ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Справа № 925/499/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю представників сторін: позивача - Никоненко Т.М. за довіреністю, відповідача - не з'явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом приватного підприємства "Гермес" до фермерського господарства "Віта-Макс" про стягнення 51069,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 51069,55 грн. заборгованості, в тому числі 33312,16 грн. основного боргу, 2 594,76 грн. пені, 1 398,04 грн. 3% річних, 12 098,99 грн. інфляційних, 1 665,60 грн. штрафу за договором № 24/10-1 від 24.10.2013.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач неналежним чином виконав умови договору № 24/10-1 від 24.10.2013, а саме в повному обсязі не розрахувався за отриманий по договору товар.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, однак в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов суду не подавав.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача за наявними матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Між приватним підприємством "Гермес" (позивачем) та фермерським господарством "Віта-Макс" (відповідачем) було укладено договір купівлі - продажу № 24/10-1 від 24.10.2013.

Відповідно до п. 1.1 договору, цей договір визначає умови купівлі - продажу засобів захисту рослин, мінеральних добрив (далі - товар).

Предметом договору є товар, який належить позивачу на момент укладення договору або буде набутий позивачем у майбутньому (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, позивач зобов'язався поставити відповідачу товар.

Зобов'язання позивача з поставки товару вважаються виконаними у повному обсязі з моменту фактичної передачі товару у власність відповідача та підписання видаткових накладних уповноваженими представниками сторін (п. 3.2. договору).

За п. 4.1. договору, приймання товару по кількості і якості проводиться відповідачем в момент його передачі від позивача.

Згідно п. 5.1. договору, оплата товару проводиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача на протязі 10 днів з моменту поставки товару. Датою оплати вважається дата надходження коштів на поточний рахунок позивача.

У відповідності до п. 8.1. договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань за цим договором винна сторона несе відповідальність відповідно до законодавства України.

П. 8.2. договору визначено, що за прострочення виконання зобов'язання відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

П.8.5. договору сторони погодили, що відповідач у випадку порушення умов оплати вартості товару, сплачує на користь позивача штраф в розмірі 5% від вартості неоплаченого товару.

На виконання договору позивач передав відповідачу по видатковій накладній № РН-000188 від 24.10.2013 товар на загальну суму 53 312,16 грн.

Товар був прийнятий уповноваженим представником відповідача, що підтверджується підписом та відтиском печатки у видатковій накладній № РН-000188 від 24.10.2013, довіреністю № 21 від 24.10.2013, рахунком - фактурою № СФ-0000197 від 24.10.2013.

Однак відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повного та своєчасного розрахунку за придбаний товар не виконав.

Відповідно до платіжного доручення № 90 від 06.12.2013, відповідач сплатив позивачу 20 000,00 грн.

Позивач направляв на адресу відповідача претензію - вимогу за вих. №57 від 23.12.2013. Проте, дана претензія - вимога була залишена відповідачем без задоволення.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 625, 655, 692, 712 ЦК України містять такі положення:

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншим строк оплати товару, та сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов'язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору купівлі - продажу № 24/10-1 від 24.10.2013. Свої зобов'язання за цим договором позивач виконав належним чином та передав відповідачу товар, що підтверджується підписаною та скріпленою печатками сторін видатковою накладною № РН-000188 від 24.10.2013, довіреністю № 21 від 24.10.2013, рахунком - фактурою № СФ-0000197 від 24.10.2013.

Таким чином, у відповідача виникло зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на умовах договору.

Однак відповідач, в порушення вимог ст.ст. 525, 526, 530, 692 ЦК України свої зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару належним чином не виконав, заборгувавши позивачу на час розгляду справи 33 312,16 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, у відповідності до ст. ст. 549, 625 ЦК України, п. 8.2. та п. 8.5. договору відповідач зобов'язаний сплатити нараховані позивачем: 2 594,76 грн. пені, 1 398,04 грн. 3% річних, 12 098,99 грн. інфляційних, 1 665,60 грн. штрафу. Розрахунки пені, річних, інфляційних, штрафу зроблено вірно, а тому вони підлягають до стягнення у заявлених сумах.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім витрати на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фермерського господарства "Віта-Макс" (19830, Черкаська область, Драбівський район, с. Золотоношка, ідентифікаційний код 32883454) на користь приватного підприємства "Гермес" (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Колгоспна, 45, ) - 33312,16 грн. основного боргу, 2 594,76 грн. пені, 1 398,04 грн. 3% річних, 12 098,99 грн. інфляційних, 1 665,60 грн. штрафу та 1 827,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 25.05.2015р.

СУДДЯ К.І.Довгань