ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2015 р.Справа № 922/2365/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком", м. Харків
до Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 13 568,49 грн.
за участю представників:

позивача - Перхун Ю.М., за дов. №3639 від 03.11.2013 року

відповідача - не з`явився.

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Державіної інспекції сільського господарства в Харківській області, про стягнення 11 514,09 грн. основного боргу, 571,53 грн. пені, 1 388,89 грн. інфляційних втрат та 109,15 грн. 3% річних. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у розмірі 1 827,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов'язання за договором № 057151707/45481-270-24 про надання телекомунікаційних послуг від 08 жовтня 2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 квітня 2015 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/2365/15 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 13 травня 2015 року.

13 травня 2015 року ухвалою господарського суду Харківської області було розгляд даної справи було відкладено до 27 травня 2015 року.

В судове засідання 27 травня 2015 року з'явився представник позивача та просив просив суд прийняти до розгляду заяву з додатками про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 11 514,09 грн., пеню в розмірі 556,36 грн., 1 388,89 грн. інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 109,15 грн. Дані документи судом долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 21712 від 27 травня 2015 року.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомляв, свою правову позицію з приводу позовних вимог до суду також не надав.

Судом перевірено адресу відповідача: згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та осіб фізичних осіб підприємців, станом на 27 травня 2015 року, місцезнаходження відповідача - 61002, Харківська область, місто Харків, Київський район, вулиця Артема, будинок 14, саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи. Відповідно до вимог частини 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомлення суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважаються, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі та ухвала про відкладення розгляду справи) направлялися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідних документів.

Окрім того про обізнаність відповідача про час та місце розгляду справи свідчать наявне в матеріалах справи поштове повідомлення з відміткою поштової установи "За закінченим терміном зберігання" (арк. спр. 63-66).

Таким чином, суд вважає, що сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач не з'явився у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали ( пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи

Так, наявні в матеріалах справи ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 21712 від 27 травня 2015 року), суд зазначає наступне, вказаною заявою позивачем здійснено зменшення кількісних показників за тією ж вимогою, що заявлена у позовній заяві.

У пунктах 3.10 та 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України за № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Позивач, при здійсненні відповідної процесуальної дії (в розумінні ст. 22 ГПК України), повинен додержуватись правил її вчинення, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК - залишення без розгляду відповідної заяви.

Суд, розглянувши питання щодо прийняття до розгляду заяви (вх. № 21712 від 27 травня 2015 року) позивача про зменшення розміру позовних вимог, вважає за можливе прийняти її до розгляду з огляду на наступне.

Як зазначено вище в ухвалі суду, частиною 4 ст. 22 ГПК України унормоване право позивача на зменшення розміру позовних вимог до прийняття судом рішення по справі. Дослідивши заяву позивача про зменшення позовних вимог (вх. № 21712 від 27 травня 2015 року) судом встановлено, що вказана заява підписана уповноваженою особою; позивачем дотримано правила вчинення процесуальної дії - надано докази направлення заяви про зменшення позовних вимог відповідачу; вказаною заявою позивачем здійснено зменшення кількісних показників за тією ж вимогою, що заявлена у позовній заяві. З огляду на зазначене, заява позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 21712 від 27 травня 2015 року) підлягає прийняттю до розгляду, подальший розгляд справи здійснюватиметься з її урахуванням.

Представник позивача позовні вимоги підтримує з урахування заяви про зменшення розміру позовних вимог у повному обсягу та просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 27 травня 2015 року представник позивача не вияв наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

08 жовтня 2012 року між позивачем (Укртелеком) та відповідачем (Абонент) було укладено договір № 057151707/45481-270-24 про надання телекомунікаційних послуг.

Відповідно до п. 1 договору, Укртелеком відповідно до умов договору зобов'язується надавати Абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги згідно з переліком та в обсягах, замовлених Абонентом (далі - послуги), а абонент зобов'язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього договору.

Укртелеком зобов'язується, надавати замовлені Абонентом послуги цілодобово відповідно до вимог Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 (далі - правила), та інших нормативно-правових актів і нормативних документів у сфері телекомунікацій України. У разі зміни законодавства в сфері телекомунікацій щодо порядку надання та отримання телекомунікаційних послуг сторони зобов'язуються з моменту набрання чинності новим актам законодавства дотримуватись його положень. У такому випадку договір застосовується лише в частині, яка не суперечить чинному законодавству. Надавати послуги за встановленими значеннями показників якості відповідно до нормативних документів у сфері телекомунікацій, договору та умов надання послуг з додержанням вимог правил та інших актів законодавства. Надавати абоненту безоплатний доступ до телекомунікаційних мереж загального користування для виклику охорони, міліції, допомоги, аварійної служби газу, служби екстреної допомоги населенню за телефонами 101, 102, 103, 104 та 112 відповідно (п. п. 3.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3 договору).

Абонент зобов'язаний, дотримуватися умов цього договору та вимог чинних нормативних актів у сфері телекомунікацій. Своєчасно оплачувати отримані послуги в повному обсягу (п. п. 3.4, 3.4.1, 3.4.2 договору).

Згідно п. п. 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.11, 4.14, 4.15 договору, форма розрахунків за договором - безготівкова. Система розрахунків, що застосовується Укртелекомом: з наданням/рахунків. При використанні системи розрахунків з надсиланням рахунка Абоненту інформація про належну суму платежу за отримані послуги Укртелекому надається не менше ніж один раз на місяць. За контент-послуги, що надаються Абоненту, інформація зазначається в окремому рядку рахунку за телекомунікаційні послуги. Порядок оплати надання послуг - в кредит. Розрахунковий період становить календарний місяць. Юридичні особи, які фінансуються з державного (місцевого) бюджету, повинні надати довідку фінансового органу про підтвердження їх повного фінансування за рахунок бюджетних коштів з метою застосування тарифів, які встановлюються для бюджетних підприємств, установ та організацій. Рахунок за отримані послуги оплачується абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати), та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої (авансованої) оплати.

За невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором. У разі несвоєчасної оплати наданих Укртелекомом послуг Абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати. Сплата абонентом пені, правомірне припинення чи скорочення Укртелекомом переліку послуг не звільняє Абонента від обов'язку оплатити надані йому послуги (п. п. 5.1, 5.2, 5.3 договору).

Відповідно до п. п. 7.1, 7.2 договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31 грудня 2012 року. Керуючись п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони домовились, що умови цього договору застосовуються до правовідносин між сторонами, які виникли до його укладання, а саме з 01 жовтня 2012 року. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомила письмово про його припинення договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожен наступний рік.

Згідно з наявними в матеріалах справи рахунками-актами: № 7.2014.454810 від 31 липня 2014 року на суму 4009,43 грн.; № 8.2014.454810 від 31 серпня 2014 року на суму 3800,70 грн.; № 9.2014.454810 від 30 вересня 2014 року на суму 3053,60 грн.; № 10.2014.454810 від 31 жовтня 2014 року на суму 1343,40 грн.; № 11.2014.454810 від 30 листопада 2014 року на суму 1218,55 грн.; 12.2014.454810 від 31 грудня 2014 року на суму 1 345,54 грн.; № 1.2015.454810 від 31 січня 2015 року на суму 1319,34 грн.; № 2.2015.454810 від 28 лютого 2015 року (арк. спр. 28-35) позивачем надано відповідачу за період з липня 2014 року по лютий 2015 року включно телекомунікаційні послуги на загальну суму 17 416,85 грн.

Позивачем зазначено, що відповідачем було здійснено часткову оплату телекомунікаційних послуг у розмірі 5 902,76 грн. за період липень 2014 року частково (несплачений залишок 691,30 грн.) та січень-лютий 2015 року в повному обсязі. Непроведення своєчасного розрахунку призвело до звернення позивача із даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Абзац 1 ч. 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" про стягнення з Державної інспекції сільського господарства в Харківській області заборгованості за отримані телекомунікаційні послуги в період з липня 2014 року (частково у розмірі 691,30 грн.), серпня по грудень 2014 року включно у загальному розмірі 11 514,09 грн. є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 1 388,89 грн. інфляційних втрат та 109,15 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як свідчать матеріали справи, період нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за розрахунком визначено вірно згідно діючого законодавства, що дає підстави суду задовольнити позовні вимоги позивача, стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 109,15 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 388,89 грн. (за період з 21 серпня 2014 року по 28 лютого 2015 року включно)

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 556,36 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), визнається згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Як зазначено вище, умовами п. 5.2 договору передбачено відповідальність за порушення зобов'язання.

Враховуючи наведені норми закону та умови договору, беручи до уваги прострочення виконання відповідачем основного зобов'язання, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 556,36 грн. підлягаючими задоволенню.

Відповідно ст. 49 ГПК України, судові витрати у даній справі в розмірі 1 827,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 6, 11, 509, 525, 545, 546, 610, 611, 625, 627, 628, 901, 903 Цивільного кодексу України, 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю

Стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Харківській області (61002, місто Харків, вулиця Артема, будинок 14, в тому числі з п/р 5149, 5159 в ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (61002, місто Харків, вулиця Іванова, будинок 7/9, р/р 5, в ВАТ "Райффайзен банк Аваль", МФО 380805, ) заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 11 514,09 грн., пеню в розмірі 556,36 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 388,89 грн., 3% річних у розмірі 109,15 грн. та 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ суду після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 28.05.2015 р.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/2365/15