ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р. Справа № 909/115/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Гриців В.М., суддів Зварич О.В., Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Швець О.В.

за участі представників сторін Добрянського І.В. та Гавриляка Б.Б.

у відкритому судовому засіданні розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вулкаскот-Україна» на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року по справі №909/115/14 за позовом Човгана Івана Григоровича до товариства з обмеженою відповідальністю «Вулкаскот-Україна» про стягнення 147300 грн.

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Івано-Франківської області (суддя Рочняк О.В.) ухвалою від 30 березня 2015 року по справі №909/115/14 відмовив у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Вулкаскот-Україна» про визнання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №262 від 19.03.2015 року таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Вулкаскот-Україна» подало апеляційну скаргу, просить Львівський апеляційний господарський суд скасувати ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року по справі №909/115/14 та прийняти постанову, якою задоволити заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вулкаскот-Україна» та визнати наказ Господарського суду Івано-Франківської області №262 від 19.03.2015 року таким, що не підлягає виконанню повністю. Вважає, що оскаржувана ухвала є необгрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню. Зазначає, що ТзОВ «Вулкаскот-Україна» добровільно виконало судові рішення, на виконання яких видано наказ №262 від 19.03.2015 року, а відповідне зобов'язання ТзОВ «Вулкаскот-Україна» перед Човганом І.Г. є припиненим в повному обсязі.

В судове засідання з'явились представники сторін, надали суду пояснення по суті справи.

Представник скаржника просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати.

Представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року по справі №909/115/14 без змін.

За умовами ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Львівський апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вулкаскот-Україна», матеріали справи №909/115/14, заслухав пояснення представників сторін і вважає, що ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року по справі №909/115/14 слід залишити без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи №909/115/14 слідує, що Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 27.11.2014 року задовольнив позов учасника ТОВ «Вулкаскот-Україна» Човгана Івана Григоровича до ТОВ «Вулкаскот-Україна» та вирішив стягнути з ТОВ «Вулкаскот-Україна» на користь учасника Човгана Івана Григоровича 147300 грн. частки від розподілу прибутку та 2946 грн. судового збору.

Вищевказане рішення набрало законної сили 19.02.2015 року відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду.

На виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2014 року та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року судом видано наказ №262 від 19.03.2015 року.

ТзОВ «Вулкаскот-Україна» зазначає що в свою чергу Човган І.Г. був боржником перед ТзОВ «Вулкаскот-Україна» на загальну суму 208442,23 грн. за кошти, отримані Човганом І.Г. у товариства в 2012 році та не поверненні йому. Така заборгованість Човгана І.Г. перед ТзОВ «Вулкаскот-Україна» на думку заявника підтверджується Аудиторським звітом про аудит фінансової звітності ТзОВ «Вулкаскот-Україна» за 2014 рік від 06.03.2015 року.

Тому, на думку заявника, ТзОВ «Вулкаскот-Україна» є кредитором стосовно Човгана І.Г. на суму 208442,23 грн. та одночасно боржником на суму 150246,00 грн. В свою чергу, Човган І.Г. є кредитором стосовно ТзОВ «Вулкаскот-Україна» на суму 150246,00 грн. та одночасно боржником на суму 208442,23 грн.

19.01.2015 року ТзОВ «Вулкаскот-Україна» направило Човгану І.Г. вимогу №5 від 14.01.2015 про відшкодування протягом семи днів з дня пред'явлення вимоги шкоди в розмірі 208442 грн. за перерахування на особистий картковий рахунок 163276,69 грн. за час перебування на посаді директора товариства та сплати до бюджету ПДФО у розмірі 45165,54 грн. Однак доказів виконання такої вимоги Човганом І.Г. суду не подано.

19.02.2015 року ТзОВ «Вулкаскот-Україна» направило Човгану І.Г. заяву про припинення грошового зобов'язання шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги №24 від 19.02.15, про що свідчить квитанція ЛД УДППЗ «Укрпошта» від 19.02.15 з описом вкладення. Згідно заяви товариство повідомляє Човгана І.Г. про припинення грошового зобов'язання відповідно до рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.14 у справі №909/115/14 шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги на суму 147300 грн.

02.03.2015 року ТзОВ «Вулкаскот-Україна» направило Човгану І.Г. заяву про припинення грошового зобов'язання шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги №28 від 02.03.2015, про що свідчить квитанція ЛД УДППЗ «Укрпошта» від 02.03.15 з описом вкладення. Згідно заяви товариство повідомляє Човгана І.Г. про припинення грошового зобов'язання відповідно до рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.14 у справі №909/115/14 шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги на суму 2946 грн.

20.03.2015р. ТзОВ «Вулкаскот-Україна» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою, просило суд визнати наказ Господарського суду Івано-Франківської області від 19.03.15 у даній справі таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована наступними обставинами:

- згідно рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.14 у справі №909/115/14 ТОВ «Вулкаскот-Україна» є боржником перед Човганом І.Г. на загальну суму 150246 грн. Натомість, Човган І.Г. є боржником перед товариством на загальну суму 208442,23 грн. за кошти, отримані ним у 2012 році за час перебування на посаді директора та неповернені товариству (даний борг включає суму сплаченого товариством податку з доходів фізичних осіб);

- ТОВ «Вулкаскот-Україна» пред'явило вимогу до Човгана І.Г. №5 від 14.01.15 сплатити дану суму заборгованості, яка залишена ним без задоволення. Наявність вказаної заборгованості підтверджує доданим до матеріалів справи аудиторським звітом про аудит фінансової звітності товариства за 2014 рік від 06.03.15;

- на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України ТОВ «Вулкаскот-Україна», з метою добровільного виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.14 заявами №24 від 19.02.15 та №28 від 02.03.15 заявило Човгану І.Г. про припинення грошового зобов'язання шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги на загальну суму 150246 грн.;

- заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог є односторонніми правочинами, які відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірними, оскільки доказів про визнання їх недійсними позивачем суду не подано.

Тому, на думку заявника, ТзОВ «Вулкаскот-Україна» добровільно виконало рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.14 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.02.15, на виконання яких видано наказ №262 від 19.03.15, а відповідне зобов'язання ТзОВ «Вулкаскот-Україна» перед Човганом І.Г. є припиненим в повному обсязі.

Господарський суд Івано-Франківської області відмовив у задоволенні заяви з підстав відсутності доказів які б підтверджували виникнення та наявність зобов'язання Човгана І.Г. перед ТзОВ «Вулкаскот-Україна».

Суд першої інстанції зазначив, що факт заподіяння Човганом І.Г. шкоди (кошти, отримані ним у 2012 році за час перебування на посаді директора та неповернені товариству та сума сплаченого товариством податку з доходів фізичних осіб), на яку посилається ТзОВ «Вулкаскот-Україна» як на доказ заборгованості Човгана І.Г. перед ТзОВ «Вулкаскот-Україна» підлягає доведенню, оскільки доказів визнання односторонніх правочинів (заяви відповідача №24 від 19.02.15 та №28 від 02.03.15 про зарахування зустрічних однорідних вимог) суду не подано.

Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 4 ст. 232 КЗпП України трудові спори за заявами власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації розглядаються безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах. А згідно ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 45 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

За умовами ч. 2 ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Аналогічні положення передбачені ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 220 ГК України.

В апеляційній скарзі скаржник вважає, що відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції прийшов до неправильних висновків, оскільки, на його думку борг Човгана І.Г. перед ним підтверджується Аудиторським звітом який був поданий суду, а статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Суд не приймає такі твердження ТзОВ «Вулкаскот-Україна», оскільки згаданий вище Аудиторський висновок в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України не є належним та допустимим доказом встановлення факту заподіяння шкоди, а також не є підставою для задоволення заяви про визнання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №262 від 19.03.2015 року таким, що не підлягає виконанню у даній справі.

Крім того, відповідно до приписів ст. 202 ЦК України односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Тому вищезазначені заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та наявність Аудиторського висновку не доводять факту наявності кредиторської заборгованості Човгана І.Г. перед ТзОВ «Вулкаскот-Україна» та як наслідок припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних вимог.

Господарський суд Івано-Франківської області вірно зазначив, що зарахування зустрічних однорідних вимог на цій стадії може відбуватися не інакше як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином товариство з обмеженою відповідальністю «Вулкаскот-Україна» не назвало і не довело обставин, що слугували б підставою для задоволення заяви про визнання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №262 від 19.03.2015 року таким, що не підлягає виконанню.

Також слід зазначити, що суд першої інстанції вірно відмовив Човгану І.Г. у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності, так як ним не доведено, з якого часу слід обчислювати сплив строку виконання за даним зобов'язанням.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення такої заяви, а скаржником нормативно не обґрунтовано в чому саме полягає незаконність оскаржуваної ухвали.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Львівський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року по справі №909/115/14 постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Скаржник належними і допустимими доказами не спростував висновків суду першої інстанції.

За змістом ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 82-1, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року у справі №909/115/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вулкаскот-Україна» області без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Зварич О.В.

суддя Кордюк Г.Т.