ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа № 908/6217/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Ільїн О.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Плецької Ю.В., за довіреністю від 12.01.2015р.

відповідача - Скиби О.С., за довіреністю від 24.02.2015р. №ББУ/ЦОФКО1/ББ/15.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Колосниківська", Донецька область, м. Макіївка (вх. № 2165/1-18)

на рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015р.

у справі №908/6217/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арматура України", м. Запоріжжя

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Колосниківська", Донецька область, м. Макіївка

про стягнення 28 173,20 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.03.2015р. у справі №908/6217/14 (суддя Корсун В.Л.) позов задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Колосниківська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арматура України" 21 318 00 грн. основного боргу, 1 987 54 грн. пені, 532 66 грн. 3% річних, 4 320 95 грн. індексу інфляції та 1 826 09 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.Оскаржуване рішення місцевого господарського суду мотивоване доведеністю позивачем виконання свого договірного зобов'язання щодо здійснення поставки відповідачу на загальну суму 21 318,00 грн.

Приватне акціонерне товариство "Центральна збагачувальна фабрика "Колосниківська", Донецька область, м. Макіївка з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015р. у справі №908/6217/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арматура України", м. Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Колосниківська", Донецька область, м. Макіївка про стягнення заборгованості за договором №209 на придбання сировини, паливно-енергетичних та матеріально-технічних ресурсів від 01.10.2013р. у розмірі 21318,00 грн., інфляційні витрати у розмірі 4321,16 грн., 3% річних у сумі 534,41 грн., пеню у розмірі 1999,63 грн. та судовий збір у сумі 1827,00 грн.; припинити провадження у справі №908/6217/14.

В обґрунтування своєї правової позиції апелянт зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд не дослідив належним чином підписаний сторонами договір, наявні в матеріалах справи документи та неправильно визначився з характером спірних правовідносин.

Зокрема, зауважує, що пунктом спірного договору передбачено, що всі спори, які виникають по спірному договору підлягають вирішенню третейським судом, а тому на думку апелянта, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.5 статті 80 ГПК України.

Автоматизованою системою документообігу Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (справу) призначено для розгляду судді-доповідачу Терещенко О.І.

Розпорядженням секретаря судової палати №1 Харківського апеляційного господарського суду для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Ільїн О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Ільїн О.В. ) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 19.05.2015р.

30.04.2015р. на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін. (вх.№7095).

05.05.2015р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи №908/2573/15-г про тлумачення умов договору №209 від 01.10.2013р. господарським судом Запорізької області. (вх.№7143).

18.05.2015р. на адресу суду від адвоката Плецької Ю.В. надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якому остання просить стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 10 014,20 грн. (вх.№7768).

19.05.2015р. на адресу суду від відповідача надійшли доповнення до апеляційної скарги (вх.№7858), в яких останній посилаючись на п.5 ст. 80 ГПК України просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015р. у справі №908/6217/14 та припинити провадження у справі №908/6217/14.

У судовому засіданні 19.05.2015р. представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з підстав її необґрунтованості, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арматура України" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Центральна збагачувальна фабрика "Колосниківська" (покупець) укладено договір № 209 (на придбання сировини, томливо-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язався передати, а покупець прийняти та оплатити запорну арматуру на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що кількість, номенклатура ресурсів, визначаються в специфікаціях до цього договору, які є невід'ємною його частиною.

Сторони погодили, що строки поставки ресурсів визначаються в специфікаціях. Датою постачання вважається дата передачі ресурсів покупцю з відміткою у накладній (п.п. 3.3, 3.4. договору).

Відповідно до п. 4.3. договору, загальна сума договору визначається як сумарна вартість ресурсів, поставка яких здійснюється згідно доданих до нього Специфікацій.

За умовами п. 6.4. договору, постачальник надає покупцю до початку приймання ресурсів оригінали наступних документів:

- Рахунок на оплату ресурсів;

- Податкову накладну на всю суму виникнених у постачальника податкових зобов'язань;

- транспортні та супровідні документи;

- накладну на поставлені ресурси та товарно-транспортну накладну (при постачанні автомобільним транспортом постачальника), оформлені зі сторони Постачальника;

- сертифікат та паспорт якості постачальника або виробника;

- пакувальні документи (за необхідності).

Даний договір вступає в силу з 01.10.2013р. та діє до 01.10.2015р. (п.п. 10.3., 10.4. договору).

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов спірного договору від 01.10.2013р. та у відповідності до узгодженої між сторонами Специфікації від 01.10.2013р. № 1, позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 21 318, 00 грн.

Факт здійснення поставки товару відповідачу на суму 21 318,00 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи видатковою накладною від 20.12.2013р. № РА-0002609 на суму 21 318,00 грн., довіреністю від 19.12.2013р. № 437, виданою ПрАТ "ЦЗФ "Колосниківська" уповноваженому представнику на отримання від ТОВ "ТД "Арматура України" товарно-матеріальних цінностей за договором від 01.10.2013 р. № 209.

Проте, відповідач в порушення умов даного договору та чинного законодавства України не здійснив оплату за прийнятий товар.

Зазначене вище стало підставою для звернення позивача до господарського суду Запорізької області з позовною заявою, в якій останній, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 21 318,00 грн., інфляційні втрати у сумі 4 321,16 грн., 3% річних у сумі 534,41 грн., пеню у розмірі 1999,63 грн.

11.03.2015р. господарським судом Запорізької області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Приписами статті 2 Закону України «Про третейські суди», третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Статтею 5 названого Закону встановлено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частиною 4 статті 12 Закону України «Про третейські суди» встановлено, що третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Як вбачається з матеріалів справи, п.9.1 спірного договору сторони погодили, що спори та розбіжності, які виникли у зв'язку з даним договором чи його укладенням, порушенням, розірванням, недійсності будуть вирішуватись шляхом переговорів.

Пунктом 9.2 договору встановлено, що у випадку коли спори та розбіжності що виникли у зв'язку з даним договором чи його укладенням, порушенням, розірванням, недійсності не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється в Постійно діючому Третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група» відповідно до регламенту вказаного суду. Рішення Регіонального Третейського суду є кінцевим та обов'язковим для сторін та підлягає виконанню сторонами в строки вказані у рішенні суду.

Таким чином, уклавши договір із третейським застереженням сторони у даній справі погодили, що будь-які суперечки та спори щодо даного договору між ними підлягають розгляду третейським судом, а тому отримання додаткової письмової згоди сторін за наявності третейської угоди в договорі Закон України «Про третейські суди» не передбачає.

Крім того, колегія суддів зазначає, що звернення до господарського суду суб'єкта господарювання при наявності третейської угоди є неправомірним та таким, що суперечить меті укладення третейської угоди, оскільки сторонами укладено третейську угоду саме для того, щоб кожна з них мала гарантію того, що у разі виникнення спору, інша сторона звернеться саме до третейського суду.

Згідно частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 5 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Колегія суддів зазначає, що вказана норма є імперативною, а тому не надає право суду на власний розсуд припиняти чи не припиняти провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Крім того, відповідно до п.4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що: є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (пункт 5 частини першої статті 80 ГПК). Таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. В останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК. Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то: у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім; у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

За таких обставин, беручи до уваги той факт, що відповідач заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, колегія суддів приходить до висновку, що при наявності чинної третейської угоди, укладеної до порушення провадження у справі, яка ще може бути виконана, сторона такої угоди повинна звертатися для вирішення спору тільки до третейського суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду від 29.04.2015р. у справі №910/28560/14-г, від 08.04.2010р. у справі №44/358, від 19.01.2011р. у справі №33/294-10 (14/272-10).

А отже, місцевий господарський суд припустився порушенням норм процесуального права, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що господарський суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а тому рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 року у справі №908/6217/14 підлягає скасуванню повністю, а провадження у справі припиненню, на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України,

За вказаних обставин, не підлягає задоволенню клопотання про розподіл судових витрат від 18.05.2015р. №7768 та клопотання про зупинення провадження у справі від 05.05.2015р. №7143.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 99, 101, ч. 3 ст. 103, ч.4 ст. 104, ч.ч. 1, 3 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу - Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Колосниківська", Донецька область, м. Макіївка задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015р. у справі № 908/6217/14 скасувати повністю.

Провадження у справі №908/6217/14 припинити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 20.05.2015 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Ільїн О.В.