ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р.Справа № 922/2283/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Дем'яновій Є.Є.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс", м. Зміїв Харківської області
про стягнення коштів в сумі 52058,63 грн.
за участю представників :

від позивача: Морозова Л.М. - довіреність №22 від 01.05.2015

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД", м.Харків (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс", м. Зміїв Харківської області (далі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості в сумі 52058,63 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань за договором поставки №11 від 01.07.2014 щодо оплати отриманого товару.

19 травня 2015 року від позивача надійшли пояснення, в яких він повідомив про здійснення часткової оплати відповідачем отриманого товару на загальну суму 15000,00грн. та надав відповідні платіжні доручення. Зазначив, що на даний час розмір основного боргу відповідача за договором складає 35000,50грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, та, з урахуванням пояснень щодо часткової оплати заборгованості відповідачем, просив стягнути на свою користь основний борг за договором поставки №11 від 01.07.2014 в розмірі 35000,00грн. та 2058,13грн. пені.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, відзиву не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника позивача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

01 липня 2014 року позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки №11 (далі за текстом - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язався виготовляти та передавати покупцю гофротару, надалі - «товар», а покупець зобов'язався приймати і своєчасно здійснювати оплату товару на умовах цього Договору.

Згідно пункту 1.2 Договору кількість, асортимент, ціна товару вказуються сторонами в рахунках і видаткових накладних, складених і підписаних уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах 100% відстрочки платежу вартості партії товару, на термін до 14 (чотирнадцяти) календарних днів згідно відвантажувальних документів.

У відповідності до пункту 6.1 Договору у разі порушення термінів оплати поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За час дії Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 60477,50грн., що підтверджується доданими до позовної заяви копіями видаткових накладних №45 від 17.02.2015 на суму 28931,25грн., №123 від 27.02.2015 на суму 31546,25грн. та рахунків №61 від 17.02.2015 та № 160 від 27.02.2015.

Даний товар отриманий відповідачем за довіреностями №130 від 09.02.2015 та №197 від 26.02.2015.

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково в сумі 10477,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №392 від 20.03.2015, у зв'язку з чим станом на момент подачі позовної заяви його заборгованість складала 50000,50грн.

Після подачі позову, відповідач здійснив оплату товару на загальну суму 15000,00грн., що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями №4386 від 03.04.2015 на суму 5000,00грн., №550 від 24.04.2015 на суму 5000,00грн., №4903 від 15.05.2015 на суму 5000,00грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 526 Цивільного кодексу передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

В силу статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 6 статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Матеріали справи підтверджують, що станом на момент подачі позову заборгованість відповідача за отримані нафтопродукти згідно Договору складала 50000,50грн.

Отже, позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

В той же час, враховуючи часткову оплату заборгованості за Договором після подання позовної заяви в розмірі 15000,00грн., позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають частковому задоволенню - в розмірі 35000,50грн.

В іншій частині вимог про стягнення основної заборгованості, в розмірі 15000,00грн., провадження у справі слід припинити на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України у зв'язку із відсутністю предмету спору.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 2058,13грн.

Перевіривши розрахунок вищевказаної суми, суд визнає дані вимоги обґрунтованими та такими, що відповідають обставинам справи, а тому вимоги про стягнення 2058,13грн. пені підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір у даній справі виник внаслідок його неправомірних дій.

Керуючись ст.49, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" (63403, Харківська області, м.Зміїв, вул.Таранівське шосе, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гофропак ЛТД" (61177, м. Харків, провул.Пластичний, 9, ) 35000,50грн. основного боргу, 2058,13грн. пені та 1827грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 15000,00грн. провадження у справі припинити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 25.05.2015 р.

Суддя М.В. Калантай