УХВАЛА

22.05.2015Справа № 54/247

Суддя Шкурдова Л.М. розглянуши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" на дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області у виконавчому провадженні № 35445684.

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Тамерлан"

про стягнення 3 166 324,00 грн.

Представники:

від стягувача (заявника): Кривенда М.В. - пред.по дов.

від боржника: не з'явився

від ВДВС: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Тамерлан" про стягнення 3 166 324,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем умов кредитного договору № 13/К-08 від 07.05.2008.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.07.2011 у справі № 54/247 позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача 2 000 000,00 грн заборгованості за кредитом, 1 146 005,20 грн заборгованості за відсотками, 7 940,03 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту, 12 379,76 грн пені за порушення строків сплати відсотків, 25 500,00 грн витрат по сплаті державного мита та 236,00 грн витрат за інформаційно-технічне обслуговування судового процесу.

На виконання рішення суду у даній справі господарським судом міста Києва видано наказ від 25.07.2011.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 07.12.2012 відкрито виконавче провадження № 35445684 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 25.07.2011 у справі № 54/247.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.09.2014 здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні № 35445684 по виконанню наказу № 54/247 з ТОВ "Укрпромбанк" на ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал".

09.04.2015 товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" звернулося до господарського суду зі скаргою на дії, бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області у виконавчому провадженні № 35445684, посилаючись на те, що заявником не було отримано відповіді на заяви щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні та державним виконавцем було безпідставно повернуто виконавчий документ ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал".

На призначене судове засідання представник боржника та представник ВДВС не з'явилися, про час та місце розгляду скарги були належним чином повідомлені.

Відповідно до ч 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких підстав, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності представника боржника та представника ВДВС.

Розглянувши подану скаргу, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 07.12.2012 відкрито виконавче провадження № 35445684 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 25.07.2011 у справі № 54/247.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.09.2014 здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні № 35445684 по виконанню наказу № 54/247 з ТОВ "Укрпромбанк" на ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал".

12.03.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусово виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області на підставі п.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.03.2015 року у виконавчому провадженні ВП№35445684.

Оскаржувана постанова мотивована наступним:

« 18.03.2014 року державним виконавцем на адресу стягувача ТОВ «Український промисловий банк» направлено лист щодо здійснення авансування витрат на проведення виконавчих дій, однак станом на 12.03.2015 року відповіді не надійшло, авансування витрат не проведено.

Відповідно до п.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачеві у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.».

Наразі, стягувач оскаржує Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.03.2015 року у виконавчому провадженні ВП№35445684.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до п.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Згідно ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.

Таким чином, державний виконавець повинен був направити ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" лист щодо здійснення авансування витрат на проведення виконавчих дій, а у разі не проведення авансування попередження про повернення виконавчого документа.

Як встановлено судом вище, ухвалою господарського суду міста Києва від 09.09.2014 здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні № 35445684 по виконанню наказу № 54/247 з ТОВ "Укрпромбанк" на ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал".

Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" 22.10.2014 року звернулося до відділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у київській області із заявою щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні №35445684 на підставі ухвали господарського суду міста Києва від 09.09.2014.

11.03.2015 року ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" повторно звернулось до відділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у Київській області.

За змістом ч.1 ст.11 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Наразі, в матеріалах справи, відсутні докази вчинення державним виконавцем всіх необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N512/5, які були б спрямовані на здійснення примусового виконання наказу господарського суду м. Києва № 54/247, в той же час матеріали справи не містять доказів того, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у Київській області звертався до стягувача, яким є ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" із заявою про авансування витрат на проведення виконавчих дій та/або надсилав попередження про повернення виконавчого документа в зв'язку з непроведенням авансування виконавчих дій.

За змістом ст.124 Конституції України, ст.ст.4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

У Рішенні від 26.06.2013 по справі №1-7/2013 Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень п.2 ч.2 ст.17, п.8 ч.1 ст.26, ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що Конституційний Суд України, розглядаючи цю справу, брав до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно із Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 зі справи «Совтрансавто-Холдинг» проти України" визначено, що «одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів» (згадується в п.4 Інформаційного листа №01-8/1427 від 18.11.2003 Вищого господарського суду України «Про юрисдикцію Європейського суду з прав людини в Україні»).

Згідно з п.9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вище наведене, вимоги скаржника про визнання недійсною постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.03.2015 року у виконавчому провадженні ВП№35445684 є обґрунтованими.

Відповідно до п.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п.2.13. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N 512/5 (далі - Інструкція) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали державний виконавець своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, замінює назву сторони виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова державного виконавця долучаються до виконавчого документа при його направленні за належністю або поверненні його стягувачу чи до суду.

Згідно з п.2.14 Інструкції, правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Таким чином, державний виконавець на підставі винесеної судом ухвали про заміну сторони у виконавчому провадженні своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований замінює назву сторони виконавчого провадження.

Як встановлено судом вище, ухвалою господарського суду міста Києва від 09.09.2014 здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні № 35445684 по виконанню наказу № 54/247 з ТОВ "Укрпромбанк" на ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал", проте доказів винесення державним виконавцем постанови щодо заміни назви сторони у виконавчому провадженні матеріали справи не містіть, в той час як в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.03.2015 року у виконавчому провадженні ВП№35445684 державним виконавцем вказано стягувачем ТОВ "Укрпромбанк" та у супровідному листі вказано одержувача ТОВ "Укрпромбанк".

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не було здійснено заміну назви сторони виконавчого провадження, в зв'язку з чим вимоги скаржника про зобов'язання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області провести заміну стягувача з ТОВ "Укрпромбанк" на ТОВ "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" суд вважає обґрунтованими.

Керуючись статтями 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області задовольнити.

2. Визнати недійсною постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.03.2015 року у виконавчому провадженні ВП№35445684 з виконання наказу господарського суду міста Києва № 54/247 від 25.07.2011 року.

3. Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області замінити назву сторони виконавчого провадження, а саме стягувача з товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк" на товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал".

Суддя Л.М. Шкурдова