РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015 Справа №910/24823/14

За позовом Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області
до 1. Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" 2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про зобов'язання вчинити певні дії та визнати припиненими правовідносини
Судді Грєхова О.А. (головуючий)

Ярмак О.М.

Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача:Ганущин О.Б. - представник за довіреністю; Бегларян О.Ф. - представник за довіреністю;
від відповідача-1: Ярчак І.С. - представник за довіреністю;
від відповідача-2:Костюков Д.І. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Управлінням Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області заявлено позов до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про:

- визнання припиненими правовідносин між Управлінням Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» по Договору овердрафту від 05.02.2014 №1/ТР/14/Ю;

- зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повернути Управлінню Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області безпідставно отримані грошові кошти в сумі 53501,48 грн. шляхом їх позачергового переказу на банківський рахунок Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області №0015 в Тернопільському відділенні ПАТ Укрінбанк, протягом процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» без застосування черговості та порядку задоволення вимог кредиторів банку, визначених нормами частини 1 статті 52 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2014 порушено провадження у справі №910/24823/14, розгляд справи призначено на 08.12.2014.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 08.12.2014 подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з підстав того, що залік однорідних вимог між кредитором та боржником у період здійснення ліквідаційної процедури банку не може бути проведений, оскільки це фактично є погашенням вимог кредитора з порушенням порядку, встановленого нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та поза межами встановленої ліквідаційної процедури.

В судовому засіданні 08.12.2014 представник відповідача-2 подав клопотання про припинення провадження по справі в частині вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що вимоги позивача щодо повернення грошових коштів, які знаходяться на рахунках в ПАТ «Брокбізнесбанк» не відносяться до здійснюваних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб функцій та повноважень, а тому є необґрунтованими та безпідставними.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 08.12.2014 оголошено перерву до 12.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 призначено колегіальний розгляд справи №910/24823/14.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 для розгляду справи №910/24823/14 визначено наступний склад суду: Головуючий суддя: Грєхова О.А., судді: Васильченко Т.В., Сташків Р.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 справу №910/24823/14 прийнято до провадження колегією суддів в складі: Головуючий суддя: Грєхова О.А., судді: Васильченко Т.В., Сташків Р.Б. та призначено розгляд справи на 16.02.2015.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 справу №910/24823/14 передано для розгляду колегії суддів в складі: Головуючий суддя: Грєхова О.А., судді: Сташків Р.Б., Пукшин Л.Г., в зв'язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. на навчанні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 в зв'язку з неявкою представника відповідача-2 в судове засідання, розгляд справи відкладено на 16.03.2015.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 справу №910/24823/14 передано для розгляду колегії суддів в складі: Головуючий суддя: Грєхова О.А., судді: Сташків Р.Б., Ярмак О.М., в зв'язку з перебуванням судді Пукшин Л.Г. у відпустці.

Представник позивача в судовому засіданні 16.03.2015 подав письмові пояснення на відзив відповідача-1, в яких наголосив на тому, що відповідно до підпункту «б» пункту 3.2. Договору про надання овердрафту №1/ТР/14/ІО банк зобов'язаний зарахувати кошти, які надходять на поточний (поточні) рахунок (рахунки) впродовж операційного дня, на погашення заборгованості позичальника за цим договором. Таким чином, погашення овердрафту не потребує надання ніяких додаткових документів позичальником і повинне здійснюватися банком самостійно.

Також, в судовому засіданні 16.03.2015 представник позивача подав письмові пояснення на заперечення відповідача-2, в яких зазначив, що усі грошові зобов'язання позивача по Договору про надання овердрафту №1/ТР/14/ІО є виконаними належним чином та у повному обсязі. Крім того, будь-яких письмових звернень чи заперечень зі сторони банку щодо неправильності визначених УДСО при УМВС України в Тернопільській області сум з повернення овердрафту, сплати процентів та комісії за вказаний період немає, що свідчить про безспірність вимог.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 16.03.2015 оголошено перерву до 20.04.2015.

20.04.2015 позивач через відділ діловодства суду подав додаткові пояснення по справі, в яких зауважив, що починаючи з дати затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк» позивач набув прав кредитора та поєднує у собі кредитора та боржника, а тому відповідно до приписів ст. 606 ЦК України та ст. 204 ГК України зобов'язання припиняється, в зв'язку з поєднанням управленої та зобов'язаної сторін в одній особі.

Судове засідання 20.04.2015 не відбулося, в зв'язку з перебуванням судді Ярмак О.М. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 розгляд справи призначено на 18.05.2015.

Представники позивача в судове засідання 18.05.2015 з'явилися та підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

В свою чергу, представники відповідачів в засідання суду 18.05.2015 також з'явилися, проти позовних вимог заперечили в повному обсязі.

Розглянувши в судовому засіданні 18.05.2015 клопотання відповідача-2 про припинення провадження у справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Статтею 1 Господарського кодексу України визначено, що кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (ст. 55 Господарського кодексу України).

За таких обставин, враховуючи те, що спірні правовідносини в частині вимог до відповідача-2 виникли на підставі Договору про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування №104902, тобто є господарськими, та приймаючи до уваги те, що характер даних правовідносин не має ознак публічно-правового, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини належать до компетенції господарський судів.

Таким чином, заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про припинення провадження в частині позовних вимог до нього не підлягає задоволенню.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.05.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.11.2012 між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (банк, відповідач-1) та Відділом державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області (нова назва - Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області) (клієнт, позивач) було укладено Договір про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування №104902, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточні рахунки та здійснює їх розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та умов цього договору (п. 1.1. Договору).

За умовами п.п. 3.1.1., 3.1.3. Договору банк зобов'язався належним чином виконувати умови договору та своєчасно здійснювати розрахункові та касові операції відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та внутрішніх документів банку.

В свою чергу, клієнт відповідно до п. 4.2.1.-4.2.3. Договору має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку, отримувати грошові кошти у межах напередодні наданої заявки на отримання готівки, за умови наявності коштів на рахунку, а також вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, укладений на невизначений строк і діє протягом усього часу обслуговування клієнта банком (п.п. 9.1., 9.2. Договору).

В подальшому, 05.02.2014 між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (банк, відповідач-1) та Управлінням Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області (позичальник, позивач) було укладено Договір про надання овердрафту №1/ТР/14/ІО, відповідно до умов якого банк в межах ліміту, на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надає позичальнику кредит у формі овердрафту, в порядку та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник має право отримати кредит, а після отримання зобов'язується використати його за цільовим призначенням та повернути банку, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші зобов'язання за цим договором (п. 1.1. Договору про надання овердрафту).

Пунктами 1.2., 1.3. Договору про надання овердрафту сторони погодили, що овердрафт надається за поточним рахунком позичальника №2003, відкритим позичальнику в АТ «Брокбізнесбанк», а надання овердрафту здійснюється шляхом оплати з поточного рахунку платіжних документів позичальника на суму, яка перевищує кредитовий залишок на такому рахунку, але в межах ліміту овердрафту згідно з умовами цього договору.

Ліміт овердрафту встановлюється в розмірі 600000,00 грн., строк користування (термін повернення) кредиту до 10 вересня 2014 року включно, процентна ставка за користування овердрафтом є фіксованою та становить 22 процентів річних (п.п. 1.4.-1.6. Договору про надання овердрафту).

Згідно з п. 3.1.5. Договору про надання овердрафту банк має право скористатися своїм правом договірного списання заборгованості за цим договором, а також неустойок, пені, штрафів, інших грошових зобов'язань передбачених цим договором з будь-яких рахунків позичальника, відкритих в АТ «Брокбізнесбанк» в національній валюті та іноземній валюті, яка відповідає валюті кредиту.

При порушенні позичальником термінів виконання будь-якого із своїх зобов'язань за цим договором, в тому числі при достроковому настанні строку виконання зобов'язань за цим договором, позичальник доручає банку (починаючи з дати прострочення виконання будь-якого з таких зобов'язань) здійснювати договірне списання коштів з рахунків позичальника, визначених в абзаці першому цього пункту договору, в сумі фактичної заборгованості позичальника за договором. Договірне списання коштів, що належить позичальнику, банк оформлює відповідним меморіальним ордером. Банк є отримувачем коштів по вказаному договірному списанню.

При цьому, підпунктом «б» пункту 3.2.1. Договору про надання овердрафту визначено, що банк зобов'язаний здійснювати платежі з поточного рахунку позичальника з урахуванням того, що кошти, які надходять на поточний рахунок впродовж операційного дня, спрямовуються на погашення заборгованості позичальника за цим договором.

Цей договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором (п. 6.1. Договору про надання овердрафту).

Як зазначає позивач, за інформацією з системи Клієнт-банк на його рахунках №№2002, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 02002 та 2001, відкритих в ПАТ "Брокбізнесбанк", станом на 27.10.2014 наявні грошові кошти в розмірі 627281,87 грн.

Також, на розрахунковому рахунку №2003 наявний відкритий овердрафт в сумі 573780,39 грн.

У зв'язку з запровадженням в ПАТ «Брокбізнесбанк» тимчасової адміністрації, УДСО при УМВС України в Тернопільській області листами від 17.03.2014, 04.04.2014, 11.04.2014, 23.05.2014 зверталося до банку з проханням зарахувати всі доступні кошти з розрахункових рахунків на рахунок №2003 з метою належного виконання зобов'язань за договором про надання овердрафту №1/ТР/14/ІО.

В подальшому, позивач звернувся до ПАТ "Брокбізнесбанк" із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог №17/1-2-857 від 19.06.2014, в якій повідомив банк про припинення шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за Договором про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування №104902 від 12.11.2012 та Договором про надання овердрафту №1/ТР/14/ІО від 05.02.2014 на суму 573780,39 грн.

Крім того, 20.06.2014 УДСО при УМВС України в Тернопільській області звернулося до ПАТ «Брокбізнесбанк» із заявою про грошові вимоги №17/1-2-903, в якій просило задовольнити його вимоги в сумі 621521,88 грн. шляхом включення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів в порядку черговості.

У відповідь, ПАТ «Брокбізнесбанк» повідомило позивача про неможливість прийняти запропоноване зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки це буде порушувати черговість задоволення вимог кредиторів.

Не погоджуючись з позицією банку, Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області звернулося до суду з даним позовом.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повернути Управлінню Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області безпідставно отримані грошові кошти в сумі 53501,48 грн. шляхом їх позачергового переказу на банківський рахунок Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області №0015 в Тернопільському відділенні ПАТ Укрінбанк, суд зазначає наступне.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами Договір про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування №104902 від 12.11.2012 за своєю правовою природою є договором банківського рахунку, а відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

За приписами частини 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно з статтею 1071 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок списання коштів з рахунку клієнта, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року №107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення №9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Брокбізнесбанк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Брокбізнесбанк» призначено Куреного О.В. Тимчасову адміністрацію в АТ «Брокбізнесбанк» запроваджено строком на три місяця з 03 березня 2014 по 02 червня 2014.

В подальшому, виконавча дирекція Фонду своїм рішенням від 03.06.2014 № 42 продовжила повноваження уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію АТ «Брокбізнесбанк» з 03.06.2014 до дня отримання Фондом рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк».

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 №45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно.

Інформація про ліквідацію банку в порядку ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» була розміщена 12 червня 2014 року на офіційному сайті Фонду за адресою: www.fg.gov.ua, а відомості про ліквідацію ПAT «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію опубліковано у газетах «Урядовий кур'єр» (№ 113 (5235) від 14 червня 2014 року) та «Голос України» (№1 13(5863) від 14 червня 2014 року).

Отже, станом на момент звернення позивача з позовом до суду (05.11.2014) у відповідача-1 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, згідно зі ст. 1 Закону Україну "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Статтею 2 зазначеного Закону встановлено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; а тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, у спорах пов'язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація або розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Частинами 1, 5 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом (п. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

При цьому, судом враховано, що п. 1 ч. 6 ст. 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, термін «вкладник» у цьому Законі вживається у значені «фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

А тому, з урахуванням даної норми, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття «вкладник» у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відтак, оскільки між ПАТ «Брокбізнесбанк» та УДСО при УМВС України в Тернопільській області склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка, які носять майново-грошовий характер, у даному випадку позивач виступає кредитором, а відповідач-1 - боржником і оскільки під час розгляду даного спору в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації банку, виконання операції з переказу коштів обмежується положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі №3-24гс15 та від 01.04.2015 у справі №3-25гс15, які в силу ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для всіх судів України.

До того ж, в матеріалах справи наявний Витяг із Переліку (реєстру) вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» акцептованих уповноваженою особою Фонду №226/14 від 16.10.2014, відповідно до якого вимоги Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області в сумі 629022,77 грн. включено в сьому чергу задоволення вимог кредиторів. Отже, позивач скористався своїм правом на захист в порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повернути Управлінню Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області безпідставно отримані грошові кошти в сумі 53501,48 грн. шляхом їх позачергового переказу на банківський рахунок Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області №0015 в Тернопільському відділенні ПАТ Укрінбанк, не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача в частині визнання припиненими правовідносин між Управлінням Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» по Договору овердрафту №1/ТР/14/Ю від 05.02.2014, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Тобто, зобов'язання - це правовідношення між, як мінімум, двома сторонами, а поєднання двох сторін у одній особі є підставою для припинення зобов'язання.

Статтею 606 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Приписи даної статті встановлюють такий спосіб припинення цивільно-правового зобов'язання, що не залежить від волі сторін. Поєднання боржника і кредитора в одній особі має місце в разі, якщо до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної підстави зобов'язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Тобто, зникає (або виходить із двосторонніх зобов'язальних правовідносин) в силу об'єктивних обставин або певного правочину один із суб'єктів правовідношення. При цьому до особи, що залишилась, переходять всі правомочності щодо взаємних зобов'язань, у зв'язку з чим припиняється і власне правовідношення.

Оскільки позивач є кредитором відповідача-1, а відповідач-1 є боржником позивача за Договором про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування №104902 від 12.11.2012, а ПАТ "Брокбізнесбанк" на підставі Договору про надання овердрафту №1/ТР/14/ІО від 05.02.2014 є кредитором Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, в даному випадку поєднання боржника і кредитора в одній особі в тому самому зобов'язанні не відбувається, а тому відсутні правові підстави для застосування положень ст. 606 Цивільного кодексу України.

Водночас, як зазначено вище, постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 №45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно.

19.06.2014 УДСО при УМВС України в Тернопільській області звернулося до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Брокбізнесбанк» із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог №17/1-2-857, в якій повідомив банк про припинення шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за Договором про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування №104902 від 12.11.2012 та Договором про надання овердрафту №1/ТР/14/ІО від 05.02.2014 на суму 573780,39 грн.

З огляду на вказане, з моменту запровадження тимчасової адміністрації банку спірні правовідносини сторін не регулюються Цивільним кодексом України, оскільки визначаються спеціальним законом - Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог) під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону (ч. 3 ст. 46 вказаного Закону).

Відтак, суд дійшов висновку про недопустимість зарахування однорідних зустрічних вимог позивача до банку, відносно якого відкрита ліквідаційна процедура, оскільки це призведе до погашення вимог поза встановленою черговістю та всупереч порядку положення в межах процедури, встановленої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 25.03.2015 № 910/20339/14, № 916/2438/14 від 18.03.2015, № 927/1321/14 від 19.02.2015.

За таких обставин, відсутні підстави для визнання припиненими правовідносин між Управлінням Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» по Договору овердрафту від №1/ТР/14/Ю від 05.02.2014.

Щодо заявленого позивачем, на підставі пункту 2 частини 1 статті 83 ГПК України, клопотання про вихід за межі позовних вимог, то суд не знаходить підстав для цього, оскільки не має можливості захистити права і законні інтереси позивача у інший спосіб.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.05.15 р.

Головуючий суддя О.А.Грєхова

Судді О.М.Ярмак

Р.Б.Сташків