Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "26" травня 2015 р. Справа № 906/327/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Гриньок О.А. (довіреність №14-126 від 13.05.14.)

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Державного підприємства "Підприємство Бердичівської виправної колонії управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Житомирській області (№70)

про стягнення 75917,22 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 75917,22 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №13/3275-БО-10 від 28.12.12., з яких: 54496,63 грн. - основний борг, 8450,93 грн. - пеня, 10348,40 грн. - інфляційні, 2621,26 грн. - 3% річних.

У судовому засіданні представник позивача подав письмове пояснення, в якому зазначено про те, що відповідач частково сплатив суму основного боргу в розмірі 4992,32 грн. після подачі позову до суду, тому на день розгляду справи сума основної заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №13/3275-БО-10 від 28.12.12 складає 49504,31 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві з врахуванням часткової сплати відповідачем боргу та просить суд стягнути 49504,31 грн. - основного боргу, 8450,93 грн. - пені, 10348,40 грн. - інфляційних, 2621,26 грн. - 3% річних.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, до суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням у відрядженні уповноваженого представника.

За нормами ст.28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб, крім керівника підприємства та організації, можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Тобто, інтереси підприємства може представляти будь-яка особа на підставі довіреності виданої його керівником.

Відповідно до ст.22 ч.3 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Передбачений законом строк розгляду справи, який був продовжений на 15 днів, закінчився.

Суд відхиляє клопотання відповідача, вважає, що відповідач не добросовісно користується своїми правами наданими йому ст.22 ГПК України, оскільки у відповідача будо достатньо часу для викладення своєї позиції у відзиві на позовну заяву та її обгрунтування.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст.59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2012 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець/позивач) та Державним підприємством "Підприємство Бердичівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№70)" (покупець/відповідач) укладено договір купівлі - продажу природного газу №13/3275-БО-10 з додатковими угодами (а.с.11-18), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору (п.1.1 договору).

На виконання умов договору позивачем протягом січня-квітня та грудня 2013 відповідачу було надано передбачені договором об'єми газу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с.23-26), за який відповідач своєчасно не розраховувався.

Згідно п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно розрахунку позивача станом на 28.11.2014 борг відповідача склав 54496,63 грн.

Оскільки відповідач не провів розрахунок за отриманий природний газ у строк, передбачений п.6.1 договору, позивач з посиланням на ст.231, ст.232 ГК України, ст.625 ч.2 ЦК України, п. 7.2 договору просить стягнути з відповідача 8450,93грн. - пені, 10348,40грн. - інфляційних та 2621,26грн. - 3% річних.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193 Господарського кодексу України, згідно якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ГПК України).

У процесі розгляду справи представником позивача повідомлено про сплату частини основного боргу в сумі 4992,32грн., після подачі позову до суду (09.03.15).

За таких обставин суд припиняє провадження у справі в частині стягнення 4992,32грн. основного боргу на підставі ст.80 ч.1 п.1-1 ГПК України, за відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних та 3% річних (а.с.8-10), суд вважає його правильним і таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п.7.2 даного Договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування пені, суд вважає їх правильним і таким, що відповідають вимогам діючого законодавства і умовам укладеного договору.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 49504,31грн. боргу, 8450,93грн. - пені, 10348,40грн. - інфляційних та 2621,26грн. - 3% річних обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В частині стягнення 4992,32грн. основного боргу провадження у справі підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача згідно ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Припинити провадження у справі в частині стягнення 4992,32грн. боргу.

3.Стягнути з Державного підприємства "Підприємство Бердичівської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області" (13306, Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, б.1, код 08679988) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) - 49504,31 грн. заборгованості за отриманий природний газ, 8450,93 грн. пені, 10348,40 грн. інфляційних, 2621,26 грн. річних, 1827грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-відповідачу (рек. з повідом.)