КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Справа№ 910/29335/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Куксова В.В.

при секретарі судового засідання: Грабовському Д.А.

за участі представників сторін:

позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи

повідомлений належним чином;

відповідача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи

повідомлений належним чином;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Комунального підприємства "Дирекція з

управління та обслуговування житлового фонду"

Деснянського району міста Києва

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2015

у справі № 910/29335/14 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Майстерліфт"

відповідача Комунального підприємства "Дирекція з

управління та обслуговування житлового фонду"

Деснянського району міста Києва

про стягнення заборгованості у розмірі 17 430,90 грн. за

Договором на виконання робіт № ДС-17 від

01.08.2012, з якої: 13 581,60 грн. основного боргу,

26 563,54 грн. інфляційні втрати, 867,36 грн.

3 % річних

ВСТАНОВИВ:

26.12.2014 позивач ТОВ "Майстерліфт" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва про стягнення 14 402,14 грн. заборгованості за Договором на виконання робіт №ДС-17 від 01.08.2012, в тому числі 13 581,60 грн. основного боргу, 16 563,54 грн. втрат від інфляції та 867,36 грн. 3% річних, в зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати відновлювальних робіт з ремонту ліфтів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2015 № 910/29335/14 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з відповідача КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва на користь позивача ТОВ "Майстерліфт" основний борг у розмірі 13 581,60 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 981,94 грн., 3% річних у розмірі 867,36 грн..

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, відповідач КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2015 № 910/29335/14 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою КАГС від 14.04.2015 № 910/29335/14 порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача та призначено судове засідання (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Авдеєва П.В., Куксова В.В.).

В судове засідання від 20.05.2015 представники відповідача-скаржника та позивача не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про належне повідомлення сторін свідчать залучені до матеріалів справи зворотні поштові повідомлення № 09-33/15706/15, № 09-33/15579/15.

За пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої Постанови.

Зважаючи на те, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи та те, що явка уповноважених представників сторін обов'язковою не визнавалася, про час та дату судового засідання їм було відомо, колегія суддів дійшла висновку за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, без участі представників позивача та відповідача.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2015 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги таке.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.08.2012 між відповідачем КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва (замовник за Договором) та позивачем ТОВ "Майстерліфт" (підрядник за Договором) укладено Договір про виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів №ДС-17, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується виконати відновлювальні роботи з ремонту ліфта, а замовник - прийняти і оплатити вартість робіт у порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно з пунктом 2.1 Договору загальна вартість цього договору становить 13 581 грн 60 коп.

Оплата робіт здійснюється за фактично виконані роботи на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в). Термін перевірки Замовником наданої форми актів - 3 робочих дні (п. 2.2. Договору).

У відповідності до пункту 2.7. Договору розрахунок за виконані роботи проводиться протягом 10 банківських днів після прийняття робіт та підписання і скріплення печатками сторін актів виконаних робіт.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 9.1. з моменту його підписання сторонами (06.08.2012) і діє до 31.12.2012, а в частині оплати - до повного виконання Замовником своїх зобов'язань за цим Договором.

Дослідивши зміст укладеного Договору, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Як встановлено судом першої інстанції, 15.10.2012 між сторонами підписано чотири Акти приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2012 року загалом на суму 13 581 грн 60 коп. (2608,80 грн. + 7779,60 грн. + 1540,80 грн. + 1652,40 грн.), які відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором не оплатив належним чином. (а/с 15-26)

Між сторонами підписано Акт звірки взаєморозрахунків за Договором №ДС-17 від 01.08.2012 за період січень 2012 - грудень 2014 року, з якого вбачається наявність заборгованості в розмірі 13 581 грн. 60 коп. (а/с 39) Вказана обставина сторонами не заперечується, належним чином завірена копія названого Акту наявна в матеріалах справи, оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні у суді першої інстанції.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем доведено належним чином, а відповідачем не спростовано факту існування у останнього заборгованості за виконанні роботи.

За оцінкою колегії суддів, враховуючи вищенаведені обставини справи, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 13 580,60 грн. за відновлювальні роботи з ремонту ліфтів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вирішення спору в частині позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення з 30.10.2012 по 15.12.2014 колегія суддів, беручи до уваги факт невиконання відповідачем обов'язку з оплати виконаних робіт за вказаним Договором, погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі - 867,36 грн. та інфляційних втрат у сумі 16 563,54 грн.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у Постанові № 48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010).

Доводи відповідача наведені в апеляційній скарзі про те, що оскільки Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25.03.2014 було вилучено всі первинні документи щодо правовідносин з позивачем за 2012-2014 роки, а тому розгляд даної справи по суті є неможливим, не приймаються колегією суддів до уваги, є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на те, що Акти виконаних робіт за спірний період були підписані сторонами 15.10.2012, то обов'язок їх оплати відповідно до пункту 2.7 Договору настав 26.10.2012, тоді як первинна документація була вилучена на підставі названої Ухвали суду від 25.03.2014, тобто через 17 місяців після настання строку оплати відповідачем виконаної позивачем роботи.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини.

Враховуючи викладене, слід зазначити, що даною нормою, зокрема, встановлено презумпцію вини особи, що саме боржник, у даному випадку відповідач КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва, звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання. (Наведена правова позиція викладена у Постановах Вищого Господарського суду України, зокрема у Постановах від 22.07.2014 № 910/23772/13, від 08.02.2015 №922/3483/14 та у Постанові Верховного суду України від 14.11.2012 № 6-122цс12).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги відповідача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального Кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2015 № 910/29335/14 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 № 910/29335/14 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 № 910/29335/14 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/29335/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді П.В. Авдеєв

В.В. Куксов