ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Справа № 924/1235/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Грейц К.В.,
суддів :Бакуліної С.В. (доповідач), Мачульського Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України
на постановувід 25.02.2015 Рівненського апеляційного господарського суду
у справі№ 924/1235/14
господарського суду Хмельницької області
за позовомПублічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України
доПонінківського підприємства теплових мереж
простягнення 425 125,47 грн, з яких 295 853,13 грн заборгованість за поставлений природний газ, 65 569,10 грн пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання, 20 646,85 грн три проценти річних, 43 057,39 грн інфляційні втрати
в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача:Конопліцький І.В. (довіреність № 14-10 від 14.01.2015) не з'явились
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Хмельницької області (суддя Шпак В.О.) від 10.11.2014 у справі № 924/1235/14 частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Понінківського підприємства теплових мереж; стягнуто з відповідача на користь позивача 32 784,55 грн пені, 20 646,85 грн 3 % річних, 43 057,39 грн інфляційних втрат та 8 502,51 грн судового збору; провадження по справі в частині стягнення 295 853,13 грн заборгованості за поставлений природний газ припинено; в частині стягнення 32 784,55 грн пені відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Сініцина Л.М., судді - Гудак А.В., Олексюк Г.Є.) від 25.02.2015 рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.11.2014 у справі № 924/1235/14 змінено в частині стягнення пені, 3 % річних, інфляційних втрат і судового збору та скасовано в частині відмови в стягненні пені; прийнято в цій частині нове рішення; стягнуто з Понінківського підприємства теплових мереж на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню в сумі 14 578,91 грн, 3 % річних в сумі 4 110,80 грн, інфляційні втрати в сумі 263,97 грн та судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 1 827 грн; в решті рішення залишено без змін.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалені по справі судові акти повністю та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.631 ЦК України, ст.ст.42, 43, 83, 84 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач повністю заперечує викаледні в ній доводи.

Відповідач не скористався наданим процесуальним правом на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника позивача, який підтримав викладені в ній доводи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в рішенні місцевого господарського суду та в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено таке.

28 грудня 2012 між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) та Понінківським підприємством теплових мереж (покупцем) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/2400-ТЕ-34, згідно пункту 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (а.с.9-14).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до пункту 2.1 договору продавець передає покупцеві з 1 січня 2013 по 31 грудня 2013 газ обсягом до 1 077 тис. куб. м, тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): І кв. - 559 (січень - 201, лютий - 199, березень - 159); ІІ кв. - 79 (квітень - 79); ІV кв. - 439 (жовтень - 81, листопад - 159, грудень - 199).

Обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (підпункт 2.1.1 договору).

Згідно пункту 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 3.4 договору сторони погодили, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаному уповноваженим представником та скріпленому печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до пункту 5.1 договору ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ).

Ціна за 1 000 куб. м природного газу становить 1 091,00 грн, з урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1 000 куб. м природного газу - 1 091,00 грн, крім того ПДВ - 20 % - 218,20 грн, всього з ПДВ 1 309,20 грн (пункт 5.2 договору).

Згідно пункту 6.1 договору оплата здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (а.с.11).

При невиконанні покупцем вимог, передбачених у пункті 6.1 цього договору, продавець має право обмежити передачу газу покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору (пункт 6.2 договору).

Відповідно до пункту 6.3 договору в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Пунктами 7.1, 7.2 договору сторонами передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (а.с.12).

Згідно пункту 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1 договору) (а.с.14).

Даний договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу протягом січня-грудня 2013 природний газ обсягом 712,17 тис. м3 на загальну суму 932 372,96 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 26.09.2013 за газ спожитий у січні 2013 на загальну суму 221 586,03 грн; від 26.09.2013 за газ спожитий у лютому 2013 на загальну суму 169 502,13 грн; від 26.09.2013 за газ спожитий у березні 2013 на загальну суму 190 344,59 грн; від 26.09.2013 за газ спожитий у квітні 2013 на загальну суму 70 753,09 грн; від 31.10.2013 за газ спожитий у жовтні 2013 на загальну суму 40 024,86 грн; від 30.11.2013 за газ спожитий у листопаді 2013 на загальну суму 70 993,99 грн; від 31.12.2013 за газ спожитий у грудні 2013 на загальну суму 169 168,27 грн (а.с.15-21).

Вказані акти приймання-передачі природного газу підписані представниками та скріплені печатками підприємств.

Покупець за отриманий газ розрахувався частково на суму 636 519,83 грн, що вбачається з операцій по підприємству "Понінківське ПТМ" з 01.01.2013 по 31.05.2014 та сальдо по підприємству "Понінківське ПТМ" (а.с.22-23).

12.02.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (сторона перша), Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації (сторона друга), Понінківським підприємством теплових мереж (сторона третя) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено договір № 126/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014", предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30 (а.с.59-61, 155-157).

Даним договором визначено порядок проведення взаєморозрахунків, пунктами 2, 6 договору передбачено, що сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та послідовність виконання сторонами договору, в тому числі для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 рік в сумі 272 506, 48 грн, згідно з договором від 28.12.2012 № 13/2400 - ТЕ-34. Відповідно сума договору складає 272 506,48 грн.

Підпунктом 9 пункту 2 договору сторони погодили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування (пункти 12,13 договору).

Пунктом 14 договору сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Договір підписаний всіма сторонами та скріплений їх печатками.

Таким чином, укладенням даного договору 12.02.2014 відповідач та позивач підтвердили розмір заборгованості в сумі 272 506, 48 грн за поставлений природний газ згідно договору від 28.12.2012 № 13/2400 - ТЕ-34.

Платіжним дорученням № 6 від 01.04.2014 вказана сума була перерахована Понінківським ПТМ позивачу НАК "Нафтогаз України" згідно договору про організацію взаєморозрахунків (а.с.104 а,164).

14.02.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (сторона перша), Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації (сторона друга), Понінківським підприємством теплових мереж (сторона третя) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено договір № 173/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014", предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30 (а.с.105-107,158-160).

Даним договором визначено порядок проведення взаєморозрахунків, пунктами 2, 6 договору передбачено, що сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та послідовність виконання сторонами договору, в тому числі для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 в сумі 25 400,00 грн, згідно з договором від 28.12.2012 № 13/2400 - ТЕ-34. Відповідно сума договору складає 25 400,00 гривень.

Підпунктом 9 пункту 2 договору сторони погодили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування (пункти 12, 13 договору).

Пунктом 14 договору сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Договір підписаний всіма сторонами та скріплений їх печатками.

Таким чином, укладенням даного договору 14.02.2014 відповідач та позивач підтвердили розмір заборгованості в сумі 25 400,00 грн за поставлений природний газ згідно договору від 28.12.2012 № 13/2400 - ТЕ-34.

Платіжним дорученням № 7 від 01.04.2014 вказана сума була перерахована Понінківським ПТМ позивачу НАК "Нафтогаз України" згідно договору про організацію взаєморозрахунків (а.с.104, 164).

Станом на 01.07.2014 (проведення позивачем розрахунків) борг покупця за отриманий газ перед продавцем становив 295 853,13 грн (а.с.24-28).

24.09.2014 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (сторона перша), Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації (сторона друга), Понінківським підприємством теплових мереж (сторона третя) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено договір № 355/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30 із внесеними змінами (а.с.108-109,161-163).

Даним договором визначено порядок проведення взаєморозрахунків, пунктами 2, 6 договору передбачено, що сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та послідовність виконання сторонами договору, в тому числі для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 рік в сумі 295 853,13 грн, згідно з договором від 28.12.2012 № 13/2400 - ТЕ-34. Відповідно сума договору складає 295 853,13 гривень.

Підпунктом 9 пункту 2 договору сторони погодили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування (пункти 12, 13 договору).

Пунктом 14 договору сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Договір підписаний всіма сторонами та скріплений їх печатками.

Таким чином, укладенням даного договору 24.09.2014 відповідач та позивач підтвердили розмір заборгованості в сумі 295 853,13 грн за поставлений природний газ згідно договору від 28.12.2012 № 13/2400 - ТЕ-34.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Абзацом 2 частини 1 статті 175 ГК України передбачено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем за своєю природою є правовідносинами за договором поставки.

Частинами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи викладене, суди дійшли правомірного висновку, що сума основного боргу відповідача перед позивачем за поставлений природний газ, що становить 295 853,13 грн, доведена матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Під час судового розгляду справи, відповідачем Понінківським ПТМ на підставі договору про організацію взаєморозрахунків від 24.09.2014 сплачено суму основного боргу по договору № 13/2400-ТЕ-34 від 28.12.2012 в розмірі 295 853,13 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 15 від 27.10.2014 (а.с.100,165).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки основний борг відповідача перед позивачем по договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 № 13/2400 - ТЕ-34 на момент прийняття рішення у даній справі відсутній, в частині сплаченої суми боргу після порушення провадження у справі (27.10.2014) в розмірі 295 853,13 грн., провадження у справі в цій частині у зв'язку з відсутністю предмету спору припинено судами правомірно.

Крім основного боргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відповідно до умов договору про купівлю-продаж природного газу та норм чинного законодавства щодо не неналежного виконання зобов'язань просило стягнути з Понінківського ПТМ 65 569,10 грн пені, 20 646,85 грн 3 % річних та 43 057,39 грн інфляційних втрат (а.с.24-28).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи умови оплати за газ передбачені умовами договору та докази оплати заборгованості, суди дійшли до правомірного висновку, що відповідач допустив порушення умов договору № 13/2400 - ТЕ-34 купівлі - продажу природного газу від 28.12.2012, оскільки основна сума боргу була сплачена з порушенням термінів, визначених даним договором.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як і інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Згідно статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 1, 3 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частин 2, 3 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі; сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом; розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання відповідно до частини 1 статті 230 ГК України він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено що, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктами 7.1, 7.2 договору сторонами передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Колегія суддів погоджується з тим, що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу, а тому для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України та договором купівлі-продажу природного газу необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків.

Оцінивши розрахунок позивача (а.с.24-28), пояснення позивача від 14.02.2015 (а.с.221-222), дані відповідача по операціям про отримання та оплату природного газу (а.с.211), суд апеляційної інстанції встановив, що відповідач прострочив оплату спожитого природного газу тільки за зобов'язаннями січня 2013 року, лише на суму 218 492,55 грн (221 586,03 - 3 093,48 (сплачено у порядку та строки, передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків) = 218 492,55); всі інші розрахунки за поставлений природний газ у 2013 році відбулися у порядку та строки, передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію від 12.02.2014, від 14.02.2014 та від 24.09.2014.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши перерахунок поданого позивачем розрахунку пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, апеляційний суд дійшов до вірного висновку, що до стягнення підлягає пеня в сумі 14 578,91 грн за період з 14.02.2013 по 23.01.2014, три проценти річних в сумі 4 110,80 грн за період з 14.02.2013 по 23.01.2014 та інфляційні втрати в сумі 263,97 грн за період з лютого по грудень 2013 року (а.с.229-231), у зв'язку з чим змінив рішення суду першої інстанції в цій частині, зазначивши, що нарахування пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за неналежне виконання відповідачем умов зазначеного договору поставки природного газу на зобов'язання лютого - квітня, жовтня - грудня 2013 року є неправомірним та безпідставним.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, колегія суддів правомірно виходила з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи збитковість як позивача так і відповідача, їх пояснення та те, що відмовлено в стягненні пені, заявленої позивачем за зобов'язаннями лютого - квітня, жовтня - грудня 2013 року, а стягнуто тільки 14 578,91 грн за зобов'язаннями січня 2013 року, з урахуванням засад справедливості та розумності, клопотання відповідача про зменшення пені апеляційним судом залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині - скасовано.

З урахуванням викладеного, твердження заявника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи, в зв'язку з чим підстав для скасування ухваленої у справі постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 у справі № 924/1235/14 залишити без змін.

Головуючий-суддя К.Грейц

Судді С.Бакуліна

Г.Мачульський