КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа№ 910/7824/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Перевозник П.М.;

від відповідача - Різник О.О.

розглянувши апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію «БГ Банк»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.04.2015 р.

по справі № 910/7824/15-г (суддя - Морозов С.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф»

до публічного акціонерного товариства «БГ Банк»

про визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.2015р. заяву позивача у справі про забезпечення позову у справі № 910/7824/15-г задоволено. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили, заборонено ПАТ «БГ Банк» та будь-яким іншим уповноваженим ним особам вчиняти дії щодо позасудового звернення стягнення за Договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козярською Ю.В. 13 лютого 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №76, на предмет іпотеки, який складається з:

- земельної ділянки площею 3,9775 га (кадастровий номер :05:010:0055) за адресою: Київська область, Броварський район, Великодимерська селищна рада;

- агропромислового комплексу по зберіганню та переробці сільськогосподарської продукції (ІІ черга) за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Леніна, 111.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію «БГ Банк» звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 01.04.2015 р. у справі №910/7824/15-г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015р. апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію «БГ Банк» прийнято до провадження.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 05.05.2015р. № 09-52/755/15 у зв'язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці, відповідно до абзацу 2 підпункту 2.3.50, підпункту 2.3.52 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/7824/15-г.

Згідно проведеного повторного автоматизованого розподілу справи № 910/7824/15-г визначено справу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Кропивна Л.В.,Смірнова Л.Г.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду від 06.05.2015 р. змінено склад колегії суддів у зв'язку з перебуванням суддів Кропивної Л.В. та Смірнової Л.Г. у відпустці, для розгляду даної справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., судді Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.05.2015р. апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію «БГ Банк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.04.2015 р. по справі № 910/7824/15-г

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф» заперечує проти апеляційної скарги посилаючись на те, що арешт накладено на майно позивача, а не Банку. Повноваження директора ТОВ «Тріумф» підтверджується протоколом загальних зборів учасників №17 від 26.12.2014р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

В провадженні господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/7824/15-г за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф» до публічного акціонерного товариства «ББ Банк» про визнання недійсними договорів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладені між сторонами Договори про внесення змін №5 та №6 до Договору іпотеки та окремі пункту Договору іпотеки порушують вимоги ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» та п. 4.16. Постанови правління НБУ від 25.01.2012р. №23, оскільки фактична заміна земельної ділянки та агропромислового комплексу, які є предметом іпотеки, відбулась без проведення обов'язкової експертної грошової оцінки нової земельної ділянки та комплексу, а також у зв'язку з введенням агропромислового комплексу в експлуатацію відбулись істотні зміни в умовах його функціонування. Згідно змісту позовних вимог, внаслідок зазначених порушень позивач має право на отримання від відповідача відшкодування, що може перевищити вартість предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог.

Позивачем подано до господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову, посилаючись на наявність у відповідача наміру застосувати позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.2015р. заяву позивача у справі про забезпечення позову у справі № 910/7824/15-г задоволено. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили, заборонено ПАТ «БГ Банк» та будь-яким іншим уповноваженим ним особам вчиняти дії щодо позасудового звернення стягнення за Договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козярською Ю.В. 13 лютого 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №76, на предмет іпотеки, який складається з:

- земельної ділянки площею 3,9775 га (кадастровий номер :05:010:0055) за адресою: Київська область, Броварський район, Великодимерська селищна рада;

- агропромислового комплексу по зберіганню та переробці сільськогосподарської продукції (ІІ черга) за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Леніна, 111.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За статтею 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Про забезпечення позову виноситься ухвала.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Відповідно до змісту статті 67 Господарського процесуального кодексу України господарські суди, вживаючи заходи до забезпечення позову, зобов'язані точно вказати, які саме дії забороняється вчиняти відповідачу та іншим особам.

Відповідно до змісту інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики забезпечення позову» № 01-8/2776 від 12.12.2006 року при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (пункт 3 Постанови № 16 від 26 грудня 2011 року Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. (ст. 35 Закону України «Про іпотеку»).

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: 1) передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

В матеріалах оскарження міститься копія претензії №5 від 26.02.2015р., з якої вбачається, що відповідач має намір застосувати позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, враховуючи предмет позову та наявні докази, суд правомірно дійшов висновку про те, що побоювання позивача щодо звернення відповідачем стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку такими, що мають під собою обґрунтовані підстави, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Щодо заперечень апелянта про заборону накладення арешту у зв'язку із призначенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію «БГ Банк», то як слідує із матеріалів оскарження та зазначене підтверджено у судовому засіданні представниками сторін, майно належить ТОВ «Тріумф», а не Банку. Таким чином, помилковим є твердження апелянта про порушення судом першої інстанції положення п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Щодо повноважень директора ТОВ «Тріумф», то зазначене підтверджується протоколом загальних зборів учасників №17 від 26.12.2014р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З наведених у даній постанові обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали господарського суду міста Києва від 01.04.2015 р. у справі № 910/7824/15-г.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду міста Києва від 01.04.2015 р. у справі №910/7824/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали оскарження ухвали від 01.04.2015р. у справі № 910/7824/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко