ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.05.15р. Справа № 904/3666/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ", м.Донецьк

до товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСКО РЕСУРСИ", м.Дніпропетровськ

про стягнення пені та три відсотки річних за прострочення сплати активної електричної енергії та прострочення сплати перетікання реактивної електроенергії

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник Заброда Ю.Ю. - довіреність № 10/82 від 15.09.14р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі", м.Донецьк (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", м.Дніпропетровськ (далі по тексту - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача:

- пеню, за прострочення сплати активної електроенергії у розмірі 758373,89грн.;

- суму трьох відсотків річних, за прострочення сплати активної електроенергії у розмірі 84311,22грн.;

- суму пені, за прострочення сплати перетікання реактивної електроенергії у розмірі 17886,13грн.;

- суму трьох відсотків річних, за прострочення сплати перетікання реактивної електроенергії у розмірі 2074,71грн.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

За результатами розгляду позовної заяви за вих. № б/н від 14.04.2015р. ухвалою суду від 29.04.2015р. порушено провадження по справі та призначено слухання на 25.05.2015р.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 07.05.2015р. з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 05.05.2015р. та явкою представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання відповідачем 12.05.2015 року відповідного поштового відправлення, зокрема ухвалу господарського суду Дніпропетровської області про порушення провадження у справі №904/3666/15 від 29.04.2015р.

25.05.2015р. повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні в повному обсязі, крім того, подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, в тому числі доказів додаткового повідомлення відповідача про розгляд справи.

Повноважний представник відповідача в судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, відзив на позов не надав, витребуванні судом документи не представив.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На думку суду неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.05.2015р. в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2009р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Інвест" (далі по тексту - позивач, постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", м.Дніпропетровськ (далі по тексту - відповідач, споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №1 0004 000 (далі по тексту - Договір), відповідно до умов п.1.1 умов якого, постачальник продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача з приєднаною потужністю 52 000 кВА, а відповідач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Точки продажу електричної енергії відповідачу встановлюються на межі розподілу балансової належності електричних мереж згідно додатку № 8 "Акт розмежування балансової належності електромереж і експлуатаційної відповідальності сторін " до Договору.

В п. 2.1. Договору зазначено про те, що під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією. Терміни, що використовуються у цьому Договорі, розуміються відповідно до визначення термінів у чинній редакції Правил користування електричною енергією (далі -ПКЕЕ).

Пунктами 2.2.1. та 2.3.1. Договору передбачено, що постачальник та відповідач зобов'язується виконувати умови цього Договору.

Згідно з п. 2.3.3. Договору відповідач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії, знімати та надавати постачальнику відомості про покази розрахункових приладів обліку згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії Споживача".

Крім того, відповідач зобов'язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками відповідача згідно з Додатками "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії", "Порядок розрахунків" (п. 2.3.4. Договору).

Як зазначено в п. 3.1.1. Договору, постачальник має право отримувати від відповідача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, плату за перетікання реактивної електричної енергії та інші платежі, передбачені цим Договором.

Обчислення обсягів та вартості поставленої активної електроенергії, обсягів та вартості перетікання реактивної електроенергії, умови і порядок здійснення розрахунків за Договором узгоджується сторонами додатками "Порядок розрахунків" та "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (п. 7.6. Договору).

В п. 9.4. Договору зазначено про те, що цей Договір набирає чинності з 01.12.09р. за умови підписання сторонами всіх, перелічених у п. 9.1. Договору, додатків, і укладається на термін по 31.12.10р. включно. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

03.01.2014р. між вищезазначеними сторонами була укладена Додаткова угода № 8 до Договору, якою було внесено зміни до найменування постачальника з товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Інвест" на товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ" (далі по тексту - позивач).

Позивач звертає увагу суду на те, що розрахунок розміру плати за поставлену активну електроенергію та за перетікання реактивної електричної енергії визначається позивачем відповідно до Актів про покази розрахункових приладів обліку, обсяги та вартість активної електроенергії та Актів про покази розрахункових приладів обліку, обсяги та вартість за перетікання реактивної електроенергії.

Порядок розрахунку у Додатку № 5 викладено відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17 січня 2002р. № 19, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 лютого 2002р. за № 93/6381. Сума плати зазначається у виставлених відповідачу рахунках.

Відповідно до п. 1.4 Додатку № 2 до Договору величина коштів, які має сплатити відповідач за спожиту активну електричну енергію, визначається як добуток обсягу електричної енергії, спожитої за розрахунковий період, на тариф, який діє в цей розрахунковий період, з урахуванням ПДВ.

Згідно з п. 3.2 Додатку № 2 Договору, відповідач повинен до 05 числа щомісячно сплачувати за остаточним рахунком за попередній розрахунковий період. Проте ці вимоги Додатку № 2 до Договору, як зазначає позивач, відповідач не виконує.

Відповідно до п. 4.2. Додатку № 2 до Договору, відповідач до 05 числа включно щомісячно зобов'язаний сплатити вартість перетікання реактивної електроенергії за попередній розрахунковий період, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача. Проте ці вимоги Додатку № 2 до Договору, як зазначає позивач, відповідач не виконує.

Аналогічні вимоги щодо оплати споживачем послуг з перетікання реактивної електроенергії на адресу енергопостачальної організації містяться у п. 6.4. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України від 31.07.96р. № 28 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 02.08.96р. за № 417/1442.

Пунктом 4.2.1 Договору визначено, що за внесення платежів, передбачених умовами цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику електричної енергії штрафну неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається окремим розрахунковим документом.

Позивач зазначає про те, що відповідач не виконав свої зобов'язання, встановлені Договором, зі сплати вартості електричної енергії та послуг з перетікання реактивної електроенергії, перед позивачем, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, що і стало підставою звернення позивача до господарського суду з позовною заявою про стягнення:

- пені, за прострочення сплати активної електроенергії у розмірі 758373,89грн.;

- трьох відсотків річних, за прострочення сплати активної електроенергії у розмірі 84311,22грн.;

- пені, за прострочення сплати перетікання реактивної електроенергії у розмірі 17886,13грн.;

- трьох відсотків річних, за прострочення сплати перетікання реактивної електроенергії у розмірі 2074,71грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача всього 862645,95грн.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Окрім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали документів наданих позивачем на вимогу суду в судове засідання та заслухавши повноважного представника позивача в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача, слід визнати обґрунтованими, документально доведеними, такими, що не суперечать чинному законодавству України, а отже є такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на положення Договору, строк оплати електричної енергії за спірний період (з квітня 2014 року по серпень 2014 року за активну електричну енергію та з квітня 2014 року по вересень 2014 року за перетікання реактивної електричної енергії) є таким, що настав і відповідач розрахувався за активну електроенергію та перетікання реактивної електричної енергії з порушенням визначеного укладеним між сторонами Договором строку.

Господарський суд вважає, що відповідач визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися погашення самим боржником основного боргу.

Доказів вчасної оплати активної електроенергію та перетікання реактивної електричної енергії в сумі відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Статтею 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначено у ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2.1 Договору визначено, що за внесення платежів, передбачених умовами цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику електричної енергії штрафну неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається окремим розрахунковим документом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення оплати активної електроенергії за загальний період з 06.05.2014р. по 05.02.2015р., з урахуванням оплат за кожний період окремо та пеню за прострочення оплати за перетікання реактивної електричної енергії за загальний період з 06.05.2014р. по 10.03.2015р., з урахуванням оплат за кожний період окремо.

Господарський суд перевірив розрахунки пені здійснені позивачем та визнав їх правильними, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь три відсотки річних за прострочення оплати активної електроенергії за загальний період з 06.05.2014р. по 05.02.2015р., з урахуванням оплат за кожний період окремо та три відсотки річних за прострочення оплати за перетікання реактивної електричної енергії за загальний період з 06.05.2014р. по 10.03.2015р., з урахуванням оплат за кожний період окремо.

Господарський суд перевірив розрахунки трьох відсотків річних здійснені позивачем та визнав їх правильними, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.05.2015р. по справі №904/9379/14.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

З урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 17252,92грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" господарський суд вирішив повернути позивачу надміру сплачений судовий збір у розмірі 33,04грн. за платіжним дорученням №245441 від 12.03.2015р.

До уваги. Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", Законом України "Про електроенергетику", ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 629, 714 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 199, 218, 231, 232, 275 Господарського кодексу України, 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" (49044, м.Дніпропетровськ, вул.Рогальова, буд.21А, ідентифікаційний код 35202094) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ" (83001, м.Донецьк, бул.Шевченко, буд.11; ідентифікаційний код 31018149) 758373,89грн. (сімсот п'ятдесят вісім тисяч триста сімдесят три грн. 89 коп.) пеня, за прострочення сплати активної електроенергії; 84311,22грн. (вісімдесят чотири тисячі триста одинадцять грн. 22 коп.) три відсотки річних, за прострочення сплати активної електроенергії; 17886,13грн. (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість грн. 13 коп.) пеня, за прострочення сплати перетікання реактивної електроенергії; 2074,71грн. (дві тисячі сімдесят чотири грн. 71 коп.) три відсотки річних, за прострочення сплати перетікання реактивної електроенергії; 17252,92грн. (сімнадцять тисяч двісті п'ятдесят дві грн. 92 коп.) судового збору, видати наказ.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ" (83001, м.Донецьк, бул.Шевченко, буд.11; ідентифікаційний код 31018149) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 33,04грн. надміру сплачений платіжним дорученням №245441 від 12.03.2015р., видати ухвалу.

Наказ та ухвалу видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

02.06.2015р.

Суддя І.В. Петренко