ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року Справа № 925/612/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: Франчук А.В. - за довіреністю;

від відповідача: Татаркіна М.К., Любива А.А. - за довіреностями;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом публічного акціонерного товариства "Вітаміни" до публічного акціонерного товариства "Уманьгаз" про стягнення 79 864,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача шкоди в сумі 79 864,14 грн. за зловживання відповідачем своїм монопольним становищем в ході виконання укладених між сторонами договорів щодо постачання природного газу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечує повністю та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з мотивів, що зловживання монопольним становищем з боку ПАТ "Уманьгаз" не мало місця, про що суду надано заперечення на позовну заяву ( а.с. 34-36).

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що в позові слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається:

23 січня 2014 року між сторонами у справі було укладено договір № 38/14-П ( а.с. 7-10) на постачання природного газу за регульованим тарифом у відповідності до якого відповідач (Постачальник) постачає природний газ позивача (Споживачу) в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб позивача (Споживача), а позивач (Споживач) оплачує відповідачу (Постачальнику) вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором ( п. 1.1 договору).

Також 03.01.2014 року між сторонами по справі було укладено договір № 38/14 на розподіл природного газу (на транспортування природного газу газорозподільними мережами) - а.с. 37, за умовами якого відповідач надає позивачу послугу із транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів позивача або його споживача.

Доказів визнання недійсними цих договорів чи їх розірвання сторонами у справу не надано, договори виконуються обома сторонами.

За доводами представника позивача, споживання газу ним за вказаними договорами є сезонним -- на літній період споживання припиняється, а перед осінньо-зимовим періодом підключення газу позивачу відновлюється після проведення відповідачем перевірки стану газотранспортної системи.

За доводами позивача, 04 червня 2014 року відповідач направив позивачу лист № 1522 ( а.с. 13), яким доводить до відома позивача про необхідність отримання ним технічних умов на реконструкцію вузла обліку та провести систему газопостачання до відповідних норм до 01.08.2014 року.

11 червня 2014 року позивач направив відповідачу лист № 614/12 ( а.с. 14) в якому просить надати правове обґрунтування такої вимоги, з посиланням на конкретні правові норми, які зобов'язують споживача отримувати нові технічні умови.

24 червня 2014 року відповідач листом № 1703 ( а.с. 15) просить позивача пришвидшити роботи з реконструкції вузла обліку зв'язку з підвищенням тиску в мережі. Також у даному листі відповідач вказав, що у випадку невиконання вищевказаних вимог, ПАТ "Вітаміни" не буде поновлено пуск газу, оскільки підняття тиску у газовій мережі приведе до неточності обліку спожитого газу та можливості виникнення аварії на газовикористовуючому обладнанні на підприємстві позивача.

За доводами представника ПАТ "Вітаміни", на підставі вказаних вимог відповідача, під загрозою не відновлення газопостачання, позивач вимушений був провести роботи по реконструкції вузла обліку споживання газу. Тому 22 вересня 2014 року та 16 жовтня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗОДРОМ" та публічним акціонерним товариством "Вітаміни" були укладені договори № 704 (а.с. 16-18) та № 749 (а.с. 22-24) у відповідності до яких товариство з обмеженою відповідальністю "Ізодром" взяло на себе зобов'язання виконати роботи по технічному переоснащенню, підготовці до повірки та повірці вузла обліку природного газу на котельні ПАТ "Вітаміни" за адресою : м. Умань, вул. Ленінської Іскри, 31 (п. 1.1.1 договорів).

За виконані роботи позивач сплатив на користь ТОВ "Ізодром" в загальній сумі 39 932,07 грн. платіжними дорученнями № 2929 від 01.10.2014 року, акт здачі приймання робіт від 31.10.2014 року ( а.с. 20,21) та № 630 від 23.10.2014 року, акт здачі приймання робіт від 27.10.2014 року ( а.с. 26,27).

Виходячи із відомостей, вказаних у актах здачі-приймання робіт по переоснащенню вузла обліку, всі роботи ТОВ "Ізодром" були завершені і прийняті позивачем 31.10.2014 року.

Однак, за доводами позивача, відповідач відновив газопостачання ще до часу завершення робіт по переоснащенню вузла обліку газу, а саме 24.10.2014 року, що підтверджується актом представників обох сторін (а.с. 53) про пуск газу о 16 год. 17 хв. у вказану дату.

Виходячи з таких обставин позивач вважає, що відповідач, користуючись своїм монопольним становищем, нав'язав позивачу необхідність виконання непотрібних робіт під загрозою невідновлення газопостачання.

На підставі ст. 55 ЗУ "Про захист економічної конкуренції", позивач просить стягнути з відповідача шкоду за порушення законодавства про захист економічної конкуренції в сумі 79 864,14 грн., розрахованої як подвійна сума сплачених позивачем коштів за реконструкцію вузла обліку газопостачання.

За твердженням відповідача, по договору постачання природного газу за регульованим тарифом № 38/14 від 03.01.2014 року (а.с. 37-38) ПАТ "Уманьгаз" не займає монопольне становище на ринку постачання природного газу промисловим споживачам, в 2014 р. реалізація природного газу промисловим споживачам не здійснювалась, а позивач купував природний газ в ТОВ "Газпостач Черкаси", що підтверджується актами (а.с. 46-50), тому твердження позивача, щодо монопольного становища ПАТ "Уманьгаз" згідно вказаного договору не відповідає дійсності.

Згідно ст. 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо на цьому ринку у нього не має жодного конкурента.

Відповідач не заперечує, що його внесено до переліку природних монополій, який складається та ведеться Антимонопольним комітетом України відповідно до розпорядження від 28.11.2012 № 874-р " Про затвердження Порядку складання та ведення зведеного переліку суб'єктів природних монополій" як монополіста в регіоні у галузі транспортування природного газу газорозподільчими мережами.

Відповідач заперечує, що він примушував позивача проводити непотрібні йому роботи по реконструкції вузла обліку газу, бо газопостачання було відновлено і без завершення позивачем робіт по такому переоснащенню. Реконструкцію вузла обліку газу відповідач вважає відповідаючою в першу чергу інтересам позивача, у якого до часу такого переоснащення ніби було завищене обліковування обсягів спожитого газу.

З матеріалів справи вбачається, що 15 жовтня 2014 року позивач звернувся зі скаргою № 1049/01 (а.с. 42) до голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, генерального прокурора України, голові Антимонопольного комітету України та до голови Черкаської обласної державної адміністрації зі скаргою на протиправні дії посадових осіб ПАТ "Уманьгаз" в якій просить вжити передбачених законом заходів реагування на правопорушення, допущені відповідачем.

За доводами представників обох сторін, ніякого рішення про встановлення фактів зловживання відповідачем своїм монопольним становищем та порушень економічної конкуренції органами Антимонопольного комітету України не було прийнято, оскільки через відновлення газопостачання позивач відмовився від подальшої процедури розслідування.

Відповідач у засіданні 22.05.2015 року надав суду для приєднання до справи копію листа Черкаського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21.05.2015 року № 03/1339, зі змісту якого вбачається, що за зверненнями позивача у жовтні та листопаді 2014 року йому було відмовлено у розгляді справи про порушення ПАТ "Уманьгаз" законодавства про захист економічної конкуренції.

Позивач відповідно до ст. 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" просить суд стягнути з відповідача заподіяну шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Дана норма визначає, що особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди.

За змістом норм вказаного закону, виключно органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції (ст. 48 Закону).

При цьому такі рішення приймаються за результатами розгляду справ органами АМКУ про порушення законодавства про захист економічної, процедура яких передбачена цим Законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Чинний ГПК України не дозволяє судам перебирати на себе повноваження визначених державою органів у здійсненні їх повноважень.

Тому у контексті даної справи суд не може самостійно встановлювати порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції за відсутності про це рішення органів антимонопольного комітету.

Суд вправі лише вирішувати спори з приводу висновків органів Антимонопольного комітету України.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивач за відсутності висновків органів Антимонопольного комітету України про встановлення порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, не довів наявності підстав для стягнення з відповідача шкоди за таке порушення.

У задоволенні позову слід відмовити повністю із покладенням на позивача всіх судових витрат.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 28 травня 2015 року

Суддя Н.М. Спаських