ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р.Справа № 916/1408/15-г

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Н.В. Комендатенко

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Самаркін С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства „Дунайюгмет" до Публічного акціонерного товариства „Фінростбанк" про визнання недійсними договору про надання овердрафту та додаткової угоди до нього, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Дунайюгмет" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства „Фінростбанк" про визнання недійсними договору про надання овердрафту № 607-ОД від 19.09.2013 р. та додаткової угоди № 1 від 22.07.2014 р. до вказаного договору, посилаючись на наступне.

19 вересня 2013 року між Акціонерним товариством „Фінростбанк" та Приватним підприємством „Дунайюгмет" було укладено договір№607-ОД про надання овердрафту по поточному рахунку на суму 290000,00 грн., терміном з 19 вересня 2013року по 18 вересня 2014 року зі сплатою 28% річних. В подальшому 22 липня 2014 року була укладена додаткова угода №1 до договору про надання овердрафту по поточному рахунку №607-ОД від 19 вересня 2013 року, у якій пункт 2.8. договору викладено у новій редакції.

Між тим позивач вважає, що вказані документи укладені з порушенням закону та підлягають визнанню недійсними на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України з огляду на таке.

Зокрема, як зазначає позивач, під час надання овердрафту ПП „Дунайюгмет" не було надано документів, які б свідчили про те, що відповідно до чинного законодавства України у АТ „Фінростбанк" є законні підстави надавати такі фінансові послуги, а саме відповідної ліцензії, уставних, реєстраційних та інших документів. Так, на думку позивача, вказане ставить під сумнів сам факт законності укладеного договору № 607-ОД від 19.09.2013 р. та додаткової угоди № 1.

Також позивач наголошує, що ПП „Дунайюгмет" з боку відповідача не були надані документи щодо уповноваження будь-яких осіб діяти від імені банку щодо підписання таких договорів та надання таких фінансових послуг. У зв'язку з цим позивач стверджує, що спірний договір підписано неповноважною особою, оскільки особа, яка підписала договір не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, а тому він суперечить вимогам ЦК України (ст.ст. 92, 97, 161) та іншим актам цивільного законодавства (ст. 47 Закону України „Про господарські товариства"), що згідно з положеннями ч. 1, 2, ст. 203 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. При цьому позивач зазначає, що спірний договір та додаткова угода до нього порушують положення ст. 1 Закону України „Про господарські товариства" та ст. 79 Господарського кодексу України.

Крім того, позивач зазначає, що ПП „Дунайюгмет" неодноразово висувались вимоги щодо приведення вказаного договору до вимог чинного законодавства щодо надання прозорих схем нарахування заборгованості та розрахунків, адекватного нарахування боргу, у відповідь на що співробітники АТ „Фінростбанк", посилаючись на закриті системні файли та автоматичне нарахування заборгованості, відмовлялись від доступності, відкритості, прозорості таких взаєморозрахунків. Так, за ствердженнями позивача, відповідачем не надана інформація про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Таким чином, позивач стверджує, що в договорі відсутня істотна умова договору - ціна.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.04.2015 р. позовну заяву ПП „Дунайюгмет" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/1408/15-г, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 37). Зокрема, відповідач вказує, що за спірним договором № 607-ОД від 19.09.2013 р. (зі змінами та доповненнями) АТ „Фінростбанк" (банк) надано ПП „Дунайюгмет" (позичальник) кредит у сумі 1 429 575,33 грн., з яких позичальник повернув банку суму 1137612,13 грн. При цьому, за ствердженнями відповідача, в порушення умов вказаного договору позичальником не виконуються зобов'язання щодо своєчасного погашення процентів за користування кредитом та погашення суми кредиту у передбачені договором строки. Так, протягом терміну дії договору № 607-ОД від 19.09.2013 р. відповідач постійно порушував умови пунктів 1.2, 3.2.1. договору щодо своєчасного погашення кредиту та нарахованих відсотків. Відповідно п. 2.4 договору сплата нарахованих процентів за користування овердрафтом в попередньому місяці здійснюється щомісяця до 8 числа поточного місяця (включно). Боржник сплачує проценти за останній період, в якому настає строк погашення кредиту, не пізніше „18" вересня 2014 року. Згідно п.п. 3.2.1, п. 3.2 договору боржник зобов'язався повернути банку отриманий кредит та сплатити проценти, комісії, інші платежі в терміни та на умовах, що встановлюється цим договором. Разом з тим відповідач вказує, що господарським судом Одеської області 02.02.2015 р. ухвалено рішення по справі № 916/4749/14 за позовом АТ „Фінростбанк" про стягнення з ПП „Дунайюгмет" на користь ПАТ „Фінростбанк" заборгованості 321451,57 грн. за договором № 607-ОД від 19.09.2013 р., яким задоволено позовні вимоги АТ „Фінростбанк". Таким чином, відповідач вважає, що судом встановлено факт дійсності договору № 607-ОД від 19.09.2013 р. і його законності. Крім того, відповідач стверджує, що при підписанні договору позивач був ознайомлений з усіма умовами договору та необхідними дозвільними документами, про що свідчить факт підписання договору, який підтверджено рішенням суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

19.09.2013 р. між Публічним акціонерним товариством „Фінростбанк" (банк) та Приватним підприємством "Дунайюгмет" (боржник) укладено договір № 607-ОД про надання овердрафту по поточному рахунку (без забезпечення), відповідно до умов якого Банк на умовах строковості, платності, забезпеченості та повернення надає боржнику кредит у вигляді відзивного овердрафту шляхом дебетування його поточного рахунку № 0324.980, відкритого в АТ " Фінростбанк" в межах ліміту кредитування в сумі 290000,00 грн., строком дії з 19.09.2013 р. по 18.09.2014 р. (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору овердрафт надається у разі здійснення боржником платежів (виникнення дебетового сальдо) на суму понад його залишку на поточному рахунку з щомісячним погашенням активного сальдо станом на перше число кожного місяця та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 18 вересня 2014 року.

В п. 1.3 договору овердрафт надається боржнику для оплати витрат, пов'язаних з його поточною діяльністю.

Пунктом 1.4 договору встановлено, що проценти за овердрафтом нараховуються згідно з обліковою політикою Банку на щоденний дебетовий залишок за поточним рахунком боржника за календарне число днів користування кредитом за ставкою 28% річних. Оплата процентів здійснюється з поточних рахунків боржника. Тип процентної ставки за кредитом - фіксована.

Овердрафт надається боржнику без забезпечення, а комісійна винагорода за встановлення ліміту овердрафту відсутня (п.п.1.5, 1.6 договору).

Відповідно до п 2.1 договору банк надає кредит у вигляді овердрафту шляхом оплати платіжних доручень Боржника з його поточного рахунку в межах установленого п.1.1 цього договору ліміту. За рахунок овердрафту виконуються виключно власні платіжні документи боржника. Документи на безспірне стягнення та безакцептне списання коштів за рахунок овердрафта не виконуються.

Згідно п. 2.2 договору банк встановлює боржнику по поточному рахунку ліміт активного сальдо (овердрафт) в розмірі, встановленому п.1.1 цього договору. Датою відкриття овердрафту є день підписання даного договору.

Відповідно до п. 2.3 договору нарахування процентів за фактичні календарні дні користування овердрафтом згідно п.1.4 цього договору банк здійснює на рахунок № 0624.980 починаючи з дня виникнення активного сальдо по поточному рахунку по день погашення за кожний календарний день по методу „факт/факт":

- в останній робочий день першого місяця користування овердрафтом за період з дня виникнення заборгованості по останній календарний день першого місяця користування овердрафтом;

- починаючи з другого місяця користування овердрафтом, щомісячно в останній робочий день поточного місяця за фактичну календарну кількість днів користування кредитом (з першого по останній календарний день кожного місяця) від фактичної суми заборгованості за овердрафтом;

- в день повернення заборгованості за овердрафтом в повній сумі проценти нараховуються за період з першого календарного дня місяця до дня, що передує дню повернення заборгованості за овердрафтом в повній сумі. День надходження коштів для остаточного погашення овердрафту в розрахунок відсотків не враховується.

Згідно п. 2.4 договору сплата нарахованих процентів за користування овердрафтом в попередньому місяці здійснюється щомісяця до 8-го числа поточного місяця (включно). Боржник сплачує проценти за останній період, в якому настає строк погашення кредиту, не пізніше 18 вересня 2014року.

Відповідно до п. 2.5 договору погашення активного дебетового сальдо здійснюється щомісяця в останній робочий день місяця.

Згідно п. 2.6 погашення кредиту відбувається шляхом погашення активного сальдо поточного рахунку боржника, яке здійснюється за рахунок коштів, що надходять до нього. При надходженні коштів на поточний рахунок боржника за наявності заборгованості за овердрафтом, вони спрямовуються на погашення овердрафту в межах залишку заборгованості за ним та за процентами відповідно до умов договору.

У відповідності до п. 2.7 договору кошти, що надходять на поточний рахунок боржника, автоматично направляються на погашення заборгованості по овердрафту по поточному рахунку. Підтвердженням погашення заборгованості по овердрафту є виписка по поточному рахунку боржника.

За умовами п. 2.8. договору погашення заборгованості боржників здійснюється у наступній черговості: пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів, інші штрафні санкції; прострочення заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за нарахованими процентами; прострочення заборгованості за кредитом (овердрафтом); строкова заборгованість за кредитом (овердрафтом).

Згідно п. 3.1.1 договору банк зобов'язується надати боржнику кредит у вигляді овердрафту по поточному рахунку боржника на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 3.2.1 договору боржник зобов'язується повернути банку отриманий кредит та сплатити проценти, комісії, інші платежі в терміни та на умовах, що встановлені цим договором.

Згідно п. 3.2.2 договору боржник зобов'язується у випадку порушення зобов'язань по сплаті кредиту та процентів сплатити банку штраф відповідно до п.п.4.3, 4.4 цього договору

Відповідно до п. 3.2.5 договору боржник зобов'язується достроково повернути суму кредиту й нарахованих по ньому процентів на вимогу банку у випадках та на умовах, зазначених у п. 3.3.5 цього договору, а також при недосягненні згоди про внесення змін у даний договір на умовах, обговорених у п. 5.2 цього договору.

Згідно п. 3.3.1 договору банк має право здійснювати оплату понад залишок коштів на поточному рахунку в межах визначеного цим договором ліміту.

Відповідно до п. 3.3.7 договору банк має право відмовити боржнику в перерахуванні грошових коштів у разі ненадання документів та/або відомостей, необхідних банку для здійснення заходів з фінансового моніторингу, в тому числі для з'ясування суті його діяльності, фінансового стану тощо, або у випадку умисного подання неправдивих відомостей про себе до моменту надання банку відповідних документів та/або відомостей.

Згідно п. 3.3.11 договору після спливу 30 календарних днів з дати надіслання боржнику повідомлення та умови не усунення боржником порушення, на 31 день термін повернення кредиту визнається таким, що настав, а боржник зобов'язується достроково повернути суму кредиту, сплатити проценти та інші платежі, що передбачені умовами договору.

Відповідно до п.3.3.11 договору боржник має право достроково погасити заборгованість по кредиту з дотриманням порядку погашення заборгованості, установленого п.2.8 цього договору.

Згідно п. 3.3.12 договору боржник має право клопотати про зміну строків погашення кредиту (процентів) у випадку виникнення тимчасових фінансових утруднень.

Боржник несе повну відповідальність за виконання зобов'язань за цим договором всім належним йому майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України (п. 4.1 договору).

У відповідності до п. 3.3.13 договору боржник має право надати до банку заявку на зміну ліміту овердрафту з зазначенням конкретної причини обґрунтування таких змін.

Згідно п. 4.3 договору за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті кредиту і процентів за цим договором нараховує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє на період прострочення, від суми простроченого зобов'язання за кожний день та за весь час прострочення виконання такого зобов'язання.

За положеннями п. 4.5 договору у разі відсутності коштів на поточному рахунку боржника відшкодування заборгованості Банку в межах основної суми боргу, процентів, штрафних санкцій проводиться в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.5 договору строк його дії встановлюється з дня його підписання до повного погашення овердрафту з урахуванням суми кредиту, процентів, штрафних санкцій, інших платежів згідно умов цього договору.

22 липня 2014 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору про надання овердрафту по поточному рахунку № 607-ОД від 19 вересня 2013 року, на підставі якої сторони змінили черговість погашення заборгованості за договором, зокрема, п. 2.8 договору викладено у новій редакції: „Погашення заборгованості боржників здійснюється у наступній черговості:

- прострочення заборгованості за кредитом (овердрафтом),

- строкова заборгованість за кредитом (овердрафтом),

- прострочення заборгованість за нарахованими процентами,

- строкова заборгованість за нарахованими процентами,

- пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів,

- штрафні санкції".

В силу частини 1 статті 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Судом встановлено, що укладений між сторонами по справі договір за своєю правовою природою є кредитним договором, а відтак правовідносини сторін регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ст. 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Пунктом 1 статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 180 ГК України).

Як встановлено в ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона), у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Так, ч. 1 ст. 174 ГК України зазначає, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 ЦК України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказує відповідач, Банком на виконання своїх зобов'язань за спірним договором надано позивачу (боржнику) кредитні кошти в загальній сумі 1429575,33 грн., з яких позивач повернув лише суму 1137612,13 грн. При цьому у зв'язку з невиконанням позивачем своїх зобов'язань за договором щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами Банком було подано до господарського суду Одеської області позов про стягнення з Приватного підприємства "Дунайюгмет" заборгованості по спірному договору №607-ОД від 19.09.2013р. про надання овердрафту по поточному рахунку (без забезпечення) в сумі 321451,57 грн., що складається з 234782,96 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 49844,57 грн. простроченої заборгованості за відсотками, 33281,55 грн. пені за порушення строку повернення кредиту, 3542,49 грн. пені за порушення строку сплати відсотків.

Так, рішенням господарського суду Одеської області від 02.02.2015 р. по справі № 916/4749/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.04.2015 р., задоволено позовні вимоги ПАТ "Фінростбанк" до ПП "Дунайюгмет" про стягнення 321451,57 грн., а саме з останнього на користь Банку стягнуто прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 234782,96 грн., прострочену заборгованість за відсотками у розмірі 49844,57 грн., пеню за порушення строку повернення кредиту у розмірі 33281,55 грн., пеню за порушення строку сплати відсотків у розмірі 3542,49 грн. та судовий збір в сумі 6429,03 грн.

Вказаними судовими рішеннями встановлено факт правомірності надання відповідачем позивачу кредитних коштів і виконання сторонами спірного договору його умов, а саме надання Банком позивачу кредитних коштів, отримання відповідачем цих коштів і несвоєчасне повернення отриманих кредитних коштів у повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, з огляду на приписи ч. 2 ст. 35 ГПК України вказані факти щодо отримання позивачем кредитних коштів і неналежного виконання останнім умов спірного кредитного договору не підлягають доведенню у даній справі.

Проте позивач вважає, що спірний договір підлягає визнанню недійсним з огляду на те, що договір та додаткова угода до нього укладені з порушенням закону. Зокрема, як зазначає позивач, під час надання овердрафту ПП „Дунайюгмет" не було надано документів, які б свідчили про те, що відповідно до чинного законодавства України у АТ „Фінростбанк" є законні підстави надавати такі фінансові послуги, а саме відповідної ліцензії, уставних, реєстраційних та інших документів. Також позивач наголошує, що з боку відповідача не були надані документи щодо уповноваження будь-яких осіб діяти від імені банку щодо підписання таких договорів та надання таких фінансових послуг, у зв'язку з чим спірний договір підписано неповноважною особою. Крім того, за ствердженнями позивача, відповідачем не надана інформація про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Так, позивач стверджує, що в договорі відсутня така істотна умова договору як ціна договору. При цьому позивач зазначає, що ним неодноразово висувались вимоги щодо приведення вказаного договору до вимог чинного законодавства щодо надання прозорих схем нарахування заборгованості та розрахунків, адекватного нарахування боргу, у відповідь на що співробітники АТ „Фінростбанк", посилаючись на закриті системні файли та автоматичне нарахування заборгованості, відмовлялись від доступності, відкритості, прозорості таких взаєморозрахунків.

Заявляючи позов про визнання недійсним спірного кредитного договору та додаткової угоди до нього, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось, спірний договір укладено у письмовій формі. При цьому зі змісту договору вбачається, що з боку Банку його укладено головою правління Банку Іванічевим А.С. З огляду на таке, суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що спірний договір підписано неповноважною особою.

Наразі судом оцінюються критично доводи позивача про ненадання йому інформації про умови кредитування та відсутність розрахунку боргу, оскільки в розділі ІІ договору передбачено порядок погашення кредиту, нарахування відсотків та їх сплата. До того ж в п. 1.4 договору розмір процентної ставки встановлено на рівні 28% річних, яка є фіксованою. Зазначені умови договору свідчать про те, що сторонами відповідно до положень ст. 1056-1 Цивільного кодексу України погоджено фіксовану процентну ставку і зазначене не суперечить вимогам діючого законодавства та умовам укладеного між сторонами договору.

За приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, якою визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Між тим спірний договір може містити будь-які умови, узгоджені сторонами на власний розсуд. Наявність таких умов не є підставою для визнання укладеного договору недійсним, оскільки останні можуть бути змінені в установленому чинним законодавством порядку в процесі виконання договору. Втім, вимоги щодо зміни умов договору протягом дії останнього позивачем не заявлялися, належних доказів звернення позивача до Банку з відповідними вимогами позивачем не надано. При цьому судом не приймаються до уваги посилання позивача на неотримання ним інформації стосовно умов кредитування, схем розрахунку заборгованості, як на підставу для визнання недійсним спірного договору кредитування, оскільки чинне законодавство не пов'язує такі обставини з недійсністю договору.

Так, перелік зобов'язань позивача у договорі як гарантування повернення наданого Банком кредиту та інші умови договору не суперечить актам цивільного законодавства. Більш того, скріплення договору підписами та печатками уповноважених осіб, а також виконання умов цього договору шляхом надання кредитних коштів позивачу на умовах визначених даним договором та беззаперечне прийняття цих коштів свідчить про погодження і прийняття усіх умов оспорюваного договору та відсутність обставин, які є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

До того ж позивач не надав до матеріалів справи будь-яких письмових доказів, які б підтверджували той факт, що спірний договір N 607-ОД від 19.09.2013 р. суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; не довів відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будь-якої з осіб, яка вчинила спірний правочин; відсутність вільного волевиявлення та невідповідність його внутрішній волі учасника спірного правочину; не спрямованість будь-якої зі сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином.

Крім того, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є способом захисту порушених прав, проте позивачем не доведено в чому саме полягає порушення його прав внаслідок укладання спірного кредитного договору, навпаки, відповідно до умов зазначеного договору відповідачем позивачу були надані кредитні кошти, використані останнім на власні потреби.

Відтак, оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними укладених між сторонами договору N 607-ОД від 19.09.2013 р. про надання овердрафту по поточному рахунку та додаткової угоди від 22.07.2014 р. до цього договору. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства „Дунайюгмет" про визнання недійсними вказаного договору і додаткової угоди до нього є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного підприємства „Дунайюгмет" до Публічного акціонерного товариства „Фінростбанк" про визнання недійсними договору про надання овердрафту та додаткової угоди до нього відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 19 травня 2015 р.

Суддя В.С. Петров