КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Справа№ 911/15/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Калатай Н.Ф.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

від позивача - Єршова С.В., від відповідача - Зайченко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства «Баришівкатепломережа»

на рішення господарського суду Київської області від 03.03.2015р.

по справі № 911/15/15 (суддя - Бабкіна В.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до комунального підприємства «Баришівкатепломережа»

про стягнення 45 643,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 03.03.2015р. позов задоволено частково. Стягнуто з комунального підприємства «Баришівкатепломережа» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 23 899,32 грн. пені, 11 250,61грн. 3% річних, 10 462,90грн. інфляційних втрат, 1 825,76рн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, комунальне підприємство «Баришівкатепломережа» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 03.03.2015 р. по справі №911/15/15 в частині стягнення 23 899,32грн. пені, 10 462,90грн. інфляційних витрат та 11 250,61грн. 3% річних. та прийняти нове рішення, яким залишити позовну заяву без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2015р. апеляційну скаргу комунального підприємства «Баришівкатепломережа» прийнято до провадження.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015р., враховуючи перебування судді Кропивної Л.В. у відпустці, для розгляду даної справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., судді Калатай Н.Ф., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015р. апеляційну скаргу комунального підприємства «Баришівкатепломережа» на рішення господарського суду Київської області від 03.03.2015р. по справі № 911/15/15 прийнято до провадження у визначеному складі.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заперечує проти апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

28.08.2012 р. між національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (продавець) та комунальним підприємством «Баришівкатепломережа» (покупець) було укладено договір № 12/949-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору. /а.с. 15/.

Згідно з п. 2.1. договору продавець передає покупцю в період з 01.08.2012р. до 31.12.2012р. газ в обсязі до 471,9 тис. куб.м, у тому числі по місяцях: жовтень - 64,4 тис. куб.м, листопад 2013 р. - 154,4 тис. куб.м, грудень 2013 р. - 253,1 тис. куб.м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3 договору).

Згідно з п. 3.4 договору не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства 3 примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу погашається неустойка; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

Згідно з п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п. 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Пунктом 11.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

По актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2012 р., від 30.11.2012 р., від 31.12.2012 р. позивач передав відповідачу газ на загальну суму 512 399,95 грн. /а.с. 21-23/.

Однак, в порушення п. 6.1. договору відповідач за отриманий газ у встановлені договором строки не розрахувався.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 договору сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Позивачем до стягнення заявлено пеню у розмірі 23 925,50 грн., у тому числі - за період з 14.11.2012 р. до 21.12.2012 р. в сумі 994,81 грн., з 14.12.2012 р. до 27.12.2012 р. в сумі 858,26 грн., з 14.01.2013 р. до 14.07.2013 р. в сумі 22 072,43 грн.

Однак, враховуючи, що 21.12.2012 р. є днем фактичної оплати заборгованості, Київський апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 23 899,32 грн., у тому числі - 14.11.2012 р. до 20.12.2012 р. в сумі 968,63 грн., з 14.12.2012 р. до 27.12.2012 р. в сумі 858,26 грн., з 14.01.2013 р. до 14.07.2013 р. в сумі 22 072,43 грн.

Крім того, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у сумі 11255,31 грн., у тому числі - за період з 14.11.2012 р. до 21.12.2012 р. в сумі 198,96 грн., з 14.12.2012 р. до 27.12.2012 р. в сумі 171,65 грн., з 14.01.2013 р. до 01.04.2014 р. в сумі 10 884,70 грн.

Враховуючи період нарахування, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в сумі 11 250,61 грн., у тому числі - 14.11.2012 р. до 20.12.2012 р. в сумі 194,26 грн., з 14.12.2012 р. до 27.12.2012 р. в сумі 171,65 грн., з 14.01.2013 р. до 01.04.2014 р. в сумі 10 884,70 грн.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 10462,90 грн., у тому числі - за період з листопада 2012 року до грудня 2012 року в сумі 63,88 грн., за грудень 2012 року в сумі 299,17 грн., з січня 2013 року до квітня 2014 року в сумі 10462,90 грн., і є арифметично вірним.

За таких обставин, позовні вимоги є документально обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо доводів апелянта, то слід зазначити наступне.

Так дійсно 14.02.2014р. між НАК «Нафтогаз України», КП «Баришівкатепломережа», Головним управлінням Державної казначейської служби у Київській області, Департаментом фінансів Київської області облдержадміністрації, Баришівської районної державної адміністрації, Управлінням фінансів Баришівської райдержадміністрації був укладений договір про організацію взаєморозрахунків №215/30, предметом якого була організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та постанови Кабінету Міністрів України №30 від 29.01.2014р. «Про затвердження порядку та умов надання у 2014р. субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з центрального водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з центрального водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування». /а.с. 55/.

Заборгованість у розмірі 298 940,11грн., яка виникла на підставі договору №12/949-ТЕ-17 від 28.08.2012р., погашена, що підтверджується платіжним дорученням №292, а тому відповідач вважає, що у позивача відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій. /а.с. 59/.

З такими доводами апелянта апеляційний господарський суд погодитися не може, оскільки доказів погашення заборгованості у встановлені договором №12/949-ТЕ-17 від 28.08.2012р. строки, матеріали справи не містять. Натомість, договір про організацію взаєморозрахунків №215/30 підтверджує прострочення зобов'язання, що в свою чергу передбачає правові наслідки у вигляді сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом Київської області правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Київської області від 03.03.2015р. у справі № 911/15/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Київської області від 03.03.2015р. у справі № 911/15/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи № 911/15/15 повернути до господарського суду Київської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Н.Ф. Калатай

Л.Г. Смірнова