ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 р. Справа №917/747/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Офісний центр арсенал плюс", вул. Жовтнева, 59/а, м. Полтава, 36014

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Полагросервіс", вул. Половки, 68, м. Полтава, 36034

про стягнення грошових коштів у розмірі 630 572,74 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники сторін:

від позивача: Письмак О. В., дов. б/н від 23.02.2015 р.,

від відповідача: не з'явились.

Розглядається позовна заява про стягнення грошових коштів у розмірі 630 572,74 грн., з яких: 315 000,00 грн. - сума основного боргу, 107 100,00 грн. - інфляційні нарахування, 102 071,78 грн. - 3 % річних та 106 400,96 грн. - пеня, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору від 10.09.2013 р.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Ухвала, що направлялася відповідачу за вказаною в позові та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адресою, повернулася до суду з відміткою пошти про закінчення терміну зберігання.

Згідно з п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

29.08.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Офісний центр арсенал плюс" (далі - позивач, позикодавець, іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю " Торговий дім Полагросервіс" (далі - відповідач, позичальник, іпотекодавець) укладено договір № 29 про надання поворотної фінансової допомоги (далі - договір №29).

Відповідно до розділу 1 договору №29, в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі, що визначений у п. 2.1 даного договору, як поворотну фінансову допомогу, а позичальник в порядку та строки, визначені цим договором, зобов'язаний повернути отриману суму поворотної фінансової допомоги.

Поворотна фінансова допомога (далі - фінансова допомога) - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсації у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення (пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України).

Як зазначається в п. 2.1 договору №29, фінансова допомога надається в національній валюті України, в сумі 315 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ).

Відповідно до п. 2.3 договору №29, фінансова допомога надається позикодавцем у термін, що не повинен перевищувати 2-х календарних днів з дати підписання сторонами даного договору, шляхом внесення грошових коштів позикодавцем на поточний рахунок позичальника.

Згідно з п. 3.1 договору №29, позичальник зобов'язується повернути фінансову допомогу в сумі, що визначена у п. 2.1 даного договору; до 30 листопада 2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору було перераховано на поточний рахунок позичальника поворотну фінансову допомогу у повному обсязі, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 3 від 29.08.2013 р., №4 від 30.08.2013 р., № 5 від 30.08.2013 р., № 6 від 30.08.2013 р.

Як стверджує позивач, свої зобов'язання за договором №29 відповідач не виконав, і сума заборгованості відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Офісний центр арсенал плюс" складає 315 000,00 грн.

16.04.2014 р. та 20.05.2014 р. позивач направив відповідачу вимоги (відповідно вих. № 16/04 та вих. № 20/05), відповідно до яких просив сплатити борг. також вимогою від 20.05.2014 р. відповідача було повідомлено , що у разі неперерахування фінансової допомоги в строки, позивач буде змушений задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставлене майно відповідно до іпотечного договору. Проте, вказані вимоги були залишені відповідачем без задоволення.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В статті 193 ГК України зазначається, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договору.

Відповідачем не спростовані обставини, на які посилається позивач, доказів повернення фінансової допомоги у розмірі 315 000,00 грн. відповідно до умов договору не надано, таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 315 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, крім всього іншого і сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки, згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу України, може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розділом 4 договору, у разі несвоєчасного повернення фінансової допомоги, позичальник сплачує за кожен день прострочення пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми прострочення. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, позичальник зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь період прострочення, а також 24 % річних від простроченої суми.

Сторони домовилися про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань, взятих за цим договором, здійснюється за увесь період такого прострочення.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідачу нараховані пеня за період з 01.12.2013 р. по 07.04.2015 р. у розмірі 106 400,96 грн., 24% річних за період з 01.12.2013 р. по 31.12.2014 р. у розмірі 102 071,78 грн. та інфляційні за період з 01.12.2013 р. по 28.02.2015 р. у розмірі 107 100,00 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені в сумі 106 400,96 грн., 24% річних в сумі 102 071,78 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 107 100,00 грн. суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

10.09.2013 р. між сторонами укладено іпотечний договір, відповідно до якого в забезпечення до 30 листопада 2013 р. грошових коштів в розмірі 315 000,00 грн., отриманих за договором №29 про надання поворотної фінансової допомоги від 28.08.2013 р. без нарахування відсотків, відшкодуванням витрат, пов'язаних із пред'явленням вимоги за договором позики і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням умов цього договору іпотеки, іпотекодержатель приймає, а іпотекодавець передає в іпотеку належне йому на праві власності майно (далі - предмет іпотеки), а саме:

- нежитлове приміщення, магазин, загальною площею 343,3 кв. м., що знаходяться: Полтавська область, м. Миргород, вул. Багачанська № 48, розташоване в житловому будинку.

Предмет договору належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу полтавської області Гуль Д. В. 26.09.2006 р., за р. № 5535, додаткової угоди про зміну умов договору, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д. В. 05.10.2006 р. за р. № 5763, зареєстрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 10.09.2013 р., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 09, номер запису про право власності: 2433226.

Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору, загальна іпотечна вартість нежитлового приміщення за домовленістю сторін становить 270 000,00 грн.

Як зазначається в розділі 3 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених умовами цього іпотечного договору у разі порушення з боку іпотекодавця своїх обов'язків, а також, якщо у момент настання строку виконання основного зобов'язання ці зобов'язання не будуть виконані, а саме при повному або частковому неповерненні суми позики у встановлені строки відповідно до договору позики, вказаного у п. 1.1 цього іпотечного договору.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду , виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекоджержателя, а також будь-яким іншим способом, встановленим чинним законодавством України.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги по основному зобов'язанню в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, неустойки передбачених основним зобов'язанням, відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов"язання чи умов цього іпотечного договору.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За приписами ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Як зазначається в ст. 37 ЗУ "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно з ч. 5 ст. 38 ЗУ "Про іпотеку", дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 630 572,74 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Полагросервіс" (вул. Половки, 68, м. Полтава, 36034, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Офісний центр арсенал плюс" (вул. Жовтнева, 59/а, м. Полтава, 36014, ) борг у розмірі 630 572,74 грн., з яких: 315 000,00 грн. - сума основного боргу, 107 100,00 грн. - інфляційні нарахування, 102 071,78 грн. - 24% річних, 106 400,96 грн. - пеня, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, який, відповідно до іпотечного договору від 10.09.2013 р. (посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Філімоновою В. М. та зареєстровано в реєстрі за № 1306) являє собою нежитлове приміщення - магазин, загальною площею 343,3 кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Багачанська, 48, що розташоване в житловому будинку.

3. Надати товариству з обмеженою відповідальністю "Офісний центр арсенал плюс" (вул. Жовтнева, 59/а, м. Полтава, 36014, ) право на продаж предмета іпотеки від свого імені за ціною, не нижчою від початкової, яка відповідно до п. 1.2 іпотечного договору від 10.09.2013 р. (посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Філімоновою В. М. та зареєстровано в реєстрі за № 1306), за домовленістю сторін становить 270 000,00 грн., будь - якій особі - покупцеві та визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Полагросервіс" (вул. Половки, 68, м. Полтава, 36034, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Офісний центр арсенал плюс" (вул. Жовтнева, 59/а, м. Полтава, 36014, ) 12 611,46 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено _____________

Суддя О. А. Киричук