ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.05.15р. Справа № 904/2993/15

За позовом Дніпродзержинської міської Ради Дніпропетровської області, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська обл.

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська обл.

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: Єрмоленко М.М., дов. № 01-14/5/04 від 22.01.15р., юрисконсульт;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпродзержинська міська рада звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, площею 0, 0063 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, яку використовує фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), шляхом демонтажу одноповерхової будівлі із цегли за рахунок боржника.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до угоди купівлі-продажу спірне нерухоме майно - торгівельний павільйон продане іншій особі, у зв'язку з чим останній не є його власником.

Крім того, відповідач просить розглядати справу без його участі.

21.05.2015 року в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.15 р. відділом самоврядного контролю Департаменту комунальної власності та земельних відносин міської ради проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

За результатами зазначеної вище перевірки складено акт, в якому зафіксовано, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (відповідач у даній справі) самовільно розміщено на зазначеній вище земельній ділянці одноповерхову будівлю із цегли з метою здійснення підприємницької діяльності без будь-якого дозволу та оформлення відповідних документів (а.с. 9-10).

Листом № 07-13/108 від 19.01.15 р. Департамент комунальної власності та земельних відносин міської ради звернувся до відповідача із вимогою оформлення відповідних документів на земельну ділянку або звільненні її з поверненням власнику.

Звертаючись із даним позовом, позивач посилається на те, що відповідачем документи на право користування земельною ділянкою оформлено не було , як і не було звільнено спірну земельну ділянку, у зв'язку з чим останній просить усунути перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою, шляхом демонтажу самовільно розміщеної будівлі.

Заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Пунктом "а", частини 2 статті 83 Земельного кодексу України встановлено, що всі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, перебувають у комунальній власності.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Згідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Захист прав власника за наведеною правовою нормою здійснюється за допомогою негаторного позову, предметом якого є вимога позивача про усунення з боку відповідача будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів.

При цьому, в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В якості доказу порушення з боку відповідача вимог земельного законодавства позивач, як вже зазначено вище, надав акт обстеження стану та дотримання використання земельної ділянки від 13.01.2015 р.

Зазначений акт обстеження не є належним доказом порушення з боку відповідача вимог земельного законодавства, оскільки, не містить посилань на правовстановлювальний документ, який підтверджував би, що одноповерхова будівля, розміщена на спірній земельній ділянці, належить на праві власності відповідачу.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти задоволення заявлених вимог, посилається на те, що він є неналежним відповідачем, зважаючи на те, що він не є власником будівлі, що знаходиться на спірній земельній ділянці.

В підтвердження зазначених вище обставин, останнім залучено до матеріалів справи копію угоди купівлі продажу від 06.06.2012 р., із якої вбачається, що 06.02.2012 р. ОСОБА_1 продав ОСОБА_3 торгівельний павільйон, загальною площею 35, 6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 47).

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 83, 116, 212, 391 Земельного кодексу України, ст.ст. 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 28.05.15 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко