ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Справа № 922/64/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю прокурора - Волик О.Г. - посв. № 012011 від 30.10.2012 р.,

та представників сторін:

1-го позивача - Фівкін П.М. - дов. № 220/871/д від 17.11.2014 р.,

2-го позивача - Кероп'ян С.Є. - дов. № 5 від 05.01.2015 р.,

третьої особи на стороні позивачів - Михайлюта О.О. - дов. № 350/176/24-34/56 від 11.02.2015р.,

1-го відповідача - Маринушкіна Л.В. - дов. № 08-11/4670/2-14 від 24.12.2014 р.,

2-го відповідача - Чорний Н.Я. - дов. б/н від 19.05.2015р.,

третьої особи на стороні відповідачів - Коваленко С.М. дов. № 3019/07 від 29.12.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Військового прокурора Харківського гарнізону, м. Харків (вх. №2316 Х/1-9 ) на рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2015 р. у справі № 922/64/15,

за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону, м. Харків в інтересах держави в особі: 1. Міністерства оборони України, м. Київ;

2. Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - Харківський університет Повітряних Сил ім. І.Кожедуба, м. Харків

до 1. Харківської міської ради, м. Харків,

2. Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Триес", м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Управління Держземагенства у м. Харкові Харківської області, м. Харків,

про скасування рішення та повернення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року Військовий прокурор Харківського гарнізону звернувся до господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі: 1. Міністерства оборони України, 2. Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсними пункти 42.1, 42.2, 42.3 Додатку 1 рішення Харківської міської ради № 350/08 від 24.12.2008 року; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 465478 від 30.01.2009 року; зобов'язати Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Триес" повернути державі в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків шляхом складання акту прийому-передачі земельну ділянку пл. 1,7463 га по вул. Білгородське Шосе, ріг вул. Рудика.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.03.2015 р. (суддя Жигалкін І.П.) в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на користь державного бюджету України 3654,00 грн. судового збору.

Заступник військового прокурора Харківського гарнізону з рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2015р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства.

1-й позивач, Міністерства оборони України, у поясненнях до апеляційної скарги просить задовольнити апеляційну скаргу військової прокуратури Харківського гарнізону та скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2015р. у справі № 922/64/15, прийняти нове рішення, яким визнати недійсними пункти 42.1, 42.2, 42.3 додатку 1 "Перелік замовників, стосовно яких надаються земельні ділянки для будівництва" рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 24.12.2008р. № 350/08 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів", визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 465478 від 30.01.2009р., зобов'язати Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Триес" повернути державі в особі Квартирно-експлуатаційному відділу м. Харків шляхом складання акту прийому-передачі земельну ділянку площею 1,7463 га по Білгородському шосе ріг вул. Григорія Рудика.

2-позивач, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, у письмових поясненнях просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2015р. у справі № 922/64/15 та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на передчасність прийнятого судом першої інстанції рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Третя особа, Харківський університет Повітряних Сил ім. І.Кожедуба, відзиву на апеляційну скаргу не надала, в судовому засіданні не згодна з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його незаконним та необґрунтованим з тих мотивів, що на її думку, судом неповно з'ясовані обставини, які мають значення для справи, вважає, що рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства, просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати, задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Відповідачі, Харківська міська рада і Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Триес", та третя особа на стороні відповідача, Управління Держземагенства у м. Харкові Харківської області, відзивів на апеляційну скаргу не надали, в судовому засіданні просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважають, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин та докази на їх підтвердження, юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно з Державним актом на право користування землею серії Б № 045912 (1984 року), який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 2936, земельна ділянка площею 22,0018 га, яка розташована у м. Харкові по Білгородському Шосе, 2 була надана Квартирно-експлуатаційній частині Харківського району для розміщення учбових корпусів Харківського вищого військового командно-інженерного училища ім. Крилова.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2008 р. у справі № 22-а-5263/08 визнано правомірним висновок Харківського міського управління земельних ресурсів від 16.04.2007р. № 144/07 в частині віднесення земельної ділянки по Білгородському Шосе 2, ріг вул. Рудика, загальною площею орієнтовно 1, 9234 га до категорії земель оборони, і встановлено, що вказаний Державний акт не скасовувався, згода на припинення права постійного користування земельною ділянкою, яка розташована по Білгородському Шосе, 2 у м. Харкові (військове містечко № 18) Міністром оборони України не надавалась.

Вироком військового суду Харківського гарнізону від 08.09.2008 р., яким заступника начальника КЕВ м. Харків - начальника матеріально-технічного забезпечення майора Кучанського Г.М. визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ст. 424 КК України, встановлено, що 24.04.2007 р. заступник начальника КЕВ м. Харків начальник матеріально-технічного забезпечення майор Кучанський Г.М., будучи військовою посадовою особою, діючи в інтересах ТОВ "Сфера СТС", в порушення умов діючого законодавства, без згоди Міністра оборони України на відчуження земельної ділянки військового містечка № 18 за адресою: м. Харків, вул. Білгородське Шосе, 2, на якій знаходяться будівлі №№ 80 та 90, які перебувають на обліку в КЕВ м. Харків, та їх остаточна вартість складає 58636 грн., перевищуючи свої службові обов'язки, умисно, підготував та самостійно підписав від імені керівника КЕВ м. Харків лист № 733, в якому зазначив недостовірні відомості про те, що вищезазначені будівлі списані та зняті з обліку КЕВ м. Харків, та не маючи повноважень та відповідних рішень вищестоящого командування, надав дозвіл на відчуження земельної ділянки розміром 1,7463 га вартістю 2764798 грн.

На підставі вказаного листа від 24.04.2007р. № 733 Харківською міською радою було припинено право КЕЧ Харківського району на користування земельною ділянкою по Білгородському Шосе, 2 у м. Харкові, а саме, у пункті 47 рішення 14 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 04.07.2007р. № 131/07 було зазначено: "Припинено за КЕЧ Харківського району право користування земельною ділянкою загальною площею 1,7463 га (за його добровільною відмовою лист від 24.04.2007р. № 733) по Білгородському Шосе. Надати ТОВ "Сфера СТС" в оренду земельну ділянку загальною площею 2,2435 га, (у тому числі земельна ділянка площею 1,7463 га, за рахунок земель КЕЧ Харківського району та земельна ділянка площею 0,4972 га, за рахунок міської землі) по Білгородському Шосе, ріг вул. Григорія Рудика для будівництва торгівельно-офісного комплексу до 01.08.2012 р. (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації). КЕЧ Харківського району звернутися до Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин для внесення відповідних змін в державний акт на право постійного користування землею від 1984 р. № 2936).

Також, як свідчить зміст листа-повідомлення начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 24.04.2008 р. та листа-повідомлення Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 06.05.2008 р., інформація щодо прийняття рішень у Міністерстві оборони України про припинення права користування частинами земельної ділянки військового містечка № 18 (Білгородське шосе, 2) в період з 02.11.2004 р. до теперішнього часу до Південного територіального управління не доводилась і будівлі №№ 80, 90 військового містечка № 18 згідно матеріалів інвентаризації казармено-житлового фонду КЕВ м. Харків обліковані у Південному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінні.

Вищевказані обставини встановлені рішенням господарського суду Харківської області від 23.01.2012 р., залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 28.08.2012 р. у справі № 5023/9668/11, яким визнано частково недійсним рішення 14 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 04.07.2007 р. № 131/07, а саме, в частині припинення за КЕЧ Харківського району право користування земельною ділянкою загальною площею 1,7463 га; надання ТОВ " Сфера СТС" в оренду земельної ділянки площею 1,7463 га по Білгородському Шосе, 2 у м. Харкові для будівництва торгівельно-офісного комплексу до 01.08.2012 р. (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації) та зобов'язання КЕЧ Харківського району звернутися до Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин для внесення відповідних змін в державний акт на право постійного користування землею від 1984 р. № 2936.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна земельна ділянка відноситься виключно до земель оборони та не змінювала свого цільового призначення, а відтак відноситься виключно до державної власності. Передача органам місцевого самоврядування земель, що використовуються для потреб Збройних Сил України здійснюється лише за наявності згоди Міністра оборони України. Харківська міська рада не є належним власником спірної земельної ділянки і не має відповідних повноважень орендодавця землі у розумінні статті 4 Закону України "Про оренду землі", відповідно до якої орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Однак, незважаючи на це, додатком 1 до оспорюваного рішення передано 2-му відповідачу функції замовника на будівництво об'єкту зі зміною його функціонального призначення під житлову забудову по Білгородському Шосе, ріг вул. Григорія Рудика (пункт 42.1.); припинено ТОВ "Сфера СТС" право користування земельною ділянкою площею 2,2435 га по Білгородському шосе ріг вул. Григорія Рудика, за його добровільною відмовою, лист від 18.12.2008 р. б/№ (пункт 42.2.); надано 2-му відповідачу у власність земельну ділянку, за рахунок земель житлової та громадської забудови, загальною площею 2,2435 га, в межах договору оренди землі від 11.03.2008 р. № 29 для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови по Білгородському Шосе ріг вул. Григорія Рудика, зі строком виконання будівництва до 31.12.2011 р. (пункт 42.3); встановлено, що договір оренди землі від 11.03.2008 р. № 29 втрачає чинність з моменту державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку з 2-м відповідачем.

На підставі оспорюваного рішення 2-м відповідачем було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку (площею 2,2435 га за адресою: м. Харків, Білгородське Шосе, ріг вул. Рудика для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови) серії ЯЖ № 465478 від 30.01.2009 р.

Як свідчить позов, оспорюване рішення в цій частині суперечить законодавству України, чинному на момент виникнення спірних відносин, що є підставою для визнання недійсними пункти 42.1, 42.2, 42.3 додатку 1 рішення Харківської міської ради № 350/08 від 24.12.2008 р; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 465478 від 30.01.2009 р.; та зобов'язання Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Триес" повернути державі в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків шляхом складання акту прийому-передачі земельну ділянку пл. 1,7463 га по вул. Білгородське Шосе, ріг вул. Рудика.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що імовірні порушення допущені 1-м відповідачем при прийнятті рішення про передачу у власність спірної земельної ділянки 2-му відповідачу не можуть бути підставою для позбавлення його - приватної особи, яка не вчиняла жодних порушень та не знала і не могла знати про наявність певних імовірних порушень з боку 1-го відповідача при прийнятті рішення про передачу у власність земельної ділянки 2-му відповідачу.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів повністю погоджується з висновками господарського суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 140 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Даний спір стосується права власності на земельну ділянку відповідача, яке посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 465478 від 30.01.2009 року і права постійного користування КЕЧ Харківського району посвідченого державним актом на право користування землею.

Перелік підстав для припинення права власності на земельну ділянку, передбачений ст. 140 Земельного кодексу України, є вичерпним. Скасування (визнання нечинним) рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, на підставі якого було видано державний акт на право власності на землю щодо земельної ділянки, не є підставою для припинення права власності на земельну ділянку чи визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12.09.2012 р. у справі № 6-71цс12 та є обов'язковою для всіх судів України з огляду на приписи ч.1 ст. 11128 ГПК України.

Верховний Суд України в даній постанові зробив правовий висновок, що Земельним кодексом України не передбачено такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

Також, суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що на його вимогу ані прокурором, ані позивачами не надано оригіналу державного акту про право постійного користування землею, а зазначений державний акт на право постійного користування землею від 1984 року серії № 045912 в Управлінні Держземагенства у м. Харкові Харківської області не обліковується.

Постанова Вищого господарського суду України від 28.08.2012 р. у справі № 5023/9668/11, на яку посилаються прокурор та позивачі, правильно не була взята судом першої інстанції до уваги в розумінні ч. 2 ст. 35 ГПК України, оскільки стосується інших правовідносин - правовідносин оренди заснованих на договорі, ніж ті з приводу яких виник спір - правовідносин власності на земельну ділянку відповідача. Крім того, у вказаній постанові інший суб'єктний склад учасників та сторін судового процесу, інший предмет спору, інші цивільні правовідносини та площа і вартість земельної ділянки (1, 7463 га за договором оренди та 2, 2435 га за державним актом на право власності на земельну ділянку 2-го відповідача), відомості про тотожність кадастрових номерів земельних ділянок відсутні.

Судова колегія погоджується з судом першої інстанції, який критично відноситися до посилань прокурора на постанову Верховного Суду України № 6-169цс12, так як ані прокурором, ані позивачами не доведено відсутності повноважень на видачу державного акту на право власності на земельну ділянку 2-го відповідача у 1-го відповідача, а спір виник з питання визнання недійсним пунктів рішення 1-го відповідача, яке було прийнято 1-м відповідачем.

Крім того, як свідчать листи ХРФ Центру ДЗК № 01-07-30/9056 від 07.11.2008р. та № 01-07-30/9184 від 11.11.2008р., спірна земельна ділянка до земель оборони не належить.

Також, спосіб захисту цивільного права обраного прокурором та позивачами не відповідає змісту ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, а саме, зобов'язати 2-го відповідача повернути державі в особі 2-го позивача шляхом передачі земельну ділянку пл. 1, 7463 га по вул. Білгородське Шоссе, ріг вул. Рудика.

2-й позивач є самостійною юридичною особою відповідно до норм ЦК України і діє на підставі Положення яке затверджене 15.04.2013 р. № 61, і не знаходиться у відносинах власності або підпорядкування з 1-м позивачем.

Як свідчать матеріали справи, право власності 1-го позивача і третьої особи, на земельну ділянку яка є предметом спору, не підтверджено жодним правовстановлюючим документом передбаченим нормами ЗК України.

Інші посилання в обґрунтування своїх позовних вимог також є необґрунтованими та таким, що не підтверджені матеріалами справи.

Що стосується вимог про застосування наслідків пропущення строків позовної давності, то судова колегія погоджується з судом першої інстанції, який вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судова колегія також вважає, що суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 р. майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. За висновком Суду в зазначеній справі "наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції".

Застосовуючи практику Європейського суду з прав людини при вирішенні питання щодо припинення права власності приватної особи на майно внаслідок певних порушень, допущених з боку органу публічної влади при прийнятті рішення про передачу майна у власність, дії 1-го відповідача (органу місцевого самоврядування) при прийнятті рішення про передачу у власність спірної земельної ділянки 2-му відповідачу не можуть бути підставою для позбавлення 2-го відповідача - приватної особи, яка не вчиняла жодних порушень та не знала і не могла знати про наявність певних імовірних порушень з боку 1-го відповідача при прийнятті рішення про передачу у власність земельної ділянки 2-му відповідачу.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду повністю погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2015 р. у справі № 922/64/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2015 р. у справі № 922/64/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21.05.2015р.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Тихий П.В.