РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015Справа №914/697/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Іскра»

до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк»про зобов'язання вчинити дії та стягнення пені

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Матієвська В.Л. - представник за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року до Господарського суду м. Києва з Господарського суду Львівської області за підсудністю надійшла справа № 914/697/15 за позовом ПАТ «Іскра» до ПАТ «Міський комерційний банк» про зобов'язання вчинити дії та стягнення 19155,55 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що, що всупереч умов укладеного між позивачем і відповідачем договору банківського рахунку № 98-юр від 18.10.2013, відповідач не виконав платіжні доручення щодо перерахування з його рахунку 36563,35 грн.

З наведених підстав позивач просив задовольнити позов, зобов'язати відповідача перерахувати грошові кошти з його рахунку № 01 на рахунок № 6878 ПАТ «Іскра» у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, шляхом виконання платіжних доручень №№ 127, 128 від 03.02.2015, та стягнути з нього пеню за неналежне виконання умов договору в сумі 19155,55 грн.

Позивач у судове засідання уповноваженого представника не направив, хоча про час і місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що на виконання постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» № 187 від 19.03.2015, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» № 64 від 20.03.2015, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Тимошенка К.В., строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно, в зв'язку з чим виконання вимог позивача є неможливим.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 18.10.2013 між позивачем (Клієнт) та відповідачем (Банк) укладено договір банківського рахунку № 98-юр, згідно з умовами якого Банк зобов'язався проводити платежі по рахунку Клієнта за його дорученням на підставі розрахункових документів в межах залишку коштів на рахунку на початок операційного дня, а позивач зобов'язався оплачувати надані послуги на умовах договору.

Відповідно до умов розділу 8 договору, договір набуває чинності з дня його підписання сторонами (18.10.2013) та діє до закриття усіх рахунків Клієнта.

Згідно п. 2.4 договору, розрахункові документи подаються до банку як на паперових носіях, так і у вигляді електронних документів, з використанням системи «Клієнт-Банк» при умові укладення Сторонами окремого договору, який є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з пп. 3.2.1, Клієнт має право самостійно розпоряджатись коштами на своєму рахунку за умови дотримання вимог чинного законодавства України. Операції по рахунку можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених чинним законодавством.

У відповідності до п.п. 3.2.3 договору, Клієнт має право вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків.

Банк зобов'язаний, окрім іншого, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проводити інші операції, які дозволені нормами чинного законодавства.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що за несвоєчасне та неправильне списання коштів з рахунку Клієнта з вини Банку, а також за несвоєчасне чи неправильне, з вини Банку, зарахування сум, які належать Клієнту, Банк сплачує Клієнту пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відповідно до додаткової угоди № 941-ЮР/23 до договору банківського рахунку № 98-юр від 18.10.2013, Банк прийняв на себе зобов'язання проводити розрахункове обслуговування Клієнта в системі електронних платежів «Клієнт-Банк», а саме проводити розрахункові операції за дорученням Клієнта з використанням розрахункових документів в електронній формі, які були передані каналами електронного зв'язку.

Судом встановлено, що позивач належним чином оформив та надав на виконання відповідачу платіжні доручення № 127 від 03.02.2015 на суму 29530,51 грн., № 128 від 03.02.2015 на суму 7032,84 грн., для перерахування на рахунок № 6878 у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023.

Доказів виконання зазначених платіжних доручень не надано.

Відповідно до вимог п.п. 8.1, 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних» № 732 від 20.11.2014, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Міський комерційний банк» № 124 від 20.11.2014, згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Міський комерційний банк».

Згідно з положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

У розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону, вкладниками визнаються лише фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності).

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом пункту 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Враховуючи вищенаведені положення, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням, а позивач є кредитором Банку.

Я встановлено судом, на виконання постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» № 187 від 19.03.2015, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» № 64 від 20.03.2015, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» строком на 1 рік, з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Статтею 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, ч. 5 ст. 45 Закону передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (ч.ч. 2-3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Положеннями ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на уповноважену особу Фонду покладаються такі повноваження, як, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відкликання Національним банком України, на момент вирішення судом спору, банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації, як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури заявлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, задоволення вимог окремого кредитора, в особі позивача, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, суперечить нормам діючого законодавства.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст.ст. 13, 16 ЦК України, у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко