ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р.Справа № 916/773/15-г

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвій К.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: Донін М.В. за довіреністю від 01.12.2014р.; Доніна Л.А. за довіреністю від 01.12.2014р.

Від відповідачів:

- фізичної особи-підприємця ОСОБА_4: ОСОБА_5 за довіреністю від 25.03.2015р.

- комунального підприємства „Одестранспарксервіс": Назаренко І.М. за довіреністю № 229/05-19 від 21.10.2014р.

Від третьої особи: Чернова Г.А. за довіреністю № 62/исх-гс від 19.02.2015р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом споживчого кооперативу „Катюша" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, комунального підприємства „Одестранспарксервіс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Одеської міської ради, про відновлення становища, яке існувало до порушення прав, шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Споживчий кооператив „Катюша" (далі по тексту - СК „Катюша") звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4), комунального підприємства „Одестранспарксервіс" (далі по тексту - КП „Одестранспарксервіс") про відновлення становища, яке існувало до порушення права позивача на стоянку „ІНФОРМАЦІЯ_1", розташовану на земельній ділянці площею 0,4317 га забудованих земель за адресою: АДРЕСА_2, шляхом виселення відповідачів із вказаного об'єкту нерухомості. Позовні вимоги обґрунтовані фактом вчинення відповідачами дій, які порушують право позивача на використання вказаної автомобільної стоянки, що розташована на орендованій СК „Катюша" земельній ділянці, шляхом самовільного захоплення даного об'єкту.

Ухвалою від 11.03.2015р. господарським судом за заявою позивача в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України було вжито заходів до забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4, КП „Одестранспарксервіс" та будь-яким іншим особам в будь-який спосіб здійснювати будь-які дії щодо майна автостоянки „ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованої на земельній ділянці площею 0,4317 га забудованих земель за адресою: АДРЕСА_2, зокрема та не виключно: руйнувати, перебудовувати, змінювати або знищувати майно - огорожу, навіси, павільйон диспетчера, павільйон охорони, ворота із хвірткою, а також змінювати порядок землекористування та режим роботи автостоянки.

Крім того, ухвалою від 01.04.2015р. господарським судом в порядку ст. 27 ГПК України було залучено Одеську міську раду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів.

Відповідачі і третя особа повністю заперечують проти позову, наголошуючи на його безпідставності та необґрунтованості.

Крім того, КП „Одестранспарксервіс" в процесі розгляду даної справи було подано заяву в порядку ст. 68 ГПК України про скасування заходів до забезпечення позову, вжитих ухвалою від 11.03.2015р., яка була залишена судом без задоволення, оскільки вказані заходи були вжиті судом як гарантія можливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову, у зв'язку з чим, їх скасування до моменту вирішення даного спору по суті є неправомірним.

Також 18.05.2015р. до суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про зупинення провадження у даній справі до остаточного вирішення справи № 916/1974/15 за позовом ОСОБА_4 до СК „Катюша", Таїровської селищної ради Овідіопольского району Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - КП „Одестранспарксервіс" та Одеської міської ради, про визнання недійсним договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 09.10.2000р., яка перебуває в провадженні господарського суду Одеської області. В обґрунтування поданого клопотання ОСОБА_4 посилається на той факт, що в межах справи № 916/1974/15 господарським судом надається правова оцінка на предмет дійсності договору оренди землі, із якого виникли правомочності щодо володіння та користування земельною ділянкою, на яких, в свою чергу, базуються позовні вимоги, заявлені в межах даної справи. Розглянувши вказане клопотання відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи і не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у зв'язку з обмеженістю предметом та підставами позову.

За переконанням суду, вирішення питання про обґрунтованість позовних вимог СК „Катюша", що заявлені в межах даної справи, не перебуває у залежності від розгляду господарським судом Одеської області справи № 916/1974/15 через відмінність обставин, які входять до предмету доказування в межах вказаних справ виходячи з предметно-підставних характеристик пред'явлених у межах вказаних справ позовів. Враховуючи визначену ст. 204 ЦК України презумпцію дійсності будь-якого правочину до моменту визнання його недійсним у встановленому законом порядку, господарський суд доходить висновку, що вирішення питання про недійсність укладеного між СК „Катюша" та Таїровською селищною радою договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 09.10.2000р. не впливає на правову оцінку обставин даної справи на момент прийняття рішення по справі. В той же час, за результатами вирішення спору в межах справи № 916/1974/15 сторони мають право на звернення до суду у встановленому ст.ст. 112-114 ГПК України порядку.

Таким чином, суд не находить передбачених ст. 79 ГПК України правових підстав для зупинення провадження у даній справі, що має наслідком відмову у задоволенні відповідного клопотання ОСОБА_4

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1.1 статуту СК „Катюша", зареєстрованого Київською районною адміністрацією Одеського міськвиконкому 09.07.1999р. за № 04056782Ю0010260, з урахуванням змін, зареєстрованих 21.02.2000р. за № 04056782Ю0010026, основною метою Кооперативу є організація та координація спільної діяльності членів кооперативу по зберіганню приватного автотранспорту, експлуатація та обслуговування автостоянок на закріплених земельних ділянках.

Згідно з рішенням Таїровської селищної ради від 30.05.2000р. за № 5, було вирішено видати договори на право тимчасового довгострокового користування строком на 25 років, але не пізніше реконструкції району земельними ділянками, СК „Катюша" загальною площею 1,2673 га забудованих земель під експлуатацію та обслуговування відкритих автостоянок на території Таїровської селищної ради, в тому числі: відкрита автостоянка „ІНФОРМАЦІЯ_1" площею 0,4317 га забудованих земель за адресою: АДРЕСА_2.

На виконання названого рішення, між Таїровською селищною радою (Рада депутатів) та СК „Катюша" (Землекористувач) було укладено договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 09.10.2000р., за умовами якого Рада депутатів надає, а Землекористувач приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,4317 га забудованих земель згідно з планом землекористування, що додається. Земельна ділянка надається на умовах на умовах тимчасового довгострокового користування строком на 25 років для експлуатації та обслуговування відкритої автостоянки „ІНФОРМАЦІЯ_1" в АДРЕСА_2. Договір набуває чинності з моменту його реєстрації.

Відповідно до відмітки на договорі, його було зареєстровано в Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 06.11.2000р. за № ТІ-53 Радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області.

При цьому, відповідно до листа Відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області від 14.05.2015р. за № 32-1520.0.13-4932/2-15, в Книзі записів (реєстрації) договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) на території Таїровської селищної ради, що знаходиться на зберіганні у Відділі, наявний запис про реєстрацію Таїровською селищною радою договору тимчасового користування землею від 06.11.2000 № ТІ-53 між Таїровською селищною радою та СК „Катюша" щодо автостоянки „ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_2, площею 0,4317 га, для експлуатації та обслуговування відкритої автостоянки строком на 25 років на підставі рішення вказаної ради від 30.05.2000р.

Відповідно до акту інвентаризації, встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі від 11.04.2000р., комісією було зроблено встановлення в натурі меж земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні автостоянки „ІНФОРМАЦІЯ_1", площею 0,4317 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Положеннями ст. 1 Земельного кодексу Української РСР від 18 грудня 1990 року N 561-XII (в редакції, чинній на час укладення договору на право тимчасового користування від 09.10.2000р.) було передбачено, що земельні відносини в Україні регулюються цим Кодексом та іншими актами законодавства України і Республіки Крим, що видаються відповідно до нього.

Приписами ст. 7 Земельного кодексу Української РСР від 18 грудня 1990 року N 561-XII (в редакції, чинній на час укладення договору на право тимчасового користування від 09.10.2000р.) було передбачено, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. Тимчасове користування землею може бути короткостроковим - до трьох років і довгостроковим - від трьох до двадцяти п'яти років. У разі виробничої необхідності ці строки може бути продовжено на період, що не перевищує одного строку відповідно короткострокового або довгострокового тимчасового користування. Користування землею на умовах оренди для сільськогосподарських цілей повинно бути, як правило, довгостроковим. У тимчасове користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: громадянам України для городництва, сінокосіння і випасання худоби, ведення селянського (фермерського) господарства; промисловим, транспортним та іншим несільськогосподарським підприємствам, установам і організаціям; громадським об'єднанням; релігійним організаціям; організаціям, зазначеним у статті 70 цього Кодексу, для потреб оборони;сільськогосподарським підприємствам і організаціям; житловим, житлово-будівельним, гаражно-будівельним і дачно-будівельним кооперативам; спільним підприємствам, міжнародним об'єднанням і організаціям з участю українських, іноземних юридичних та фізичних осіб. У випадках, передбачених законодавством України і Республіки Крим, земля може надаватися в користування іншим організаціям та особам.

Згідно зі ст. 8 Земельного кодексу Української РСР від 18 грудня 1990 року N 561-XII (в редакції, чинній на час укладення договору на право тимчасового користування від 09.10.2000р.) у тимчасове користування на умовах оренди земля надається громадянам України, підприємствам, установам і організаціям, громадським об'єднанням і релігійним організаціям, спільним підприємствам, міжнародним об'єднанням і організаціям з участю українських, іноземних юридичних осіб і громадян, підприємствам, що повністю належать іноземним інвесторам, а також іноземним державам, міжнародним організаціям, іноземним юридичним особам та фізичним особам без громадянства. Орендодавцями землі є сільські, селищні, міські, районні Ради народних депутатів і власники землі. Земля може надаватися в оренду в короткострокове користування - до трьох років (для випасання худоби, сінокосіння, городництва, державних та громадських потреб) і довгострокове - до п'ятдесяти років. Умови, строки, а також плата за оренду землі визначаються за угодою сторін і обумовлюються в договорі. Орендар має переважне право на поновлення договору оренди землі після закінчення строку його дії. Орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення мають переважне право на одержання орендованих земельних ділянок у власність, крім випадків, коли їх орендарями є спільні підприємства, міжнародні об'єднання і організації з участю українських, іноземних юридичних і фізичних осіб, підприємства, що повністю належать іноземним інвесторам, а також іноземні держави, міжнародні організації, іноземні юридичні особи та фізичні особи без громадянства. Тимчасово невикористовувані сільськогосподарські угіддя, що перебувають у колективній власності колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів і сільськогосподарських акціонерних товариств, можуть надаватися в оренду для сільськогосподарського використання на строк не більше п'яти років. Громадяни, які мають земельні ділянки у власності, мають право надавати їх в оренду без зміни цільового призначення на строк до трьох років, а у разі тимчасової непрацездатності, призову на дійсну військову службу до Збройних Сил України, вступу до навчального закладу - до п'яти років. При успадковуванні земельних ділянок неповнолітніми допускається надання цих ділянок в оренду під контролем місцевих Рад народних депутатів на строк до досягнення спадкоємцем повноліття. Відносини щодо оренди землі регулюються цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Таким чином, з наведеним норм закону вбачається висновок, що Земельним кодексом Української РСР від 18 грудня 1990 року N 561-XII було передбачено дві форми договірного землекористування: тимчасове землекористування та тимчасове землекористування на умовах оренди. При цьому, до правовідносин із тимчасового договірного землекористування положення Закону України „Про оренду землі" застосуванню не підлягали.

Наведене також підтверджується п. 1.3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. N 43 (в редакції, чинній на час укладення договору), в якому зазначено, що право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) оформляється договором за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.93 N 197, а право оренди землі - договором згідно із Законом України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу Української РСР від 18 грудня 1990 року N 561-XII (в редакції, чинній на час укладення договору на право тимчасового користування від 09.10.2000р.) сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.

Положеннями ст. 22 Земельного кодексу Української РСР від 18 грудня 1990 року N 561-XII (в редакції, чинній на час укладення договору на право тимчасового користування від 09.10.2000р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно зі ст. 24 Земельного кодексу Української РСР від 18 грудня 1990 року N 561-XII (в редакції, чинній на час укладення договору на право тимчасового користування від 09.10.2000р.) право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Форма договору і порядок його реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, слід зазначити, що договір на право тимчасового користування від 09.10.2000р. укладений за типовою формою, встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 1993 р. N 197 „Про форму договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)".

Як свідчить зміст рішення Таїровської селищної ради від 30.05.2000р. за № 5, земельна ділянка площею 0,4317 га за адресою: АДРЕСА_2, для обслуговування автостоянки „ІНФОРМАЦІЯ_1" була надана позивачу саме у тимчасове договірне використання, без зазначення факту виникнення між сторонами орендних правовідносин. Отже, в даному випадку посилання відповідачів та третьої особи на порушення вимог Закону України „Про оренду землі", що були допущені при укладенні договору на право тимчасового користування від 09.10.2000р., зокрема щодо недотримання обов'язкової нотаріальної форми договору, судом відхиляються.

В силу положень п.п. 2, 3, 13, 14 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 р. N 2073 (який був чинним на момент укладення договору на право тимчасового користування від 09.10.2000р.) державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Книга записів державної реєстрації договорів оренди землі ведеться окремо в розрізі кожної сільської, селищної, міської ради, а також у розрізі Київської, Севастопольської міської державної адміністрації. Книга прошнуровується, засвідчується підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюється печатками. Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

Положеннями п.п. 3.3, 3.6 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. N 43 (в редакції, чинній на час укладення договору на право тимчасового користування від 09.10.2000р.) державна реєстрація державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) здійснюється районною, міською, селищною, сільською радою; договорів оренди - виконавчим органом міської, селищної, сільської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями; державних актів на право власності на землю - місцевими державними органами земельних ресурсів Держкомзему України. Договори на право тимчасового користування землею реєструються у Книзі реєстрації договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) за формою згідно з додатком 6.

За таких обставин, суд доходить висновку, що договір на право тимчасового користування від 09.10.2000р. був укладений у відповідності до чинних на той час вимог Земельного кодексу Української РСР як вищого акту земельного законодавства. При цьому, заперечення відповідачів та третьої особи щодо відсутності належним чином оформленої відмітки про державну реєстрацію договору спростовуються фактом включення до Книги записів (реєстрації) договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) на території Таїровської селищної ради запису про вчинення даного договору між СК „Катюша" та Таїровською селищною радою.

Пунктом 7 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Оскільки на теперішній час Земельний кодекс Української РСР втратив чинність у зв'язку із прийняттям Земельного кодексу України, яким не передбачено такого правового титулу на землю як право тимчасового строкового землекористування не на умовах оренди, відповідно до п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України господарський суд доходить висновку, що у СК „Катюша" збереглись правомочності землекористувача щодо використання земельної ділянки площею 0,4317 га за адресою: АДРЕСА_2, для обслуговування автостоянки „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Крім того, в матеріалах справи наявний паспорт платного об'єкту зберігання чи тимчасового відстою транспортних засобів у м. Одесі А/С № 0/013 „ІНФОРМАЦІЯ_1", виданий виконавчим комітетом Одеської міської ради.

З посиланням на наведені документи та докази, а також пояснення учасників судового процесу, суд доходить висновку, що позивач здійснює господарську діяльність із експлуатації та обслуговування автомобільної стоянки „ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташована на земельній ділянці площею 0,4317 га за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно рішення Одеської міської ради від 27.08.2014р. № 5286-VI „Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, у новій редакції" автомобільна стоянка, розташована за адресою: АДРЕСА_2, увійшла до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси (місця для паркування), додаток № 1 до вказаного рішення.

Як свідчать матеріали справи, на виконання Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі, затверджене рішенням Одеської міської ради від 20.09.2011р. № 1251-VI, між КП „Одестранспарксервіс" (Уповноважена особа) та ОСОБА_4 (Оператор) було укладено договір балансоутримання місць для паркування № 119/К-КР-2014/03-01 від 27.10.2014р., за умовами якого Уповноважена особа надає право Оператору організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування (спеціальна відведена автостоянка) загальною площею 2 612,50 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Оператор здійснює обслуговування (експлуатацію) місць для паркування з метою надання послуг паркування та перерахування збору за місця для паркування транспортних засобів у розмірі та порядку, передбаченому Розділом 3 цього договору. Договір було укладено терміном з 27.10.2014р. по 31.12.2014р. без можливості його автоматичної пролонгації.

Крім того, 05.02.2015р. між КП „Одестранспарксервіс" (Уповноважена особа) та ОСОБА_4 (Оператор) було укладено договір балансоутримання місць для паркування № 18/К-КР-2015/03-01, за умовами якого уповноважена особа надає право Оператору організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування (спеціальна відведена автостоянка) загальною площею 2 612,50 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2, Оператор здійснює обслуговування (експлуатацію) місць для паркування з метою надання послуг паркування та перерахування збору за місця для паркування транспортних засобів у розмірі та порядку, передбаченому Розділом 3 цього договору. Договір було укладено терміном з 01.02.2015р. по 31.12.2015р. без можливості його автоматичної пролонгації.

Як стверджує позивач, з посиланням на факт укладення даної угоди відповідачі здійснили самовільне захоплення спірної автомобільної стоянки. Викладені обставини зумовили звернення СК „Катюша", особисто його керівника та членів кооперативу до правоохоронних та інших державних органів з метою захисту їх прав, що були порушені внаслідок вчинення відповідачами спірних дій. Так, 01.12.2014р. низкою членів СК „Катюша" було оформлене колективне звернення до Голови Одеської обласної державної адміністрації Палиці І.П. з приводу рейдерського захоплення автомобільної стоянки за адресою: АДРЕСА_2, яке відбулось 01.11.2014р. під головуванням ОСОБА_4, який в обґрунтування правомірності своїх дій посилався на факт укладення вищезазначеного договору із КП „Одестранспарксервіс". Аналогічне звернення було подано також міському голові м. Одеса Труханову Г.Л. Також, факт захоплення спірної автостоянки мав великий суспільний резонанс, що підтверджується наданим представником позивача відео сюжетом на телеканалі „КРУГ" під назвою „Покорение Олимпа" від 23.02.2015р.

Крім того, в провадженні Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області знаходиться на розслідуванні кримінальне провадження № 0005062 за фактом вчинення розбійного нападу на автостоянку „ІНФОРМАЦІЯ_1", яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Відомості про вчинення даного кримінального правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у зв'язку із надходженням відповідної заяви голови СК „Катюша" та ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2014р. по справі № 522/22774/14-к з приводу вчинення групою осіб під головуванням громадянина ОСОБА_4 та директора КП „Одестранспарксервіс" ОСОБА_9 розбійного нападу на вищезазначену автомобільну стоянку.

У зв'язку із викладеними обставинами, позивач з метою відновлення своїх прав землекористувача на земельну ділянку площею 0,4317 га забудованих земель за адресою: АДРЕСА_2, на якій розташована автомобільна стоянка „ІНФОРМАЦІЯ_1", був змушений звернутись до суду із даним позовом про виселення відповідачів із вказаної автомобільної стоянки.

Згідно зі ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За переконанням суду, наявні у матеріалах справи документи та докази, зазначені вище по тексту рішення, підтверджують факт самовільного зайняття ОСОБА_4 належної позивачу на праві користування земельної ділянки, на якій розташована автомобільна стоянка „ІНФОРМАЦІЯ_1". При цьому, факт укладення договорів на балансоутримання місць на автомобільній стоянці, що розташована на земельній ділянці, яка перебуває у позивача на праві користування, яке оформлено належним чином, не може обмежувати прав СК „Катюша" на використання даної земельної ділянки, в тому числі і для здійснення господарської діяльності, оскільки законом не передбачено такої правової підстави для обмеження прав землекористувача.

Твердження відповідачів та третьої особи, що договори балансоутримання місць для паркування були укладенні по відношенню до земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, в той час як позивач є користувачем земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, як на підставу для недоведеності позовних вимог судом відхиляються, оскільки встановлені судом під час розгляду даної справи обставини свідчить про те, що фактично, в даному випадку, мова йде про одну й ту саму автомобільну стоянку, належним землекористувачем якої є СК „Катюша". В будь-якому разі, суд зазначає, що визначення іншої адреси автомобільної стоянки, щодо якої ОСОБА_4 отримав право на так зване „балансоутримання місць", ніяким чином не свідчить про наявність у нього будь-яких прав на земельну ділянку, що перебуває у користуванні СК „Катюша" та на якій розташована автомобільна стоянка „ІНФОРМАЦІЯ_1".

В той же час, суд зазначає, що оскільки позивач з метою відновлення своїх прав обрав такий спосіб захисту як виселення відповідачів із належної йому земельної ділянки, виселенню підлягає саме ті особи, які фактично її займають. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що дії по самовільному захопленню спірної автомобільної стоянки фактично вчинялись ОСОБА_4, в той час як інший відповідач КП „Одестранспарксервіс" виключно укладав із ОСОБА_4 відповідні договори балансоутримання місць.

Наведені обставини, за переконанням суду, свідчать про те, що виходячи із обраного СК „Катюша" способу захисту власних прав, відновлення становища, яке існувало до порушення права позивача на стоянку „ІНФОРМАЦІЯ_1", розташовану на земельній ділянці площею 0,4317 га забудованих земель за адресою: АДРЕСА_2, допускається шляхом виселення ОСОБА_4 із названого об'єкту нерухомості, що має наслідком задоволення позовних вимог СК „Катюша", пред'явлених до даного позивача.

В той же час, оскільки судом в процесі розгляду даної справи було встановлено, що КП „Одестранспарксервіс" фактично не займає спірну земельну ділянку та з приводу виселення даного відповідача із неї між сторонами відсутні будь-які неврегульовані питання виходячи із предмету спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для припинення провадженні у справі в частині позовних вимог, пред'явлених в межах даної справи до КП „Одестранспарксервіс", на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Підсумовуючи всі вищевикладені обставини, відповідно до ст.ст. 1, 7, 8, 19, 22, 24 Земельного кодексу Української РСР від 18 грудня 1990 року N 561-XII (в редакції Закону України від 8 червня 2000 року N 1805-III), п. п. 1.3, 3.3, 3.6 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. N 43 (в редакції наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 29 лютого 2000 року N 27), постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 1993 р. N 197, п.п. 2, 3, 13, 14 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 р. N 2073, ст.ст. 95, 152 , п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України позов СК „Катюша" підлягає задоволенню шляхом виселення ОСОБА_4 із автостоянки „ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташована на земельній ділянці площею 0,4317 га забудованих земель за адресою: АДРЕСА_2. При цьому, провадження у даній справі в частині позовних вимог СК „Катюша", пред'явлених до комунального підприємства „Одестранспарксервіс", підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Судові витрати зі сплати судового збору за пред'явлення даного позову та за вжиття судом заходів до забезпечення позову судом відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на ОСОБА_4

При цьому, заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 11.03.2015р., відповідно до ст. 68 ГПК України підлягають скасуванню у зв'язку із вирішенням даного спору по суті.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 68, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 /65069, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1/ із автостоянки „ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташована на земельній ділянці площею 0,4317 га забудованих земель за адресою: АДРЕСА_2. Наказ видати.

3. Провадження у справі № 916/773/15-г в частині позовних вимог споживчого кооперативу „Катюша", пред'явлених до комунального підприємства „Одестранспарксервіс", - припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 /65069, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1/ на користь споживчого кооперативу „Катюша" /65113, м. Одеса, просп. Академіка Глушка, 11, кв. 8, / судовий збір в сумі 3 045 грн. 00 коп. /три тисячі сорок п'ять грн. 00 коп./ Наказ видати.

5. Заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 11.03.2015р. по справі № 916/773/15-г - скасувати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 25.05.2015р.

Суддя С.П. Желєзна