.05.2015 р. представник позивача надав до канцелярії суду витребувані документи (вх.№21298), які судом було досліджено та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 26.05.2015 р. у повному обсязі підтримував позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.05.2015 р. проти позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві.

Представник 3-ї особи у судове засідання 26.05.2015 р. не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.4-3 та ст.33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.08.2009 року, зареєстрованого за №828 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Галіщевою О.А. ВМІ № 490320, ВМІ № 490321, ВМІ № 490322; рішення 34 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 24.06.2009 року №146/09, рішення 38 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.11.2009 року №281/09; додаткового договору від 14.01.2010 року №12 ВМК №476154, є власником земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 2,1884 га, що розташована по вулиці Сержантській, 24 у м.Харкові. У зв'язку з чим позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №179848, зареєстрований Харківським МВ ХРФ ДП «Центр ДЗК» за №04. Кадастровий номер земельної ділянки :04:022:0002.

Цільове призначення земельної ділянки для будівництва спортивно-оздоровчого комплексу та подальшої експлуатації об'єкту.

Як вбачається з матеріалів справи, за час користування вказаною земельною ділянкою, позивачем було самовільно побудовано об'єкт нерухомого майна:

Нежитлову будівлю літ. "Б-1", яка складається з: приміщення № 1-1 мийка загальною площею 36,8 кв. м; приміщення № 1-2 склад загальною площею 33,6 кв. м; приміщення № 1-3 офіс загальною площею 74,5 кв. м; приміщення № 1-4 гаражний бокс загальною площею 70,3 кв. м; приміщення № 1-5 офіс загальною площею 33,4 кв. м; приміщення № 1-6 кімната охорони загальною площею 20,4 кв. м, приміщення № 1-7 душова загальною площею 1,6 кв. м; приміщення № 1-8 вбиральня загальною площею 1,9 кв. м. Всього: загальна площа 272,6 кв. м, з якої основна - 269,1 кв. м, допоміжна - 3,5 кв. м; що підтверджується технічним паспортом, виготовленим Харківським міським бюро технічної інвентаризації 05.03.2015 р.

Побудова вищезазначеної нежитлової будівлі була здійснена позивачем в процесі здійснення господарської діяльності.

У зв'язку з тим, що позивачем було самовільно побудовано вказану нежитлову будівлю на земельній ділянці, власником якої він є, позивач не має можливості оформити права на нерухомість належним чином. Але згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 р. обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно юридичних осіб. Згідно положень Цивільного кодексу зазначена нежитлова будівля відноситься до об'єктів нерухомого майна, тобто до об'єктів, право власності на які підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Всупереч викладеним вище нормам, позивач не може в повній мірі здійснити своє право власності щодо зазначеної нежитлової будівлі, а саме позивач обмежений у своєму праві розпоряджатися своїм майном, оскільки право власності на нього не зареєстроване належним чином.

Згідно із частиною 2 статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Згідно з приписами ч.1 ст.332 ЦК України переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України забезпечують можливість захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, шляхом визнання відповідного права.

Відповідно до ч.3 ст.375 Цивільного кодексу України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Для підтвердження відповідності самовільно побудованої нежитлової будівлі літ. "Б-1" вимогам Сніп та ДБН, позивачем було замовлено у ТОВ «КОНСУЛАТ» (Кваліфікаційний сертифікат експерта з технічного обстеження будівель і споруд серія АЕ №000996, виданий 19.12.2012 року Атестаційною архітектурно-будівельною комісією міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України) технічний висновок: «Про стан будівельних конструкцій і можливості подальшої експлуатації самочинно побудованого громадського будинку - нежитлової будівлі літ. "Б-1", розташованої за адресою: вул. Сержанська, №24 у м.Харкові».

Відповідно до розділу «Висновки та рекомендації» вказаного технічного звіту, враховуючи результати проведеного натурного обстеження стану будівельних конструкцій і можливості подальшої експлуатації самочинно збудованого громадського будинку - нежитлової будівлі літ. «Б-1», розташованого за адресою: вул. Сержантська, №24 у м.Харкові на момент обстеження всі основні будівельні конструкції деформацій не мають, перебувають у задовільному технічному стані, відповідають існуючим архітектурним, будівельним, санітарним та пожежним нормам та придатні для подальшої експлуатації за призначенням.

Крім того, на замовлення позивача суб'єктом оціночної діяльності ФОП Лутицький П.І. (сертифікат СОД №15102/13 від 19.08.2013 року, дійсний до 19.08.2016 р.) було складено звіт про вартість майна № 66/01-15 від 05.03.2015 р., відповідно до висновку якого ринкова вартість нежитлової будівлі літ. «Б-1», загальною площею 272,6 кв. м, за адресою: м. Харків, вул. Сержантська, 24 складає 972100,00 грн. у т.ч. ПДВ 162016,67 грн.

Відповідно до ст.ст.20, 144, 147 Господарського кодексу України майнові права суб'єкта господарювання виникають, зокрема, внаслідок створення майна, ці права підлягають захисту, в тому числі шляхом їх визнання.

Відповідно до вимог ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи із наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, вони підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем та суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст.ст.44, 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Таким чином, враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, а саме внаслідок неправильного і несвоєчасного оформлення відповідних правовстановлюючих документів, суд покладає судові витрати у справі на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 328, 331, 332, 392 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Олександр і В" (61060, м.Харків, проспект П'ятдесятиріччя СРСР, 171-А, код 24666904) право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1», що знаходиться за адресою м.Харків, вул.Сержантська, 24 та складається з: приміщення №1-1 мийка загальною площею 36,8 кв. м; приміщення №1-2 склад загальною площею 33,6 кв. м; приміщення №1-3 офіс загальною площею 74,5 кв. м; приміщення №1-4 гаражний бокс загальною площею 70,3 кв. м; приміщення № 1-5 офіс загальною площею 33,4 кв. м; приміщення №1-6 кімната охорони загальною площею 20,4 кв. м, приміщення №1-7 душова загальною площею 1,6 кв. м; приміщення № 1-8 вбиральня загальною площею 1,9 кв.м. Всього: загальна площа 272,6 кв. м, з якої основна - 269,1 кв. м, допоміжна - 3,5 кв.м.

Повне рішення складено 28.05.2015 р.

Суддя К.В. Аріт

Справа №922/2811/15