УХВАЛА

20.05.2015Справа № 923/569/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Содружество»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К»

про стягнення грошових коштів

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: Довбенко О.В. за довіреністю б/н від 14.01.2015 р.;

від відповідача: Моляр І.О. за довіреністю № 1221 від 30.12.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Содружество» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (далі - відповідач) про стягнення 32 817, 67 грн. матеріальної шкоди та 600, 00 грн. витрат на проведення експертизи.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на те, що 20.11.2014 р. в місті Херсоні по Бериславському шосе, 17 «Майданчик для паркування автомобілів» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія Баранова Олександра Володимировича, який працює у відповідача, та який керував автонавантажувачем G30E-5, державний номер Т03752-АІ, і водія Антонова Олексія Юрійовича, який керував автомобілем марки Mitsubishi, модель ASX Invitе, державний номер ВТ7617АР, власником якого є позивач. Відповідно до пояснень, наведених в позовній заяві, постановою Дніпровського районного суду міста Херсона від 19.01.2015 р. у справі № 666/8013/14-п було закрито провадження, у зв'язку з відсутністю у діях Баранова О.В. складу адміністративного правопорушення, а постановою Апеляційного суду Херсонської області від 02.03.2015 р. вказану постанову Дніпровського районного суду міста Херсона скасовано та провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. У свою чергу, на думку позивача, зазначена дорожньо-транспортна пригода трапилась саме з вини водія автонавантажувача Баранова Олександра Володимировича, а отже, відповідач на підставі ст. 1172 ЦК України має відшкодувати шкоду, завдану позивачу пошкодженням його майна.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 14.04.2015 р. у справі № 923/569/15 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Содружество» відповідно до ст. ст. 15, 17 Господарського процесуального кодексу України було передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.04.2015 р. було порушено провадження у справі № 923/569/15, її розгляд призначено на 20.05.2015 р.

20.05.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано додаткові документи для долучення до матеріалів справи та відзив на позовну заяву, відповідно до якого він проти позову заперечує, вказуючи на те, що Дніпровським районним судом міста Херсона під час провадження у адміністративній справі було встановлено, що водій автомобіля Mitsubishi рухався проти напрямку руху, позначеного на дорожній розмітці, нанесеній на дорозі біля будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр» і не помітивши автонавантажувача, наїхав на його вила переднім бампером та лівим переднім крилом. Оскільки працівник відповідача Баранов О.В. не є винуватцем ДТП, відповідач вважає, що у нього відсутній обов'язок відшкодовувати майнову шкоду перед позивачем.

В судовому засіданні 20.05.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, подав клопотання про призначення у справі судової транспортно-трасологічної експертизи, проведення якої просив доручити експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Управлінні МВС України в Херсонській області.

На вирішення експертизи позивач просить поставити питання:

- Чи перебував у русі під час зіткнення автомобіль Mitsubishi ASX Invitе, державний номер ВТ7617АР, під керуванням Антонова О.Ю.?

- Чи перебував у русі під час зіткнення автонавантажувач G30E-5, державний номер Т03752-АІ, під керуванням Баранова О.В.?

- Якими частинами відбувся первинний контакт між автомобілем Mitsubishi ASX Invitе, державний номер ВТ7617АР, та автонавантажувачем G30E-5, державний номер Т03752-АІ, та під яким кутом?

Представник відповідача в судовому засіданні 20.05.2015 р. проти позову та проти призначення у справі судової експертизи заперечив.

За наслідками розгляду клопотання представника позивача в судовому засіданні 20.05.2015 р. судом було вирішено призначити у справі судову експертизу виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 82 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Також, за змістом системного аналізу приписів ст. ст. 43, 104 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

Також, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 32 817, 67 грн. матеріальної шкоди, завданої майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Означені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.11.2014 р. працівник відповідача Баранов О.В., керуючи автонавантажувачем G30Е-5 та рухаючись по Бериславському шосе, 17 у місті Херсоні, при виїзді на перехрестя рівнозначних доріг, не надав дорогу автомобілю «Mitsubishi Asx Invite», реєстраційний номер ВТ7617АР, який належить позивачу, та здійснив зіткнення з означеним автомобілем, внаслідок чого позивачу була завдана шкода у розмірі 32 817, 67 грн., що підтверджується Звітом № 208 від 12.01.2015 р.

Представник відповідача проти позову заперечує, оскільки вина його працівника Баранова О.В. не була встановлена в судовому порядку.

Відповідно до п. 4. Роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди» наголошено, що вирішуючи спори, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, наприклад, зіткненням транспортних засобів, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов'язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини. У разі випадкового заподіяння шкоди, тобто коли зіткнення транспортних засобів є наслідком випадкового збігу обставин, збитки несе потерпілий, оскільки відсутні правові підстави для покладання відповідальності на іншу сторону.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпровського районного суду міста Херсона від 19.01.2015 р. у справі № 666/8013/14-п, порушеній відносно Баранова О.В. за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - було закрито провадження, у зв'язку з відсутністю у діях Баранова О.В. складу адміністративного правопорушення, а постановою Апеляційного суду Херсонської області від 02.03.2015 р. вказану постанову Дніпровського районного суду міста Херсона скасовано та провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Слід відзначити, що за загальним правилом, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених частиною другою статті 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП зазвичай застосовується у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення, натомість у разі відсутності вини особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Водночас, в даному випадку зі змісту постанови Дніпровського районного суду міста Херсона від 19.01.2015 р. у справі № 666/8013/14-п, яка в подальшому була скасована в апеляційному порядку, вбачається, що місцевий господарський суд не встановив обставин вини водія Баранова О.В. у скоєнні спірної дорожньо-транспортної пригоди, проте як Апеляційний суд Херсонської області, визнаючи вказану постанову незаконною, самостійно не з'ясовував обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, зокрема й наявності вини у діях водія Баранова О.В., пославшись на те, що у зв'язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд позбавлений такої можливості.

Постанова Апеляційного суду Херсонської області від 02.03.2015 р. набрала законної сили й у відповідності до ст. 294 КУпАП є остаточною й оскарженню не підлягає.

Господарський суд враховує, що встановлення вини особи у вчиненні такого адміністративного правопорушення, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів (ст. 124 КУпАП), має здійснюватися місцевим судом загальної юрисдикції, оскільки відповідно до ст. 12 ГПК України розгляд таких справ не віднесено до підвідомчості господарських судів, й відповідно встановлення фактів дотримання учасником дорожнього руху на момент дорожньо-транспортної пригоди Правил дорожнього руху відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення перебуває поза межами компетенції господарського суду.

Водночас, встановлення в межах цивільно-правового спору про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, обставин спричинення пошкодження майна потерпілої сторони, а також наявності в діях особи, яка завдала відповідної шкоди - вини (умислу чи необережності), може оцінюватись господарським судом на загальних підставах.

Так, відповідно до п. 4. Роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди» наголошується, що відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, що набрав законної сили, щодо певних подій та ким вони вчинені або рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, щодо фактів, які встановлені судом. В інших випадках питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справ, у тому числі матеріалів слідчих органів. Рішення господарського суду не може обґрунтовуватись тільки довідкою органу ДАІ або постановою про відмову у порушенні кримінальної справи.

З урахуванням зазначеного, а також з огляду на предмет доказування у даній справі, суд звертає увагу на те, що дослідженню під час вирішення спору між сторонами підлягають обставини: спричинення шкоди майну позивача та розміру завданих йому збитків; протиправності дій відповідача (його працівника); причинного зв'язку між шкодою, завданою майну позивача, та діями відповідача (його працівника); вини відповідача (його працівника) у заподіянні шкоди майну позивача.

Як зазначалося вище, за змістом ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Враховуючи приписи ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої жодні докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили, а також зазначені вище обставини, судом зроблено висновок про необхідність призначення судової експертизи у справі для вирішення питань щодо встановлення фактичних обставин, за яких автомобілю «Mitsubishi Asx Invite», реєстраційний номер ВТ7617АР, були завдані пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 20.11.2014 р. за участю автонавантажувача G30E-5, державний номер Т03752-АІ.

Так, відповідно до ч. 1-3 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

За змістом пп. 1.1.2., 1.1.3. п. 1.1. ч. 1 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.01.1998 р., основними завданнями автотехнічної експертизи є, зокрема, установлення механізму ДТП та її елементів: швидкості руху (за наявності слідів гальмування та за пошкодженнями), гальмового та зупинного шляхів, траєкторії руху, відстані, пройденої ТЗ за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди; установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв'язку між діями водія та ДТП.

У свою чергу, згідно з п. 2.1. ч. 2 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.01.1998 р., одним з основних завдань транспортно-трасологічної експертизи є, зокрема, визначення взаємного розташування ТЗ у момент їх контактування.

Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу». Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» з урахуванням вимог частини третьої статті 41 ГПК господарський суд доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у статтях 7, 9 і 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 10 Закону судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта.

За загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до Закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України (стаття 9 Закону).

Проведення експертизи в даному випадку суд вирішив доручити Херсонському відділенню Одеського науково-дослідному інституту судових експертиз.

При цьому, суд вважає за необхідне з власної ініціативи залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Баранова Олександра Володимировича та Антонова Олексія Юрійовича, які були учасниками спірної дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Слід зазначити, що метою участі третіх осіб у справі є обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступає в процесі на боці тієї сторони, з якою в неї існують певні правові відносини.

Допущення або притягнення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, до участі у справі вирішується господарським судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (п. 1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

На думку суду, в даному випадку прийняття рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки Баранова Олександра Володимировича та Антонова Олексія Юрійовича, які були учасниками дорожньо-транспортної пригоди, та до яких, в залежності від результатів розгляду спору по суті, можуть бути пред'явлені регресні вимоги.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 27, 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Залучити до участі у розгляді справи на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Антонова Олексія Юрійовича (м. Херсон, вул. Перекопська, б. 151, кв. 12).

2. Залучити до участі у розгляді справи на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Баранова Олександра Володимировича (м. Херсон, мкр. Янтарний, вул. Дніпрової Чайки, б. № 9).

3. Призначити у справі № 923/569/15 комплексну автотехнічну та транспортно-трасологічну судову експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Як згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху повинен був діяти водій автомобілю «Mitsubishi Asx Invite», реєстраційний номер ВТ7617АР, у дорожній обстановці, яка передувала дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась 20.11.2014 р. за участю автонавантажувача G30E-5, державний номер Т03752-АІ?

- Як згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху повинен був діяти водій автонавантажувача G30E-5, державний номер Т03752-АІ, у дорожній обстановці, яка передувала дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась 20.11.2014 р. за участю автомобілю «Mitsubishi Asx Invite», реєстраційний номер ВТ7617АР?

- Чи мав водій автомобілю «Mitsubishi Asx Invite», реєстраційний номер ВТ7617АР, або водій автонавантажувача G30E-5, державний номер Т03752-АІ, технічну можливість запобігти зіткненню між вказаними транспортними засобами з моменту виникнення небезпеки для руху або з моменту виявлення перешкоди для руху?

- Чи відповідали дії водія автомобілю «Mitsubishi Asx Invite», реєстраційний номер ВТ7617АР, та дії водія автонавантажувача G30E-5, державний номер Т03752-АІ, які безпосередньо передували дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась за їх участю 20.11.2014 р., технічним вимогам Правил дорожнього руху?

- Чи були з технічної точки зору дії водія автомобілю «Mitsubishi Asx Invite», реєстраційний номер ВТ7617АР, або дії водія автонавантажувача G30E-5, державний номер Т03752-АІ, у причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за їх участю 20.11.2014 р.?

- Яким було взаємне розташування транспортних засобів автомобілю «Mitsubishi Asx Invite», реєстраційний номер ВТ7617АР, та автонавантажувача G30E-5, державний номер Т03752-АІ, під час їх зіткнення 20.11.2014 р., в тому числі по відношенню до нанесеної розмітки на дорожньому полотні?

- Чи перебував у русі під час зіткнення автомобіль Mitsubishi ASX Invitе, державний номер ВТ7617АР, під керуванням Антонова О.Ю.?

-Чи перебував у русі під час зіткнення автонавантажувач G30E-5, державний номер Т03752-АІ, під керуванням Баранова О.В.?

- Якими частинами відбувся первинний контакт між автомобілем Mitsubishi ASX Invitе, державний номер ВТ7617АР, та автонавантажувачем G30E-5, державний номер Т03752-АІ, та під яким кутом?

4. Проведення експертизи у встановлений законом строк доручити Херсонському відділенню Одеського науково-дослідному інституту судових експертиз (73000, місто Херсон, вулиця 28-Армії, 6).

5. Попередити експерта, який буде здійснювати судову експертизу, про кримінальну відповідальність згідно з ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

6. Зобов'язати сторони надати на вимогу експерта оригінали всіх, необхідних для проведення експертизи, документів та забезпечити доступ та можливість дослідження транспортних засобів: автомобілю Mitsubishi ASX Invitе, державний номер ВТ7617АР, та автонавантажувача G30E-5, державний номер Т03752-АІ.

7. Оплату витрат по проведенню судової експертизи на даному етапі провадження у справі покласти на позивача і запропонувати йому вирішити питання з експертною установою щодо сплати, в т.ч. шляхом попередньої оплати, сум за проведення судової експертизи.

8. Зобов'язати учасників судового процесу повідомити господарський суд міста Києва про закінчення експертизи.

Суддя В.С. Ломака