ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р. Справа №921/774/14-г/4

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від позивача - Чаус С.В.

від відповідача - Словіковський П.М.

від третьої особи на стороні позивача - ОСОБА_3

від третьої особи на стороні відповідача - Горба В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Чайчинецька», вих.№86 від 17.11.2014 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2014 року (підписане 28.10.2014 року), суддя Бурда Н.М.

у справі № 921/774/14-г/4

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Чайчинецька», с.Чайчинці Лановецького району Тернопільської області

до відповідача Чайчинецької сільської ради, с. Чайчинці Лановецького району Тернопільської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3, с. Святець Теофіпольського району Хмельницької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Лановецьке споживче товариство, м. Ланівці Тернопільської області

про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області від 09.06.2005 року №24 «Про визнання права власності на приміщення магазину»

в с т а н о в и в :

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2014 року по справі №921/774/14-г/4 відмовлено у задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Чайчинецька» до Чайчинецької сільської ради; за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 та на стороні відповідача - Лановецьке споживче товариство про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області від 09.06.2005 року №24 «Про визнання права власності на приміщення магазину».

Рішення суду мотивоване тим, що Приватне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Чайчинецька», звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №24 від 09.06.2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину» з посиланням при цьому на ст.393 ЦК України, не підтвердило суду належними та допустимими доказами свого права власності на будівлю магазину по вул. Підлісна в с. Чайчинці Лановецького району. Разом з тим, суд враховуючи положення ч.3 ст.35 ГПК України, посилається на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 16.06.2014 року у цивільній справі №602/226/14-ц, яким право власності на вказану будівлю визнано за Лановецьким споживчим товариством. Відтак, суд дійшов висновку, що оспорюване рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради не порушує прав позивача.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Приватне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Чайчинецька» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2014 року по справі №921/774/14-г/4 та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що майно, право власності на яке визнано оспорюваним рішенням виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради, відчужено фізичній особі ОСОБА_3, у зв'язку з чим, позивач і не може довести, що він є власником такого майна. На думку скаржника, висновок суду про можливість визнання правового акту незаконним лише за позовом власника майна, є помилковим, оскільки при прийнятті рішення судом не враховано інших норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Представник позивача (скаржника) та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2014 року по справі №921/774/14-г/4 та прийняти нове рішення про задоволення позову: визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області №24 від 09.06.2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину».

Представник відповідача в судовому засіданні просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник Лановецького споживчого товариства (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача) в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у поясненнях на апеляційну скаргу (б/н від 06.02.2015 року). Зокрема, зазначав, що на момент звернення до суду і на даний час, позивачу не належало і не належить право власності на будівлю магазину по вул. Підлісна, 30 в с. Чайчинці Лановецького району Тернопільської області, з огляду на що, відсутній факт порушення його права в результаті прийняття виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради рішення №24 від 09.06.2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину».

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, в тому числі скаржника, а також третіх осіб, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №24 від 09.06.2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину» право власності на приміщення магазину по вул. Підлісна в с. Чайчинці Лановецького району визнано за Лановецьким споживчим товариством (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача).

Рішенням Чайчинецької сільської ради №36 від 27.06.2007 року наведене вище рішення скасовано.

Разом з тим, рішенням виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №29 від 18.07.2007 року право власності на будівлю магазину по вул. Підлісна в с. Чайчинці Лановецького району визнано за Приватним сільськогосподарським підприємством агрофірма «Чайчинецька», яке 04.03.2011 року за договором купівлі-продажу нежитлової будівлі продало вище вказане приміщення магазину фізичній особі ОСОБА_3.

У п.1 договору купівлі-продажу від 04.03.2011 року зазначено, що відчужувана нежитлова будівля магазину належить Приватному сільськогосподарському підприємству агрофірма «Чайчинецька» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Чайчинеської сільської ради на підставі рішення №29 від 18.07.2007 року.

В подальшому, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.05.2011 року у справі №6/28/5022-418/2011 (залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.07.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2011 року) визнано недійсними та скасовано: рішення Чайчинецької сільської ради №36 від 27.06.2007 року та рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №29 від 18.07.2007 року.

З огляду на наведене, рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №24 від 09.06.2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», яким право власності на приміщення магазину по вул. Підлісна в с. Чайчинці Лановецького району визнано за Лановецьким споживчим товариством, залишилось чинним.

Крім того, рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 16.06.2014 року по справі №602/226/14-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 04.03.2011 року, визнано за Лановецьким споживчим товариством право власності на нежитлову будівлю - будівлю магазину під №30 по вул. Підлісна в с. Чаййчинці Лановецького району Тернопільської області та витребувано вказану нежитлову будівлю з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та повернено таку будівлю Лановецькому споживчому товариству - як законному власнику.

Наведене вище рішення Лановецького районного суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 28.08.2014 року.

Так, Приватне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Чайчинецька» звернулось до господарського суду з даним позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №24 від 09.06.2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», посилаючись при цьому на порушення його права власності на будівлю магазину по вул. Підлісна в с. Чайчинці Лановецького району, з огляду на що, враховуючи положення ст.393 ЦК України, вказане рішення просить визнати незаконним та скасувати.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною другою наведеної статті Кодексу передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.10).

В силу положень ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Вказаний позов може бути заявлений власником, як особою, право якої порушено оспорюваним актом.

Подаючи позов про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №24 від 09.06.2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», позивач, посилаючись на ст.393 ЦК України, зазначає, що на момент прийняття вказаного рішення, Приватне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Чайчинецька» було законним власником будівлі магазину, як правонаступник колгоспу «Героїчна праця», який збудував та ввів в експлуатацію спірну будівлю, що підтверджується історичною довідкою архіву, статутом ПСГП «Агрофірма «Чайчинецька» та протоколом №2 зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Героїчна праця».

Однак, як вбачається із статуту Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Чайчинецька», остання створена ОСОБА_7, який є її засновником (арк. справи 20-21).

Згідно п.2.8 Статуту прибуток від діяльності Агрофірми «Чайчинецька» належить повністю засновнику, він має право його використати на викуп земельних та майнових паїв та на інші цілі не заборонені законодавством України, а згідно п.9.1 Статуту прибуток агрофірми, після відрахувань в бюджет, є власністю ОСОБА_7.

Слід зазначити, що у статуті Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Чайчинецька» немає відомостей, що остання є правонаступником колгоспу «Героїчна праця», а історична довідка колгоспу «Героїчна праця» не може бути належним доказом правонаступництва. Інших доказів наведеного, позивач суду не подав. У зв'язку з цим, безпідставними є і посилання позивача на протокол зборів колгоспників колгоспу «Героїчна праця».

Так, Приватним сільськогосподарським підприємством агрофірма «Чайчинецька», яке оспорює рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №24 від 09.06.2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», в ході розгляду справи не подано належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення у останнього права власності на будівлю магазину по вул. Підлісна в с. Чайчинці Лановецького району Тернопільської області.

Крім того, слід зазначити, що питання права власності на вказану вище будівлю уже було предметом судового розгляду. Так, як уже зазначалось вище, рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 16.06.2014 року у цивільній справі №602/226/14-ц (залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 28.08.2014 року) право власності на будівлю магазину по вул. Підлісна в с. Чайчинці Лановецького району Тернопільської області визнано за Лановецьким споживчим товариством.

Згідно ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В матеріалах справи міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (№33845285 від19.02.2015 року), згідно з яким, нерухоме майно - будівля магазину, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Лановецький район, с. Чайчинці, вул. Підлісна, 30 належить Лановецькому споживчому товариству на праві приватної власності, що виникло на підставі рішення Лановецького районного суду від 16.06.2014 року по справі №602/226/14-ц (арк. справи 162).

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем такі обставини не доведено, в той час, як Лановецьким споживчим товариством доведено протилежне.

В даному випадку колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки, позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення оспорюваним рішенням виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №24 від 09.06.2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину» його права. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували право власності останнього на будівлю магазину по вул. Підлісна в с. Чайчинці Лановецького району.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правомірно відмовив в позові з підстав відсутності порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

Щодо питання позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду №10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» передбачено, що за змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необгрунтовності.

Зважаючи на те, що право позивача в даному випадку не порушене, суд першої інстанції правомірно відмовив в позові з підстав його необгрунтовності.

Відтак, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а доводи скаржника про скасування рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2014 року по справі №921/774/14-г/4 прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду, в порядку ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2014 року по справі №921/774/14-г/4 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Чайчинецька» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №921/774/14-г/4 повернути до господарського суду Тернопільської області.

Повну постанову складено 25.05.2015 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

Бонк Т.Б.