номер провадження справи 24/57/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2015 Справа № 908/1462/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деко - Транс» (04050 , м. Київ , вулиця Мельникова , будинок ,12 ; код ЄДРПОУ 3349719).

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» ( 69600 , м. Запоріжжя , Дніпропетровське шосе , будинок ,3 ; ).

Про стягнення суми.

Суддя Азізбекян Т.А.

Представники:

Від позивача - Купченко В.М. ( дов. № 01/04/2015 від 22.04.2015 р.).

Від відповідача - Бяскова П.Г. (дов. № 1/05-п від 22.10.2014 р.).

ВСТАНОВЛЕНО:

05.03.2015 р. до господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Деко - Транс» ( код ЄДРПОУ 3349719) надійшла позовна заява № 72 з вимогами до публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» ( ) про стягнення суми основного боргу у розмірі 72 000 ,00 грн. , пені у розмірі 27 936 ,00 грн. , інфляційні нарахування у розмірі 20 508 ,16 грн. , суму 3 % річних у розмірі 2 296 ,11 грн.

Ухвалою від 05.03.2015 р. за поданими матеріалами порушено провадження № 24/57/15 , розгляд господарської справи № 908/1462/15-г був призначений на 15.04.2015 р. об 11-00.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався на 23.04.2015 р. , а потім оголошувалась перерва до 05.05.2015 р.

Представникам сторін роз'яснені права та обов'язки передбачені положеннями Господарського процесуального кодексу України .

Відводів складу суду не заявлено .

Представники сторін не наполягали на проведенні звукозапису судового процесу технічними засобами .

В судовому засіданні 05.05.2015 р. господарський суд відповідно до вимог статті 85 ГПК України оголосив вступну і резолютивну частини рішення .

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини . 21.11.2013 р. між ТОВ «Деко - Транс» та ПАТ «Запоріжтрансформатор» був укладений договір поставки № К004153 від 21.11.2013 р. , відповідно до пункту 1.1 якого ТОВ «Деко - Транс» зобов'язалося поставити в обумовлені строки товар , а ПАТ «Запоріжтрансформатор» прийняти вказаний товар та оплатити за нього грошові кошти. Відповідно до пунктів 3.1 - 3.3 договору ТОВ «Деко - Транс» 27.01.2014 р. здійснило поставку товару у вказані строки на склад ПАТ «Запоріжтрансформатор» , розташований у місті Запоріжжя , Дніпропетровське шосе ,3 .Відповідно до пункту 5.4 договору 100% оплата за товар здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту поставки товару на склад ПАТ «Запоріжтрансформатор» . За висновками позивача , товар повинен бути оплачений до 03.02.2014 р. Відповідно до пункту 5.2 договору ( специфікації № 1 до договору ) та розрахункових документів ( видаткова накладна № 3 та рахунок № 3 від 27.01.2014 р.) за поставлений товар , ПАТ «Запоріжтрансформатор» зобов'язане здійснити оплату грошової суми в розмірі 72 000 ,00 грн. За поясненнями представника позивача відповідач за одержаний товар не розрахувався .Просить позовні вимоги задовольнити .

Відповідач заперечує проти заявленого позову в частині стягнення суми пені , з огляду на такі обставини . Пунктом 6.3.1.1 договору поставки № К004153 від 21.11.2013 р. передбачається сплата пені стороною , винною у простроченні виконання зобов'язання , в розмірі 0,1% від ціни невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення . Пунктом 6.3.1.2 договору встановлено , що пеня за порушення грошового зобов'язання за цим договором обмежується розміром та в порядку , передбаченими законом .Ставка для нарахування пені обмежується розміром подвійної облікової ставки НБУ. Період для нарахування пені обмежений відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України - 6 місяцями від дня , коли зобов'язання мало бути виконано. За невиконаним зобов'язанням цей період починається з 04.02.2014 р. ( включаючи цю дату) і закінчується 03.08.2014 р. ( включно) , тривалість періоду нарахування 181 день. За підрахунками відповідача сума пені , яка підлягає стягненню становить 6168 ,33 грн. Крім того , відповідач посилається на положення статті 258 Цивільного кодексу України та просить суд застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені , що становить 1 рік .

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін , суд -

В С Т А Н О В И В :

21.11.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Деко - Транс» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Запоріжтрансформатор» (покупець) укладений договір поставки № К004153 , відповідно до предмету якого поставці по цьому договору підлягає наступний товар : обладнання та запасні частині виробничо - технічного призначення.

Постачальник одночасно з передачею товару передає покупцю документи , які стосуються товару : - рахунок - фактуру , податкову накладну , накладну на товар , сертифікат якості.

Розділом 3 договору передбачено , що товар поставляється у терміни , вказані у специфікаціях , які є невід'ємною частиною договору. Приймання товару за кількістю здійснюється за транспортними та супроводжувальними документами , які надані постачальником.

Ціна товару визначається специфікаціями , ціна договору на момент укладення (специфікація № 1 до цього договору ) становить 72 000 ,00 грн. , в тому числі податок на додану вартість - 12 000 ,00 грн.

Покупець оплачує товар в наступному порядку : 100 % оплата на протязі 5 банківських днів з моменту поставки товару на склад покупця , якщо інше не передбачено в специфікаціях до цього договору .

Із змісту договору поставки № К004153 від 21.11.2013 р. слідує , що документ підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками товариств.

Сторонами за договором поставки № К004153 від 21.11.2013 р. підписаний додаток № 1 , яким визначені правила пропускного та внутрішнього об'єктного режиму ПАТ «Запоріжтрансформатор» та специфікація № 1 від 21.11.2013 р. згідно якої термін поставки - на протязі 5 календарних днів з моменту підписання цієї специфікації.

Згідно специфікації вартість продукції , яку заплановано поставити за договором становить 72 000 ,00 грн.

З матеріалів справи слідує , що позивачем на оплату продукції за договором поставки № К004153 від 21.11.2013 р. виставлений рахунок № 3 від 24.01.2014 р. на суму 72 000 ,00 грн.

Поставка товару за договором поставки № К004153 від 21.11.2013 р. відбулась 27.01.2014 р. за видатковою накладною № 3 ( довіреність № 25680 від 22.01.2014 р.). , на загальну суму 72 000,00 грн.

З матеріалів справи слідує , що позивачем на адресу відповідача 04.09.2014 р. направлена письмова претензія № 35 , згідно якої постачальник вимагає від покупця оплатити суму вартості поставленої продукції у розмірі 72 000 ,00 грн. , суму пені , інфляційних нарахувань та 3 % річних .

Листом № 1/17-363 від 01.04.2014 р. відповідач повідомив постачальника , що погашення заборгованості заплановано до 30.04.2014 р.

Оцінивши надані сторонами документальні докази , суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до положень статті 11 Цивільного кодекс у України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб , що передбачені актами цивільного законодавства , а також із дій осіб , що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки . підставами виникнення цивільних прав та обов'язків , зокрема , є : - договори та інші право чини .

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено , що зобов'язанням є правовідношення , в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно , виконати роботу , надати послугу , сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку .

Зобов'язання виникають з підстав , встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до вимог статей 526 , 527 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок , а кредитор - прийняти виконання особисто , якщо інше не встановлено договором або законом , не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено , що договором є домовленість двох або більше сторін , спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків .

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору , виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості .

Зміст договору становлять умови ( пункти ) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними , та умови , які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства . Сторони мають право укласти договір , в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір) . До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори , елементи яких містяться у змішаному договорі , якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору .

У відповідності до положень статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно положень статті 712 Цивільного кодексу України , за договором поставки продавець ( постачальник) , який здійснює підприємницьку діяльність , зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях , не пов'язаних з особистим , сімейним , домашнім або іншим подібним використанням , а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж , якщо інше не встановлено договором , законом або не випливає з характеру відносин сторін .

Відповідно до положень статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання , якщо не доведе , що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтями 611 , 612 Цивільного кодексу України визначено , що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки . Боржник вважається таким , що прострочив , якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений договором або законом строк .

Перевіривши надані первинні документальні докази , суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 72 000 , 00 грн.

Позивачем також заявлені позовні вимоги про стягнення суми інфляційних нарахувань у розмірі 20 508 ,16 грн. та 3 % річних у розмірі 2 296 ,11 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено , що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання . Боржник , який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом .

Позовні вимоги в частині стягнення суми інфляційних витрат та 3 % річних обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того , позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення суми пені у розмірі 27 936 ,00 грн.

Відповідно до положень статей 230 , 232 Господарського кодексу України , штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми ( неустойка , штраф , пеня) , яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності , невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі , якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено , санкції застосовуються в розмірі , передбаченому договором .

Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу України пенею є грошова сума , яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

У відповідності до розділу 6 договору поставки за прострочення виконання зобов'язань за цим договором винна сторона сплачує іншій стороні пеню у розмірі 0,1 % від ціни невиконаного зобов'язання за кожний день прострочення . Пеня за порушення грошового зобов'язання обмежується розміром та в порядку , передбаченому законом .

За підрахунками позивача на суму боргу за період з 04.02.2014 р. по 26.02.2015 р. нарахована пеня у розмірі 0,1 % , що становить 27 936 ,00 грн.

Відповідач в свою чергу , просить суд на підставі статті 267 Цивільного кодексу України застосувати строк позовної давності в частині вимог про стягнення суми пені , що заявлені після спливу 1 року з дня її нарахування .

Відповідно до положень статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується , зокрема , до вимог про стягнення неустойки ( штрафу , пені).

Статтею 267 Цивільного кодексу України передбачено , що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення.

Перевіривши розрахунок пені , здійснений позивачем суд знаходить його невірним , оскільки розрахунок не відповідає умовам договору поставки № К004153 від 21.11.2013 р. та нормам діючого законодавства , зокрема , статті 232 Господарського кодексу України та положенням Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» .

Судом з відповідача стягується сума пені за період з 26.08.2014 р. по 26.02.2015 р. у розмірі 10 233 ,86 грн.

В іншій частині позовних вимог у позові відмовляється .

Підсумовуючи викладені обставини у їх сукупності позов підлягає задоволенню частково .

Стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 72 000 ,00 грн. , суму інфляційних витрат у розмірі 20 508 ,16 грн. , суму 3 % річних у розмірі 2 296 ,11 грн. , суму пені у розмірі 10 233 ,86 грн.

В решті позову відмовити .

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача стягнути витрати з судового збору у розмірі 2100,77 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» ( 69600 , м. Запоріжжя , Дніпропетровське шосе , будинок ,3 ; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деко - Транс» (04050 , м. Київ , вулиця Мельникова , будинок ,12 ; код ЄДРПОУ 3349719) суму основного боргу у розмірі 72 000 (Сімдесят дві тисячі ) грн. 00 коп. , суму інфляційних витрат у розмірі 20 508 ( Двадцять тисяч п'ятсот вісім ) грн. 16 коп., суму 3 % річних у розмірі 2 296 ( Дві тисячі двісті дев'яносто шість ) грн. 11 коп. , суму судового збору у розмірі 2100 ( Дві тисячі сто) грн. 77 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили .

В іншій частині позовних вимог відмовити .

Суддя Т.А. Азізбекян

Рішення виготовлено у повному обсязі та підписано 18.05.2015 р.