РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015Справа №910/19269/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЗтранссервіс"
до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Київ"
про зобов'язання вчинити дії

Головуючий суддяСтасюк С.В.
СуддяНечай О.В.
СуддяСпичак О.М.

Представники сторін:

від позивача Дворак М.Є. (дов. б/н від 05.01.2015 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 12 травня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЗтранссервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Київ" про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором банківського рахунку юридичної особи № 01-Т-02600/127 від 15.07.2011 року в частині здійснення переказу коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2014 року у справі № 910/19269/14 позовну заяву і додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.10.2014 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЗтранссервіс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2014 року задоволено.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2014 року скасовано.

Матеріали справи та позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЗтранссервіс" до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Київ" про зобов'язання вчинити дії з відповідними додатками направлено до Господарського суду міста Києва.

Постановою Вищого господарського суду від 03.12.2014 року у справі № 910/19269/14 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Київ" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.10.2014 року залишено без задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 року порушено провадження у справі № 910/19269/14 та призначено справу до розгляду на 22.01.2015 року.

20.01.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство фінансів України та Національний банк України.

Представник відповідача в судове засідання 22.01.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 12.12.2014 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 22.01.2015 року представник позивача подав клопотання про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з відкликанням частини платіжних доручень, у відповідності до якої просить суд зобов'язати виконати платіжні доручення на загальну суму 2 253 990,54 грн., а також покласти на відповідача судові витрати, надав суду оригінали документів для огляду та не заперечив проти поданого клопотання про залучення до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство фінансів України та Національний банк України.

Подане позивачем клопотання про зменшення позовних вимог приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви поданої в судовому засіданні 22.01.2015 року.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання про залучення до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство фінансів України та Національний банк України дійшов висновку про відмову в його задоволенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2015 року розгляд справи було відкладено на 10.02.2015 року, у зв'язку з неявкою відповідача та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

Представник відповідача в судове засідання 10.02.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 22.01.2015 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 10.02.2015 року представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане позивачем 10.02.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2015 року розгляд справи було відкладено на 24.02.2015 року, у зв'язку з неявкою відповідача та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи категорію спору та те, що спір між сторонами відноситься до складного і для вирішення якого виникла необхідність введення до складу суду додатково ще двох суддів, вирішив здійснювати розгляд справи № 910/19269/14 колегіально у складі трьох суддів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року суддя Стасюк С.В. вирішив розгляд справи здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

Розпорядженням від 24.02.2015 року заступник Голови Господарського суду міста Києва розпорядився розглянути справу № 910/19269/14 колегіально у складі: головуючий суддя Стасюк С.В., суддя Босий В.П., суддя Нечай О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року колегія суддів у складі: головуючий суддя Стасюк С.В., суддя Босий В.П., суддя Нечай О.В. прийняла справу № 910/19269/14 до свого провадження, розгляд справи призначено на 24.03.2015 року.

Розпорядженням від 24.03.2015 року заступник Голови Господарського суду міста Києва розпорядився розглянути справу № 910/19269/14 колегіально у складі: головуючий суддя Стасюк С.В., суддя Нечай О.В., суддя Спичак О.М., у зв'язку із перебуванням судді Босого В.П. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2015 року колегія суддів у складі: головуючий суддя Стасюк С.В., суддя Нечай О.В., суддя Спичак О.М., прийняла справу № 910/19269/14 до свого провадження, розгляд справи призначено відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року.

24.03.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли пояснення по справі. У поданих поясненнях представник відповідача зазначив, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.02.2015 року № 128 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.02.2015 року було прийнято рішення № 39 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Акціонерний комерційний банк "Київ". Пунктом 1,2 вказаного рішення було вирішено розпочати з 25.02.2015 року процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.02.2015 року по 24.05.2015 року. Під час дії у банку тимчасової адміністрації, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо виконання платіжних доручень позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2015 року розгляд справи було відкладено на 09.04.2015 року, у зв'язку з неявкою відповідача та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

У судовому засіданні 09.04.2015 року представник позивача подав додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2015 року розгляд справи було відкладено на 12.05.2015 року, у зв'язку з неявкою відповідача та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

16.04.2015 року через відділ діловодства суду від Національного банку України надійшла відповідь на запит суду.

07.05.2015 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

18.05.2015 року через відділ діловодства суду від Національного банку України надійшла відповідь на запит суду.

В судовому засіданні 12.05.2015 року представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 12.05.2015 року не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2011 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк "Київ" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЗтранссервіс" (клієнт) укладено Договір банківського рахунку юридичної особи № 01-Т-02600/127 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору банк здійснює обслуговування поточного(-их) рахунка(-ів) клієнта, що використовується (-ються) для зберігання грошових коштів (в національній валюті України та/або в іноземних валютах) та здійснення усіх видів операцій, у відповідності з чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 2.1.1 Договору, банк зобов'язаний проводити комплексне обслуговування рахунків клієнта та здійснювати за дорученням клієнта розрахункові та касові операції у відповідності з чинним законодавством України.

Положеннями пункту 3.1.5 договору передбачено, що банк має право обмежити права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами на рахунках, у випадках, передбачених чинним законодавством України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконуються умови Договору в частині переказу грошових коштів в розмірі 2 253 990,54 грн. згідно платіжних доручень № 2341 від 03.09.2014 року на суму 700 000,00 грн, № 2343 від 04.09.2014 року на суму 1 333 789,47 грн., № 2344 від 04.09.2014 року на суму 220 201,07 грн.

Відповідач проти позову заперечує та посилається на те, що під час дії у банку тимчасової адміністрації, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо виконання платіжних доручень позивача.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 24.02.2015 року № 128 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.02.2015 року було прийнято рішення № 39 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Акціонерний комерційний банк "Київ". Пунктом 1.2 вказаного рішення було вирішено розпочати з 25.02.2015 року процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.02.2015 року по 24.05.2015 року.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значені "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

А тому, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з пунктом 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Отже, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником.

Враховуючи наведене вище, та з огляду на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.02.2015 року № 128 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" до категорії неплатоспроможних" у відповідача запроваджено процедуру тимчасової адміністрації з 25.02.2015 року по 24.05.2015 року, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення грошових коштів за договором банківського рахунку не підлягають задоволенню в силу приписів пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд відзначає, що задоволення вимог кредиторів банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію, може бути здійснено виключно у процедурі ліквідації банку та в порядку черговості, визначеної Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України у своїй постанові № 3-24гс15 від 25.03.2015 року.

Згідно з частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЗтранссервіс" задоволенню не підлягають.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЗтранссервіс" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.05.2015

Головуючий суддяСтасюк С.В.
Судді:Нечай О.В.
Спичак О.М.