ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" травня 2015 р.Справа № 916/1564/15-г

За позовом Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ";

до відповідача Одеська залізниця

про стягнення 9888,53грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач, публічне акціонерне товариство "ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з державного підприємства "Одеська залізниця" 9888,53 гривень вартості недостачі вантажу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16 квітня 2015 року позовну заяву (вх.№1648/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/1564/15-г та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення повернуті на адресу суду з відміткою про вручення останньому поштової кореспонденції.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, надав відзив зі змісту якого вбачається, що заявлені позивачем позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позов (вх.№11131/15 від 29.04.2015р.).

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

31 грудня 2013р. між публічним акціонерним товариством "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (Замовник) та публічним акціонерним товариством "ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ" (Виконавець) було укладено договір №13-15/75-У, згідно умов п.1.1. якого у відповідності із цим Договором, Замовник зобов'язується передати (поставити) Виконавцю вугілля для збагачення, сплатити послуги Виконавця пов'язанні зі збільшенням вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов'язується прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення вугілля концентрат Замовнику, в строки та на умовах обумовлених цим Договором та/або Специфікаціями.

Так, на виконання умов вищенаведеного договору, 06.10.2014 року публічне акціонерне товариство "ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ" зі станції Добропілля Донецької залізниці за залізничною накладною №52830148 відправило на станцію Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці вугіллям, загальною вагою 138 000 кг.

З прибуттям вагонів №66971110 та №67569201 на станцію Нижнедніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці 07.10.2014 року було проведено комісійне переваження, в результаті чого, було виявлено нестачу вантажу, які зафіксовані в комерційному акті РА № 004821/492/86 від 07 жовтня 2014 року та комерційному акті РА № 004822/493/87 від 07 жовтня 2014 року.

Так, акт РА №004821/492/86 від 07.10.2014 містять визначення про те, що у вагоні №66971110 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 86250 кг, тара - 22160 кг, нетто - 64090 кг, що менше. вантажного документу на 4910 кг. Навантаження вугілля у вагоні вище бортів на 20 см марковано із застосуванням катка. Над 4-6 люками зліва по руху потягу є поглиблення довжиною 4,5 м, шириною 2,8 м, глибиною 0,5 м. Маркування в місцях поглиблення відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Люки щільно зачинені, течі вантажу не було.

Відповідно до комерційного акту РА №004822/493/87 від 07.10.2014 при контрольному переважуванні вагону №67569202 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 88550 кг, тара - 23100 кг, нетто - 65450 кг, що менше вантажного документу на 3550 кг. Навантаження вугілля у вагоні вище бортів на 20 см марковано із застосуванням катка. Над 4-7 люками зліва по руху потягу є поглиблення довжиною 6,0 м, шириною 1,5-1,8 м, глибиною 0,4 м. Маркування в місцях поглиблення відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Люки щільно зачинені, течі вантажу не було.

Як стверджує позивач вагони №66971110 та №67569202, прибули на станцію Миколаїв-Вантаж Одеської залізниці з нестачею вантажу у кількості 5700 кг, що і було встановлено комерційними актами, вартість якої позивач визначив згідно довідки, що видана публічним акціонерним товариством "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", де вартість 1 тони вугільної продукції складає 1734,83 грн. (з ПДВ).

Так, з посиланням на факти виникнення нестачі, встановлені в комерційних актах, на думку позивача, її спричинено з вини ДП „Одеська залізниця", що і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій -це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 2 ст. 306 ГК України визначено, що суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту Залізниць України).

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (ч.ч.2, 3 ст. 308 ГК України).

Статтею 924 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною 3 ст. 32 Статуту Залізниць України визначено, що відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно ст. 110 Статуту Залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

Згідно зі ст.ст. 114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі - продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що саме в процесі перевезення ДП „Одеська залізниця" не вжило заходів щодо його зберігання, що призвело до нестачі вантажу у розмірі 8460кг, на яку вказують обставини, відображені у комерційному акті, а саме заглиблення на поверхні вантажу, тобто мала місце крадіжка в процесі перевезення вантажу, оскільки інші докази втрати вантажу в матеріалах справи відсутні.

Отже, суд покладає відповідальність за нестачу вантажу на ДП „Одеська залізниця", обов'язком якої є забезпечення схоронності вантажу під час перевезення.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 р. норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

З врахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно п. 27 Правил видачі вантажів для вантажу у вологому стані складає 2%, нестача вантажу становить у вагоні №66971110 звідси 4910 /нестача за актом/ - 1380 /норма природної втрати 2% кг/ = 3530 кг, та у вагоні №67569202 - 3550-1380= 2170 кг., всього 5700 кг..

Тоді, 5700 кг х 1734,83 грн. = 9888,53 грн. Вартість нестачі вантажу у №66971110 та №67569202 складає 9888,53 грн. (з ПДВ).

За таких обставин, суд повністю задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з ДП „Одеська залізниця" вартості нестачі вантажу в сумі 9888,53 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд, задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги, у зв'язку з чим з ДП „Одеська залізниця" на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ" підлягає стягненню вартість нестачі вантажу в сумі 9888,53 грн.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з державного підприємства "Одеська залізниця" (65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд 19, ) на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ" (85000, Донецька обл., м. Добропілля, вул. Київська, буд. 1, ) 9888 (дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень 53 копійки вартості нестачі вантажу, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України

Повне рішення складено 27 травня 2015 р.

Суддя Г.І. Гуляк