ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 р. Справа№ 5015/5434/11

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: Бортник О.Ю. - головуюча, суддів Мороз Н.В. та Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань Гривняк Г.Т., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Прокурора м. Трускавця в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ,

до відповідача 1 Дочірнього підприємства «Гідрогеологічне підприємство «Укргеокаптажмінвод» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», м. Львів,

до відповідача 2 Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, м. Дрогобич,

до відповідача 3 Федерації професійних спілок України, м. Київ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», м. Київ,

про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності, скасування державної реєстрації свідоцтв про право власності та визнання права власності за державою

За участю представників:

від прокуратури: Куцик В.Б. - прокурор,

від позивача: Стефанишин О.Б. - представник,

від відповідача 1: Шеремета А.В. - керівник, Надал Б.С. - представник,

від відповідача 2: не з'явився,

від відповідача 3: не з'явився,

від третьої особи: не з'явився.

Суть спору: Прокурор міста Трускавця звернувся до господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ, до відповідачів: 1. Дочірнього підприємства «Гідрогеологічне підприємство «Укргеокаптажмінвод» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», м. Львів, 2. Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, м. Дрогобич, 3. Федерації професійних спілок України, м. Київ, про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності: серії ЯЯЯ № 109332 від 22.07.2005 р. на адміністративно-побутовий корпус у м. Трускавці по вул. Стебницька, 75, загальною площею 319 кв. м, 2А; серії ЯЯЯ № 109333 від 22.07.2005 р. на будівлю виробничого корпусу у м. Трускавці по вул. Стебницька, 75, загальною площею 139,9 кв. м, 1В; серії ЯЯЯ № 109334 від 22.07.2005 р. на будівлю будинку геологів у м. Трускавці по вул. Стебницька, 75, загальною площею 83 кв. м, 1Б; визнання недійсним та скасування державної реєстрації згаданих свідоцтв про право власності від 22.07.2005 р. за № 109332, від 22.07.2005 р. за № 109333, від 22.07.2005 р. за № 109334; визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на адміністративно-побутовий корпус, будівлю виробничого корпусу, будівлю будинку геологів у м. Трускавці по вул. Стебницька, 75. Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачами вимог норм постанови Ради Міністрів УРСР № 606 від 23 квітня 1960 р. «Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР», постанови Верховної Ради України від 10.04.92 р. «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України», Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташованих на території України» від 10 вересня 1991 р., постанови Верховної Ради України від 04.02.1994 р. «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР», постанови Верховної Ради УРСР «Про захист суверенних прав Української РСР» від 29 листопада 1990 р. Ухвалою суду від 26.01.2012 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», м. Київ.

У зв'язку із складністю справи ухвалою суду в складі судді Костів Т.С. від 07.02.1012 р. призначено розгляд справи № 5015/5434/11 колегією у складі трьох суддів. Внаслідок автоматизованого розподілу членами колегії суддів, крім судді Костів Т.С., визначено суддів Мороз Н.В. та Синчука М.М. Ухвалою суду у складі згаданої колегії суддів від 13.03.2012 р. провадження у справі зупинено. У зв'язку з обранням судді Костів Т.С. суддею Львівського апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл справи, яка залишилась нерозглянутою, та головуючим суддею у справі № 5015/5434/11 визначено суддю Бортник О.Ю.

Розгляд справи відкладався та зупинявся з підстав, наведених у наявних у матеріалах справи ухвалах суду. Ухвалами суду від 04.03.2015 р. та від 29.04.2015 р. відповідно поновлено провадження у справі і продовжено строк розгляду справи. У зв'язку з перебуванням судді Синчука М.М. у відпустці членом колегії суддів з розгляду справи № 5015/5434/11 замість судді Синчука М.М. визначено суддю Сухович Ю.О.

Прокуратурою у канцелярію суду 29.04.2015 р. подано не завірену копію заяви за № 28/04/13-358 вих-15 від 28.04.2015 р., в якій прокурор м. Трускавця просить уточнити позовні вимоги у справі, викладені в редакції: визнати за державою право власності на адміністративно-побутовий корпус, будівлю виробничого корпусу, будівлю будинку геологів у м. Трускавці по вул. Стебницька, 75, та повернути за актом прийому-передачі вищевказане майно Фонду державного майна України, як розпорядника майна, що є державною власністю. Вказана заява судом не приймається та не розглядається по суті з огляду на те, що вона подана у незавіреній копії, не містить особистого підпису заявника, з неї не вбачається, що саме уточнює прокурор та кого саме він просить уточнити його ж позовні вимоги у справі, якими саме є кінцеві позовні вимоги прокуратури. Крім цього, у копії поданої заяви йдеться про повернення майна за актом приймання-передачі, проте у позові про це не згадується взагалі, з заяви не вбачається позиція прокуратури щодо решти позовних вимог, викладених у позовній заяві. Розгляд справи відкладався на 12.05.2015 р. та 26.05.2015 р., однак прокуратурою недоліків заяви від 28.04.2015 р. виправлено не було.

Представники прокуратури та позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримали повністю. Представники відповідача 1 проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві, подали також заяву про застосування позовної давності.

Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позов з викладених у ньому підстав не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви, прокурор просить визнати в інтересах позивача право державної власності на завершені будівництвом новостворені об'єкти нерухомого майна адміністративно-побутового корпусу, будівлі виробничого корпусу, будівлі будинку геологів у м. Трускавці по вул. Стебницька, 75. Матеріали справи, зокрема відомості про виконання планів капітальних вкладень по гідрогеологічному управлінню «Укргеокаптажмінвод», наказ по цьому ж управлінню № 32 від 2 лютого 1978 р., виписка із річного виробничо-фінансового звіту гідрогеологічного підприємства «Укргеокаптажмінвод», звернення відповідача 1 № 110 від лютого 2002 р., розпорядження Міського голови міста Трускавець Про призначення державних технічних комісій, Акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 19 березня 2002 р., свідчать, що об'єкти, право державної власності на які просить визнати прокурор в інтересах позивача, є новоствореним майном, будівництво якого до повної готовності здійснювалось, починаючи з 70-х років минулого століття до лютого 2002 р. Докази, які б спростовували наведену обставину у матеріалах справи відсутні та прокуратурою і позивачем суду не надані.

Згідно з нормами частин 2 та 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому ч. 3 ст. 331 ЦК України, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Аналогічні вимоги законодавства щодо необхідності завершення будівництва новоствореного нерухомого майна для реєстрації права власності, а відтак й виникнення цього права, містились й у законодавстві, яке діяло до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16 січня 2003 р., на момент прийняття наведених прокуратурою у позові нормативних актів. Так, відповідно до пунктів 4, 7 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Затвердженої Заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. та погодженої Заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 р., що діяла до набрання чинності наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 р. N 56, та п. 10 Додатку № 1 до цієї Інструкції правовстановлюючим документом, необхідним для реєстрації та оформлення права власності на новозбудоване нерухоме майно був, у тому числі й затверджений виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію, який свідчив про закінчення будівництва. Будинки, що підлягали реєстрації, повинні були бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Реєстрація незавершеного будівництва та оформлення права власності на нього Інструкцією не передбачалась. Аналогічно в числі правовстановлюючих документів на завершені будівництвом об'єкти нерухомого майна вимагалось подання акта прийняття об'єкта в експлуатацію, затвердженого рішенням місцевого органу державної виконавчої влади, місцевого самоврядування Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 р. N 56, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 р. за N 31/1056. Згідно з п. 1.6. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно. Затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445, зареєстрованим могло бути лише право власності на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено, та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених БТІ.

У матеріалах справи відсутні та прокуратурою і позивачем суду не надані докази того, що об'єкти нерухомого майна, право державної власності на які вони просять визнати, були завершені будівництвом (створені) на момент набрання чинності тими правовими актами, на які посилається прокурор у позовній заяві (постановою Верховної Ради України від 10.04.92 р. «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України», Законом України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» від 10 вересня 1991 р., постановою Верховної Ради України від 04.02.1994 р. «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР», постановою Верховної Ради УРСР «Про захист суверенних прав Української РСР» від 29 листопада 1990 р.). З аналізу норм згаданих нормативно-правових актів вбачається, що вони стосуються майна, фінансових ресурсів, які створені та існують на момент набрання ними чинності. У наведених нормативно-правових актах відсутні посилання на те, що їхні норми поширюються також на майно, фінансові ресурси, які у майбутньому будуть створені, акумульовані, чи набуті організаціями, які колись належали до громадських організацій бувшого Союзу РСР, чи правонаступниками цих громадських організацій. У матеріалах справи також відсутні і прокурором та позивачем суду не надані докази, з яких би вбачався ступінь готовності спірних об'єктів станом на дату набрання чинності нормативними актами, на які посилається прокурор у позовній заяві.

Крім цього, постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 23 серпня 2011 р. у справі № 2а/1324-410/11, яка набрала законної сили і залишена без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 10 липня 2014 р., визнано незаконним та скасовано рішення Трускавецької міської ради Львівської області № 243 від 23.10.2003 року «Про затвердження акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію виробничої бази ДП «Укргеокаптажмінвод» по вул. Стебницькій, 75», а також рішення № 67 від 15.04.2005 р. «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомості по вул. Стебницькій, 75». Згідно з Актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 19 березня 2002 р. до складу виробничої бази ДП «Укргеокаптажмінвод» по вул. Стебницькій, 75 входять спірні у справі об'єкти.

Таким чином, на день розгляду справи судом у її матеріалах відсутні та прокурором і позивачем суду не подані належні і допустимі докази того, що спірні будівлі є закінченими будівництвом об'єктами, які прийняті в експлуатацію та готові до експлуатації. Наявний у матеріалах справи Акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію виробничої бази ДП «Укргеокаптажмінвод» по вул. Стебницькій, 75, за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про його затвердження, не відповідає вимогам законодавства, не має сили нормативно-правового акта індивідуальної дії, а тому не є належним доказом вищезазначених обставин. Проте новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно. До прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає. Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду України, наведеним у його ж Висновках викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2014 р., зокрема зазначеним у п. 3 (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 листопада 2014 р. у справі N 6-129цс14), та висновкам Вищого господарського суду України, викладеним у постанові від 16 серпня 2012 р. у справі № 21/111 (14/235).

За таких обставин, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів вжиття позивачем заходів з прийняття закінчених будівництвом спірних об'єктів у справі в експлуатацію, або ж заходів з реєстрації права власності, у тому числі на незавершені будівництвом об'єкти нерухомого майна, беручи до уваги відсутність з боку прокуратури та позивача заяв про зміну предмета або підстав позову, у суду відсутні підстави для задоволення позову, з наведених у ньому мотивів.

З огляду на вищевикладене, у суду також відсутні й підстави для застосування за заявою відповідача 1 строку позовної давності.

У позові відсутні посилання на будь-які докази, які б свідчили про порушення відповідачем 2 прав та охоронюваних законом інтересів позивача, відсутні такі докази й у матеріалах справи.

Вимоги про визнання права власності на незавершені будівництвом об'єкти нерухомого майна, або про визнання права спільної власності на спірні об'єкти нерухомого майна, які будувались з 70-х років минулого століття до лютого 2002 р. прокуратурою та позивачем у справі не заявлялись.

Клопотання прокурора про накладення арешту та заборони на відчуження на адміністративно-побутовий корпус, будівлю виробничого корпусу та будівлю будинку геологів, що знаходяться у м. Трускавці по вул. Стебницька, 75, в порядку, встановленому ст.ст. 66, 67 ГПК України, задоволенню не підлягає як необґрунтоване. Докази того, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, як і докази того, що відповідачі мають намір та можливість відчужити спірне майно, у матеріалах справи відсутні та суду не надані.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

3. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 29.05.2015 р.

Суддя Бортник О.Ю.,

Суддя Мороз Н.В.,

Суддя Сухович Ю.О.