ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
25 травня 2015 року Справа № 5016/4167/2011(9/60)
Постановою господарського суду Миколаївської області від 14.05.2013 року ТОВ "Агронафтосервіс" визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Козлова В.О.
Згідно витягу №46386175 від 19.02.2015 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна ТОВ "Агронафтосервіс" передано ПАТ "Кредитпромбанк" у заставу рухоме майно:
Ухвалою суду від 23.03.2015 року задоволено клопотання ліквідатора ТОВ "Агронафтосервіс" Козлова В.О. № 02-01/460 від 10.03.2015, знято всі обтяження, арешти, заборони на відчуження майна ТОВ "Агронафтосервіс" та, зобов'язано Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна Запис 3 про обтяження, зареєстрований 02.02.2012 за №12125470, контрольна сума 5337Д45ЕД1 та Запис 7 про обтяження, зареєстрований 10.04.2014 за №14297364, контрольна сума ДБ1Д8Е1468.
Листом за вих. №832/03-16 від 06.04.2015 Миколаївською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України повідомлено суду про неможливість проведення вилучення записів із Державного реєстру обтяжень рухомого майна, посилаючись на п. 24 Порядку, яким встановлено, що відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи, а також на норми ст. 115 ГПК України та ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень від 18.11.2003 №1255-IV, щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарського суду, що набрали законної сили, в порядку встановленому Законом України "Про виконавче провадження".
Такі дії Миколаївської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України прямо протирічать положенням Закону та перешкоджають здійсненню ліквідаційної процедури.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон), з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.
Таким чином, з моменту відкриття щодо боржника ліквідаційної процедури всі без винятку обтяження його активів підлягають скасуванню.
Це пов'язано з тим, що у процедурі ліквідації задоволення вимог кредиторів відбувається за рахунок коштів, отриманих від здійсненої у встановленому порядку реалізації майна банкрута, тому майно банкрута повинно бути вільним від будь-яких обтяжень.
Частиною 5 статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.
Відповідно до п. 4 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 р. № 830 (далі - Порядок), державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису.
Статтею 124 Конституції України передбачено поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають в державі. Судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.
Відповідно до ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Положення цього Закону, в тому числі стосовно скасування обтяжень майна банкрута, є спеціальними нормами. З метою реалізації цих норм господарським судом виносяться загальнообов'язкові на всій території України ухвали, які підлягають виконанню в порядку, визначеному Законом та ухвалою.
Статтею 90 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.
В зв'язку з зазначеним, у відповідності до статті 90 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне направити керівникові Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України окрему ухвалу для прийняття відповідних мір реагування.
Крім того, господарський суд звертає увагу на те, що статтею 382 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили.
Керуючись ст. ст. 4-5, 86, 90, 115 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
1. Надіслати керівникові Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Мельникова, 81 літ. А) окрему ухвалу.
2. Зобов'язати керівника Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про прийняті міри реагування повідомити господарський суд Миколаївської області в місячний термін.
СуддяВ.О.Ржепецький