ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р.Справа № 916/878/15-г

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвій К.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: Фурман В.В. за довіреністю № 280415 від 28.04.2015р.

Від відповідача: не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства „Імексбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю „Трансбудтехнології" про стягнення 163 664 901,62 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Імексбанк" (далі по тексту - ПАТ „Імексбанк") звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Трансбудтехнології" (далі по тексту - ТОВ „Трансбудтехнології") про стягнення заборгованості в загальному розмірі 144 003 049,57 грн., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом в сумі 124 750 680,94грн., строкової заборгованості за відсотками в сумі 1 045 854,98 грн., простроченої заборгованості за відсотками в сумі 9 412 695,07 грн. та пені в сумі 8 793 819,52 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 87/13 від 19.11.2013р. грошових зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування.

Згідно із заявою (вх. № 2-2339/15 від 28.04.2015р.) позивач збільшив розмір заявлених позовних вимог до загальної суми 163 664 901,62 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 124 750 680,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 14 334 365,58 грн. та пені в сумі 24 579 856,04 грн. Вказана редакція позовних вимог була прийнята судом до розгляду як остаточна.

Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду даної справи, проте ТОВ „Трансбудтехнології" не скористалось своїм правом на участь свого представника в господарському процесі. При цьому, 05.05.2015р. до суду надійшло клопотання відповідача про призначення по даній справі судової економічної експертизи, на вирішення якої запропоновано поставити наступні питання: чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок, наданий ПАТ „Імексбанк", заборгованості ТОВ „Трансбудтехнології" (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед банком умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 87/13 від 19.11.2013р. та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором; чи відповідає метод нарахування ПАТ „Імексбанк" процентів за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 87/13 від 19.11.2013р. вимогам Положення про кредитування ПАТ „Імексбанк"; яка сума заборгованості ТОВ „Трансбудтехнології" перед ПАТ „Імексбанк" по оплаті тіла кредиту, процентів по кредиту, пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 87/13 від 19.11.2013р. Проведення експертизи відповідач просив доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, а витрати за проведення експертного дослідження покласти на позивача.

Проте, судом було відмовлено у задоволенні даного клопотання, оскільки ТОВ „Трансбудтехнології" не було наведено суду реальної потреби у проведенні експертного дослідження для забезпечення можливості вирішення даного спору по суті, а також не зазначено, які із обставин справи не можуть бути встановлені судом не за наявними у матеріалах справи доказами, а виключно висновком судового експерта.

При цьому, оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, дана справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

19.11.2013р. між ПАТ „Імексбанк" (Кредитор) та ТОВ „Трансбудтехнології" (Позичальник) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 87/13, у відповідності до п.п. 1.1, 1.1.1 якого Кредитор зобов'язався надати Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, далі по тексту - „Кредит" або „Кредитна лінія". Надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами або в повній сумі на умовах визначених цим договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 249 750 680,00 грн., далі по тексту кожна частина окремо - „Транш", а в сукупності - „Транші", зі сплатою фіксованої процентної ставки - 18,0% процентів річних та кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма траншами до 12 листопада 2014 року (включно) на умовах, визначених цим договором. Кредит надається Позичальнику на наступні цілі: поточні потреби.

На підставі додаткової угоди № 1 від 31.03.2014р. сторонами було викладено п.п. 1.1 та 1.1.1 кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 87/13 від 19.11.2013р. в наступних редакціях: Кредитор зобов'язується надати Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, далі по тексту - „Кредит" або „Кредитна лінія". Надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами або в повній сумі на умовах, визначених цим договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 249 750 680,00 грн., надалі за текстом кожна частина окремо „Транш", а в сукупності „Транші", зі сплатою фіксованої процентної ставки - 18% річних та кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма Траншами не пізніше 12.11.2014р. (включно) на умовах, визначених цим договором. З 31.03.2014р. надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами або в повній сумі на умовах, визначених цією додатковою угодою № 1 від 31.03.2014р. в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 224 750 680,00 грн.

Положеннями п.п. 2.1, 2.2 кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 87/13 від 19.11.2013р. передбачено, що видача траншів кредиту проводиться шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника або оплати з позичкового рахунку Позичальника № 1004 в АТ „Імексбанк" розрахункових документів Позичальника на цілі, визначені в п. 1.2 цього договору, в межах сум та відповідно до термінів, визначених п. 1.1.1 та п. 1.1.2 цього договору. Моментом (днем) надання траншів кредиту вважається день першої оплати з позичкового рахунку Позичальника розрахункових документів Позичальника в сумі відповідного траншу кредиту або день перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника.

Згідно зі ст. 345 ГК України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України з кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При цьому, в силу положень ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Як свідчать матеріали справи, а саме виписка по банківському рахунку, на виконання умов кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 87/13 від 19.11.2013р. позивачем було надано ТОВ „Трансбудтехнології" кредитні кошти в межах визначеного договором кредитного ліміту.

Згідно з п.п. 1.1.1, 1.1.2 кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 87/13 від 19.11.2013р. (в редакції додаткової угоди № 1 від 31.03.2014р.) кінцевий термін повернення заборгованості за всіма траншами становить 12.11.2014р. Ліміт зменшується за наступним графіком: не пізніше 30.05.2014р. сума зниження ліміту складає 25 000 000 грн.; не пізніше 30.06.2014р. сума зниження ліміту складає 25 000 000 грн.; не пізніше 31.07.2014р. сума зниження ліміту складає 25 000 000 грн.; не пізніше 29.08.2014р. сума зниження ліміту складає 25 000 000 грн.; не пізніше 30.09.2014р. сума зниження ліміту складає 25 000 000 грн.; не пізніше 31.10.2014р. сума зниження ліміту складає 50 000 000 грн.; не пізніше 12.11.2014р. сума зниження ліміту складає 49 750 680,00 грн.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, в порушення прийнятих на себе за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 87/13 від 19.11.2013р. грошових зобов'язань ТОВ „Трансбудтехнології" не було здійснено повернення у повному обсязі отриманого кредиту в строк до 12.11.2014р. включно, в результаті чого, на момент вирішення даного спору, за відповідачем рахується прострочена заборгованість перед ПАТ „Імексбанк" щодо повернення суми отриманого овердрафту в розмірі 124 750 680,00 грн.

Згідно з п.п. 1.1.1, 2.4 кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 87/13 від 19.11.2013р. (в редакції додаткової угоди № 1 від 31.03.2014р.) за користування кредиту встановлена фіксована процентна ставка в розмірі 18% річних. Нарахування процентів за користування траншем кредиту здійснюється щоденно по останній календарний день поточного місяця у валюті кредиту на фактичну суму щоденної заборгованості на позичковому рахунку за методом „факт/факт" виходячи із фактичної кількості днів у році та сплачуються Позичальником не рідше одного разу на три місяці в період дії цього договору. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення траншу кредиту.

У відповідності до ч. 3 ст. 346 ГК України кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як свідчить наданий позивачем розрахунок, станом на 22.04.2015р. за ТОВ „Трансбудтехнології" рахується заборгованість перед ПАТ „Імексбанк" щодо сплати відсотків за користування кредитом в сумі 14 334 365,58 грн. У зв'язку з викладеним, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ „Імексбанк" в частині стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом в загальній сумі 14 334 365,58 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу положень ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями п. 4.1 кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 87/13 від 19.11.2013р. передбачено, що у випадку прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 3.2.8, 4.2 цього договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню за кожен день прострочки платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, від несвоєчасно сплаченої суми.

З посиланням на наведені положення кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 87/13 від 19.11.2013р. позивачем було нараховано ТОВ „Трансбудтехнології" до сплати пеню в сумі 24 579 856,04 грн. за порушення останнім власних грошових зобов'язань у спірних правовідносинах. Перевіривши розрахунок вказаної штрафної санкції, заявленої до стягнення, господарський суд визнає його обґрунтованим, у зв'язку з чим, доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог ПАТ „Імексбанк" у названій частині.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ТОВ „Трансбудтехнології" перед ПАТ „Імексбанк" в загальному розмірі 163 664 901,62 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 124 750 680,00 грн., заборгованості із відсотків в сумі 14 334 365,58 грн. та пені в сумі 24 579 856,04 грн., витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі шляхом присудження до стягнення із ТОВ „Трансбудтехнології" на користь ПАТ „Імексбанк" заборгованість за кредитом в сумі 124 750 680,00 грн., заборгованості із відсотків в сумі 14 334 365,58 грн. та пені в сумі 24 579 856,04 грн. відповідно до ст.ст. 193, 231, 232, 345, 346 ГК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610 - 612, 617, 625, 629, 640, 1046, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями).

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд даних позовних вимог покладаються на відповідача шляхом присудження їх до стягнення в дохід державного бюджету відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Трансбудтехнології" /65012, м. Одеса, вул. Катерининська, 90, / на користь публічного акціонерного товариства „Імексбанк" /65039, м. Одеса, просп. Гагаріна, 12-А, / заборгованість за кредитом в сумі 124 750 680 грн. 00 коп. /сто двадцять чотири мільйони сімсот п'ятдесят тисяч шістсот вісімдесят грн. 00 коп./, заборгованості із відсотків в сумі 14 334 365 грн. 58 коп. /чотирнадцять мільйонів триста тридцять чотири тисячі триста шістдесят п'ять грн. 58 коп./, пеню в сумі 24 579 856 грн. 04 коп. /двадцять чотири мільйони п'ятсот сімдесят дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят шість грн. 04 коп./. Наказ видати.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Трансбудтехнології" /65012, м. Одеса, вул. Катерининська, 90, / до державного бюджету України по коду бюджетної класифікації 22030001, рахунок №3008, отримувач - Управління державної казначейської служби у м. Одеса, , банк отримувача - ГУДКУ в Одеській області, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997, через Державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси судовий збір в сумі 73 080 грн. 00 коп. /сімдесят три тисячі вісімдесят грн. 00 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 26.05.2015р.

Суддя С.П. Желєзна