номер провадження справи 1/29/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015 Справа № 908/2633/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (юридична адреса: 03680, м.Київ, вул. Фізкультури, буд. 28 Д; адреса для листування: 69063, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 66)

до відповідача: Товарної біржі «Електронні торги України» в особі філії ТБ «Електронні торги України» у місті Запоріжжі (69035, м. Запоріжжя, вул. Суворова, буд. 4, офіс 4-5)

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_1)

про визнання відкритих торгів з продажу майна недійсними

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача - Коломоєць В.В.. - довіреність б/н від 03.04.2015 р.;

від відповідача - не з'явився;

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - не з'явився.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про визнання відкритих торгів, що відбулися 04.03.2014 року з реалізації майна ОСОБА_3 павільйон літ. Ж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 52.4 кв. м. недійсними.

Позов подано на підставі ст.ст. 572,574,589,590,599 Цивільного кодексу України, ст. 12,23,33 Закону України «Про іпотеку», ст. 30,52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 20 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.04.2015 р. у справі № 908/2633/15 позовну заяву прийнято до розгляду., судове засідання призначено на 21.05.2015 року, про що сторони були повідомлені належним чином відповідно до вимог ГПК України.

21.05.2015 року у судове засідання представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, документи витребувані ухвалою від 17.04.2015 року не надали.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Представник позивача в судовому засіданні 21.05.2015 р. підтримав у повному обсязі позовні вимоги, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю, з підстав, викладених у позові. Представник позивача зазначила, що позивач не був повідомлений про проведення торгів та про те. Що майно було реалізовано. Позивач не надав суду документи витребувані ухвалою від 17.04.2015 року.

За клопотанням присутнього у судовому засіданні представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України по закінченні судового засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

15.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № СМ-SME202/206/2008 від 15.04.2008 року. З метою забезпечення вимог за кредитним договором № СМ-SME202/206/2008 від 15.04.2008 року був укладений договір іпотеки № SME202/206/2008 від 15.04.2008 року, предметом якого відповідно до п. 3.2 договору іпотеки № SME202/206/2008 від 15.04.2008 року був магазин літ. Ж, загальною площею 49,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

15.04.2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» накладена заборона відчуження зазначеного у договорі іпотеки приміщення.

Постановою господарського суду Запорізької області від 14.02.2011 року у справі № 29/5009/290/11 приватного підприємця ОСОБА_3, (АДРЕСА_3, ідент. номер - НОМЕР_1) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був визнаний кредитором у справі № 29/5009/290/11.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.02.2014 року у справі № 29/5009/290/11 Товарну біржу «Електронні торги України» в особі філії ТБ «Електронні торги України» у місті Запоріжжі визнано учасником провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.04.2014 року у справі № 29/5009/290/11 скасовано арешти та обтяження на майно боржника, зокрема за № запису про обтяження: 4905197 знято заборону на відчуження з об'єкта нерухомого майна: павільйон літ. Ж, адреса: АДРЕСА_2.

В ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатором банкрута здійснена реалізація майна банкрута, а саме, павільйону літ. «Ж» по АДРЕСА_2, який перебував у заставі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відповідно до іпотечного договору № 2961 від 15.04.2008 р. Згідно з протоколом № 997 від 04.03.2014р. по лоту № 103657 (павільйон літ. "Ж" по АДРЕСА_2) переможцем електронних торгів з продажу ліквідаційної маси банкрута, проведених ТБ "Електронні торги України" в особі філії ТБ "ЕТУ" в м. Запоріжжі, визначено ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.10.2014 року у справі № 29/5009/290/11 затверджено розподіл коштів, отриманих від реалізації майна банкрута. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.10.2014 року у справі № 29/5009/290/11 провадження припинено, підприємницьку діяльність банкрута - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ідентифікаційний номер припинено.

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" поданий позов до суду про визнання недійсними відкритих торгів з продажу майна: магазину літ Ж, загальною площею 49,3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Позивач обґрунтував свої вимоги наступними доводами: 16.09.2014 року позивач довідався, що 04.03.2014 року відбулися відкриті електронні тоги з продажу майна, магазина літ Ж, загальною площею 49,3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Також, позивач посилаючись на ч. 6 ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначає, що ліквідатором було виявлене майно боржника, але не було подане клопотання про припинення процедури ліквідації, що призвело до продажу майна за значно нижчою вартістю майна. 05.11.2013 року організатором торгів(відповідачем) опубліковано на веб-сайті Міністерства юстиції України оголошення про проведення повторного аукціону з реалізації майна боржника магазина літ Ж, загальною площею 49,3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Згідно повідомлення організатора торгів від 12.11.2013 року аукціон відбувся у зв'язку з відсутністю заявок на участь у ньому. 28.11.2013 року організатором торгів опубліковано на веб-сайті Міністерства юстиції України оголошення про проведення повторного аукціону з реалізації майна боржника. Згідно повідомлення організатора торгів від 18.12.2013 року аукціон відбувся у зв'язку з відсутністю заявок на участь у ньому. 15.01.2014 року організатором торгів опубліковано на веб-сайті Міністерства юстиції України оголошення про проведення другого повторного аукціону з реалізації майна боржника. Позивач посилається на норми ч. 5 ст.51, ч.1 ст. 52, ч. 1 ст. 58 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначаючи, що організатор аукціону не пізніше 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює веб-сайті державного органу з питань банкрутства та ВГСУ оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених законом. Також позивач в обґрунтування своїх вимог застосовує норму ст.. 20 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію). Підсумовуючи усе вищенаведене позивач зазначає, що він не був повідомлений щодо оцінки заставного майна, проведення торгів, та взагалі про те, що майно було реалізовано. Позивач вважає, що відкриті торги були проведені з порушенням процедури банкрутства, відповідно порушують права товариства.

Об'єктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи та отримані докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та вирішив у позові відмовити на підставі наступного:

Згідно зі ст.4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом , з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" .

Провадження у справах про банкрутство регулюється ГПК у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 41, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу , або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Законом особливостей.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011р. процедура продажу майна здійснюється в порядку передбаченому Законом в редакції від 22 грудня 2011 року № 4212-17.

З огляду на зазначене, продаж майна повинен здійснюватися ліквідатором в порядку розділів ІІІ-ІV Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22 грудня 2011 року № 4212 -17 із відповідними змінами.

Згідно з частиною 4 статті 10 та частиною 8 статті 44 Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 року, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником. Спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство. У даному випадку подана заява стосується майна боржника ОСОБА_3, визнаного господарським судом банкрутом у справі № 29/5009/290/11, у зв'язку з чим спір безпосередньо був пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство, тому підлягав розгляду в межах справи про банкрутство № 29/5009/290/11, а не в окремому позовному провадженні. Як встановлено судом, позивач не скористався своїм правом на подання заяви в межах справи про банкрутство та не з'являвся у судові засідання, хоча був належним чином повідомлений про усі процесуальні дії суду у справі № 29/5009/290/11 (відповідно до ст. 35 факти встановлені рішенням господарського суду, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на ст. 20 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію). Об'єктами малої приватизації є: єдині майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, які можуть бути виділені в самостійні суб'єкти господарювання - юридичні особи (у тому числі ті, що передані в оренду, перебувають у процесі реструктуризації), на яких середньооблікова чисельність працюючих за звітний (фінансовий) рік не перевищує 100 осіб, а обсяг валового доходу від реалізації продукції (робіт, послуг) за такий період не перевищує 70 мільйонів гривень та/або вартості майна яких недостатньо для формування статутного капіталу акціонерного товариства, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані (група А); окреме індивідуально визначене майно, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано (група А); об'єкти незавершеного будівництва, законсервовані об'єкти, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані (група Д); об'єкти соціально-культурного призначення, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані, крім тих, що не підлягають приватизації (група Ж). Тобто сферою регулювання вищенаведеного закону є об'єкти, які належать саме до державної власності та правовий механізм приватизації єдиних майнових комплексів невеликих державних підприємств шляхом їх відчуження на користь одного покупця одним актом купівлі-продажу.

Як встановлено судом нерухоме майно, магазин літ Ж, загальною площею 49,3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яке було предметом іпотеки (договір № SME202/206/2008 від 15.04.2008 року) належало Іпотекодавцю (ОСОБА_3) на праві приватної власності (що підтверджувалось Договором купівлі продажу від 20.10.2005 року) . Право власності на предмет іпотеки було зареєстроване орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації в книзі 1, номер запису 84, що підтверджувався Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8732775 від 25.10.2005 року, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 12423566).

Виходячи з вищенаведеного, посилання позивача на норми Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спірні правовідносини не є предметом регулювання вищенаведеного Закону.

Основним доводом позивача на яке він посилався у позовній заяві та у судовому засіданні, як на одну із обставин яка спричинила порушення його прав, те що ТОВ « ОТП Факторинг Україна» не був повідомлений щодо оцінки майна та продажу заставного майна взагалі.

Доводи позивача спростовуються листом від 07.06.2013 року яке надіслане як відповідь на лист Арбітражного керуючого Нікітенко М.О. та підписане представником позивача В.В. Коломієць, у якому АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомляють про надання згоди на продаж майна банкрута ФОП ОСОБА_3 у порядку встановленому ч. 1, ст. 49, ч. 3 ст. 65, ч. 2,3 ст. 66 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом».

Варто зазначити, що вищезазначені статті, регулюють порядок продажу майна боржника в провадженні у справі про банкрутство та проведення аукціону.

Частиною 4 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» встановлено: майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Лист позивача від 07.06.2013 року є прямим доказом надання згоди позивача на продаж майна банкрута. Тобто, доводи позивача про необізнаність з приводу реалізації майна та проведення торгів є необґрунтованими та безпідставними.

Ст. 43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» закріплено, що майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів.

Тобто законом не передбачено сповіщення кредиторів про оцінку майна.

Ст. 58 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» визначено, організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником.

Як встановлено судом та зазначено самим позивачем у позовній заяві, що організатором конкурсу у відповідності до вимог Закону на веб-сайті Міністерства юстиції опубліковано оголошення про проведення аукціону. Також Законом чітко встановлений перелік осіб, яких організатор аукціону повідомляє про його проведення письмово, а саме: власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником.

Тобто, Законом не встановлений обов'язок письмового повідомлення кредиторів про проведення аукціону.

Ст. 33 ГПК України закріплена норма згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, позивачем не доведено обґрунтованість та правомірність визнання відкритих торгів з продажу майна, що відбулися 04.03.2014 року з реалізації майна ОСОБА_3 павільйон літ. Ж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 52.4 кв. м. недійсними .

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за позовом відноситься на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя О.І. Немченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, «26» травня 2015 року.