ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015 р. Справа № 914/757/15

За позовом:Прокурора Личаківського району м. Львова в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів;
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Фріз», м. Львів;
про:стягнення 11268,86 грн. неустойки
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від прокуратури:Леонтьєва Н.Т. - прокурор;
від позивача:Долішній І.І. (довіреність № 18-11-01295 від 03.03.2015р.);
від відповідача:не з'явився.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

10.03.2015р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Прокурора Личаківського району м. Львова в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (надалі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Фріз» (надалі - Відповідач) про стягнення 11268,86 грн. неустойки.

Ухвалою господарського суду від 11.03.2015р. порушено провадження по справі, розгляд справи призначено на 19.03.2015р. Розгляд справи відкладався на 27.04.2015р. та 25.05.2015р. з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Прокурор в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просить суд позов задоволити повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Обгрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначає, що 30.07.2004р. між позивачем та відповідачем укладено договір оренди нерухомого державного майна №72, на виконання якого позивачем було передано, а відповідачем прийнято в строкове, платне користування нерухоме державне майно - цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Львів, вул. Погулянка, 26, загальною площею 262,5 кв.м., а саме рампа складу готової продукції, площею 206,2 кв.м. та навіси тарного цеху, площею 56,3 кв.м. Рішенням господарського суду Львівської області від 31.01.2008р. у справі №16/347 відповідача зобов'язано виселитися з орендованих приміщень та повернути об'єкт оренди балансоутримувачу - ЗАТ «Львівський виноробний завод» за актом приймання-передачі. У зв'язку з тим, що рішення суду першої інстанції набрало законної сили 21.09.2010р., а орендоване приміщення було повернуте відповідачем лише 01.09.2014р., прокурор просить суд стягнути з відповідача 11268,86 грн. неустойки за період з 01.04.2014р. по 01.09.2014р. включно.

Представник позивача в судове засідання з'явився, заявлені прокуратурою позовні вимоги підтримав, просить суд позов задоволити повністю. В судовому засіданні подав розрахунок орендної плати з врахуванням індексів інфляції та розрахунок неустойки. Через канцелярію суду подав пояснення по справі, до яких долучив копію рішення господарського суду Львівської області від 31.01.2008р., постанови Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2010р., постанови Вищого господарського суду України від 21.09.2010р. у справі №16/347 та копію акта звірки, який надсилався відповідачу для підписання.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду від 27.04.2015р. не виконав, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ :

30.07.2014р. між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Львівській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галка-Макс» укладено Договір оренди нерухомого державного майна (надалі - Договір).

Як встановлено господарським судом у справі №4/29, Товариство з обмеженою відповідальністю «Галка-Макс» було перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс Фріз», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ТОВ «Галка-Макс».

На виконання умов Договору, позивачем 30.07.2004р. було передано, а відповідачем прийнято в строкове, платне користування нерухоме державне майно, яке є на балансі ЗАТ «Львівський виноробний завод», в складі переданого в оренду цілісного майнового комплексу, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Погулянка, 26, загальною площею 262,5 м.кв., а саме: (інв. №020 рампа складу готової продукції) склад літ. К-1, площею 206,2 м.кв., (інв. №057 навіси товарного цеху) навіс літ. К1-1, площею 56,3 м.кв., що підтверджується відповідним Актом приймання-передачі №72/2004 від 30.07.2004р.

31.01.2008р. господарським судом Львівської області винесено рішення у справі №16/347 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до ТОВ «Галка-Макс» за участі третьої особи - ЗАТ «Львівський виноробний завод» про виселення із приміщень та зобов'язання передати орендоване майно по акту приймання-передачі балансоутримувачу, яким позов було задоволено, виселено відповідача із приміщень за адресою: м. Львів, вул. Погулянка, 26, загальною площею 262,5 кв.м., зобов'язано передати вказане приміщення за актом приймання-передачі ЗАТ «Львівський виноробний завод», стягнуто з ТОВ «Галка-Макс» в дохід державного бюджету України державне мито в сумі 85 грн. та 118,00 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. Вказане рішення суду першої інстанції залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2010р. та постановою Вищого господарського суду України від 21.09.2010р.

Згідно п. 2.4. Договору у разі припинення цього Договору майно повертається орендарем балансоутримувачу (або ж відповідному підприємству вказаному орендодавцем), в тижневий термін. Майно вважається поверненим балансоутримувачу (чи відповідному підприємству вказаному орендодавцем) з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Незважаючи на те, що рішення господарського суду від 31.01.2008р. набрало законної сили 21.09.2010р., орендоване приміщення, як свідчить наявний в матеріалах справи Акт приймання-передачі (повернення) нерухомого державного майна, розташованого за адресою: м. Львів, вул. Погулянка, 26 по договору №72 від 30.07.2004 року було повернуте відповідачем лише 01.09.2014р.

У зв'язку з цим, прокурор просить суд стягнути з відповідача неустойку за період з 01.04.2014р. по 01.09.2014р. включно.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення неустойки такими, що підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно положень ст. 759 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Положеннями ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Матеріалами справи, зокрема, рішенням господарського суду Львівської області у справі №16/347 підтверджено, що договір оренди, на підставі якого відповідачеві було передане в оренду орендоване приміщення припинив свою дію у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено, більше того, цим же рішенням відповідача було зобов'язано виселитися із займаних приміщень та повернути їх балансоутримувачу за актом прийому-передачі.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Перевіривши наявний в матеріалах розрахунок неустойки суд відмічає, що стягненню з відповідача підлягає неустойка в розмірі 11170,44 грн., в задоволенні решти частини цих вимог суд відмовляє, оскільки позивачем здійснено нарахування пені і за 01.09.2014р. - день фактичного повернення орендованого майна відповідачем, що суперечить п. 2.4. Договору, яким передбачено, що майно вважається повернутим з моменту підписання акта приймання-передачі.

Щодо звернення прокурора в інтересах держави в особі Регіонального відділення фонду державного майна України по Львівській області, суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 2 ГПК країни господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 N 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Як вбачається з позовної заяви, прокурор зазначив, що держава зацікавлена в належній поведінці суб'єктів цивільних правовідносин, які вона закріпила в законах та інших нормативно-правових актах.

Суд погоджується з доводами прокурора, що недоотримання позивачем (який являється центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна та ін. відповідно до ст. 1 ЗУ «Про Фонд державного майна України») грошових коштів, зазначених у позовній заяві, призвело до зменшення дохідної частини бюджету, чим порушено інтерес держави в даному випадку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход державного бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відтак, судовий збір у розмірі 1811,11 грн. слід стягнути з відповідача в дохід державного бюджету, а судовий збір в розмірі 15,89 грн. підлягає стягненню з позивача в дохід державного бюджету у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4-3, 29, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Фріз» (79017, м. Львів, вул. Погулянка, 26, ) на користь Регіонального відділення фонду державного майна України по Львівській області (79000, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3, ) 11170,44 грн. неустойки.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Фріз» (79017, м. Львів, вул. Погулянка, 26, ) в дохід державного бюджету України 1811,11 грн. судового збору.

4. Стягнути з Регіонального відділення фонду державного майна України по Львівській області (79000, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3, ) в дохід державного бюджету України 15,89 грн. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 28.05.2015 р.

Суддя Крупник Р.В.