ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа № 915/242/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: С.В. Таран,

Суддів: Л.О. Будішевської, М.А. Мишкіної,

при секретарі судового засідання О.М. Шитря

за участю представників:

від позивача - В.М. Потапов, довіреність №696/36 від 21.05.2015;

від відповідача - С.В. Кравченко, довіреність №10 від 08.05.2015;

розглянувши апеляційну скаргу міського комунального підприємства "Миколаївводоканал"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.03.2015

у справі №915/242/15

за позовом: міського комунального підприємства "Миколаївводоканал"

до відповідача: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсними та скасування пунктів 2-5 рішення №73-ріш від 02.12.2014

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015р. міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" (далі- МКП "Миколаївводоканал") звернулось з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсними та скасування пунктів 2, 3, 4, 5 рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.12.2014 №73-ріш.

За вказаною позовною заявою порушено провадження у справі №915/242/15.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 26.03.2015 у справі №915/242/15 (суддя В.Д. Фролов) у позові відмовлено (а.с.88-91).

Не погодившись з прийнятим рішенням, міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.03.2015 у справі №915/242/15 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги (а.с.98-104).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу висловив заперечення щодо її задоволення (а.с. 106-109).

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.12.2014 №73-ріш визнано, що міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" в 2012-2013 роках займало монопольне (домінуюче) становище на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у територіальних межах міста Миколаєва Миколаївської області, де розташовані мережі, які належать або використовуються (експлуатуються) МКП "Миколаївводоканал" для надання зазначених послуг, оскільки на цьому ринку в зазначених межах у нього немає жодного конкурента (пункт 1); визнано дії міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", які полягають у закріпленні в положенні договору від 01.01.2009 №А/3651, укладеного з ОСББ «Еліт», права самостійно змінювати вказане ОСББ «Еліт» в платіжному документі призначення платежу (не врахувати вказане призначення платежу) та спрямовувати перераховані ОСББ «Еліт» кошти на першочергове погашення боргу, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2); за вчинення порушення, вказаного у пункті 2 цього рішення, накладено штраф на міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" у відповідності до абзацу другого частини першої, абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68 000 грн (пункт 3); враховуючи системність вчинення міським комунальним підприємством "Миколаївводоканал" дій, які полягають у закріпленні в положенні договорів з юридичними особами права самостійно змінювати вказане споживачем в платіжному документі призначення платежу (не врахувати вказане призначення платежу) та спрямовувати перераховані споживачем кошти на першочергове погашення боргу, зобов'язано міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" у двомісячний строк з дня одержання цього рішення здійснити заходи по припиненню вчинення даного порушення та приведення договорів на постачання питної води та приймання стічних вод, які укладаються з юридичними особами, у відповідність з чинним законодавством (пункт 4); зобов'язано міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" оприлюднити за власні кошти резолютивну частину цього рішення у газеті «Рідне Прибужжя» у двомісячний строк з наданням всіх підтверджуючих документів в п'ятиденний строк з дня розміщення публікації (пункт 5).

Приймаючи дане рішення, Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України виходило з таких фактичних даних:

-МКП "Миколаївводоканал" є суб'єктом природної монополії на досліджуваних ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення;

-товарними межами ринку є послуги централізованого водопостачання та водовідведення;

-територіальними межами ринку є територія міста Миколаїва, де розташовані мережі, які експлуатує позивач;

-часовими межами ринку є період 2012-2013 роки;

-МКП "Миколаївводоканал" надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення юридичним особам на підставі договорів на постачання питної води та приймання стічних вод;

-відділенням було проаналізовано надані МКП "Миколаївводоканал" примірники договорів, укладених зі споживачами послуг- об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків (далі-ОСББ), в тому числі договору №А/3651 від 01.01.2009, укладеного зі споживачем ОСББ «Еліт»;

-підпунктом 3.2.3 пункту 3 вказаного договору передбачено, що у разі утворення боргу за цим договором, оплата за надані послуги, що надходять від споживача, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується виробником в погашення боргу;

-чинне законодавство не передбачає можливості погашення споживачем договірних зобов'язань попереднього періоду до погашення поточних договірних зобов'язань; законодавством України не передбачено повноважень кредиторів змінювати призначення платежу та спрямовувати кошти споживача на першочергове погашення боргу, незалежно від вказаного останнім призначення платежу;

-МКП "Миколаївводоканал", що займає монопольне становище на ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на території м.Миколаєва, не має належних фактичних та правових підстав за власною ініціативою змінювати вказане ОСББ «Еліт» в платіжному документі призначення платежу (не враховувати вказане призначення платежу) та спрямовувати перераховані споживачем кошти на першочергове погашення боргу.

Рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення від 02.12.2014 №73-ріш отримано позивачем 22.12.2012.

Предметом даного спору є визнання недійсними пунктів 2-5 рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення від 02.12.2014 №73-ріш.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

- неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

- недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

- невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

- порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення).

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними вищевказаних пунктів рішення, враховуючи відсутність підстав, передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", для визнання їх недійсними з огляду на таке.

За правилами частини першої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з приписами статей 20, 21 цього Закону договори про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення між споживачами та підприємством тепло-, водопостачання повинні укладатися на основі типового договору; виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

За змістом статті 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору. Статтею 179 Господарського кодексу України унормовано, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Отже, укладаючи договори, МКП "Миколаївводоканал" повинно дотримуватись умов типового договору, проте, як встановлено місцевим господарським судом, укладений 01.01.2009 між позивачем (виконавець) та ОСББ «Еліт» (споживач) договір №А/3651 на постачання питної води та приймання стічних вод має суттєві відмінності від типового договору, зокрема, стосовно гарантій захисту прав споживача, а саме: договір містить положення, що дозволяє не враховувати вказане споживачем у платіжному документі призначення платежу.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 N22 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за N 377/8976 (далі- Інструкція).

Ця Інструкція розроблена відповідно до Законів України "Про Національний банк України", "Про банки і банківську діяльність", "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Податкового кодексу України, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України. Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов'язкові для виконання ними (пункти 1.1, 1.3 Інструкції).

Згідно з пунктом 1.7 Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до приписів пункту 3.8 Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Отже, саме платник (в даному випадку-споживач) визначає призначення платежу, водночас позивач, як отримувач коштів, не наділений правом самостійно спрямовувати кошти, які сплачуються споживачем з чітким зазначенням призначення платежу відповідно до конкретного рахунку, на першочергове погашення боргу.

За приписом частини першої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Отже, для кваліфікації дій за вказаною законодавчою нормою зловживанням монопольним становищем є не тільки дії, які призвели до реального ущемлення інтересів споживачів, а і дії, які можуть призвести ущемлення інтересів споживачів. Відповідна правова позиція міститься у пункті 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", де зазначається, що для кваліфікації дій суб'єкта господарювання як зловживання монопольним становищем на ринку, не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем або можливості настання зазначених наслідків у зв'язку з відповідними діями таких суб'єктів господарювання (частина перша статті 13 Закону України «Закону України "Про захист економічної конкуренції»). В останньому випадку господарським судам необхідно з'ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб'єктів господарювання, які мають ознаки зловживанням монопольним, (домінуючим) становищем на ринку.

Відділенням у оскаржуваному рішенні зазначено, що вказані дії позивача можуть призвести до ущемлення інтересів споживача ОСББ «Еліт», у вигляді формування в останнього постійної заборгованості по оплаті поточних рахунків за надані МКП «Миколаївводоканал» послуги, незважаючи на те, що споживачем у платіжному документі буде зазначатися про оплату за послуги спожиті у поточному періоді, а також до позбавлення споживача права на погашення вартості послуг, спожитих у поточному періоді, оскільки сплачені споживачем кошти в першу чергу будуть зараховуватися позивачем в погашення боргу.

Враховуючи наявність у позивача монопольного становища на ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на території міста Миколаєва, споживач не мав вибору іншого контрагента ніж позивач та був змушений укласти договір у підготовленій ним редакції. Натомість в умовах значної конкуренції позивач не вдавався би до вчинення дій, у вигляді включення умов, якими ущемляються інтереси споживачів, оскільки у споживача був би вибір щодо виробника послуг і він би міг звернутися до іншого суб'єкта господарювання, який з метою приваблення споживача до укладання договору не намагається включати умови, якими можуть ущемлюватися інтереси споживача.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку визнається часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання.

Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом (частина третя статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції"). Таке зловживання є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Відтак, закріплення в договорі права позивача самостійно змінювати призначення платежу (не враховувати вказане призначення платежу) та спрямовувати перераховані ОСББ «Еліт» кошти на першочергове погашення боргу, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем, шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

З урахуванням наведених законодавчих приписів місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для визнання недійсними пунктів 2-5 рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.12.2014 №73-ріш.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на правові позиції, викладені в постановах Вищого господарського суду України у справах №6/192/10, №16/268 та Верховного Суду України у справі №3-61гс1, як на підтвердження правомірності включення ним до договору спірної умови, колегією суддів до уваги не приймаються, так як у вказаних судових справах, на відміну від даної, не йдеться про застосування спірної умови суб'єктом господарювання, який займає монопольне становище на відповідному ринку товару. Згідно вимог законодавства про захист економічної конкуренції до монопольних утворень застосовуються певні обмеження, які повинні враховуватися ними під час господарської діяльності, і які не застосовуються до суб'єктів господарювання, що не займають такого становища.

За таких обставин, враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, прийняте у справі рішення місцевого господарського суду є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його зміни чи скасування не вбачається. Натомість, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія Одеського апеляційного господарського суду вважає непереконливими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.03.2015 у справі №915/242/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 28.05.2015.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна