ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27.05.15 р.№ 917/1038/15

Суддя Зеленіна Н.І., розглянувши

позовну заяву Державного підприємства державна Новогалещинська біологічна фабрика

до Полтавської обласної державної адміністрації

про визнання незаконним та скасування розпорядження №184 від 19.04.2013 р.,

ВСТАНОВИЛА:

До господарського суду міста Києва з господарського суду Полтавської області за встановленою територіальною підсудністю передано позовну заяву Державного підприємства державна Новогалещинська біологічна фабрика до Полтавської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження №184 від 19.04.2013 р.

Відповідно до ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Частиною 3 ст. 57 Кодексу встановлено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як вбачається з позовної заяви, остання підписана Нестеренко Ю.О., проте, посадового становища цієї особи не вказано.

Слід зазначити, що до матеріалів позовної заяви додано копію довіреності на ім'я Нестеренка Ю.П., якою Державна ветеринарна та фітосанітарна служби України уповноважила останнього представляти свої інтереси.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують повноваження Нестеренка Ю.П. представляти інтереси Державного підприємства "Державна Новогалещинська біологічна фабрика", в тому числі, на підписання та подання позовних заяв.

Крім того, позовна заява повинна містити, зокрема, найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Як вбачається з поданої позовної заяви, у ній взагалі не вказано коду ЄДРПОУ відповідача, який являється невід'ємним реквізитом будь-якої юридичної особи.

Так, ст. 89 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом. Зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Таким чином, зазначення у позовній заяві коду ЄДРПОУ відповідача являється обов'язком позивача, прямо встановленим ст. 54 ГПК України та необхідним для вирішення питання порушення провадження у справі.

Слід зазначити, що пунктом 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За правилами ст. 36 Господарського процесуального кодексу письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

При цьому, відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи".

Копії документів, доданих до даної позовної заяви, засвідчені з порушенням вимог вищезазначеного Стандарту, а саме, на кожній сторінці копій документів наявні тільки мокра печатка підприємства та особистий підпис, однак, прізвища та ініціалів особи, що ставила особистий підпис не зазначено, відсутня дати засвідчення копії та слова "Згідно з оригіналом".

Таким чином, копії документів доданих до матеріалів позовної заяви не завірені у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218,00 грн.

У відповідності до п. п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, у 2015 році розмір судового збору за розгляд позовних заяв майнового характеру в господарському суді становив не менше 1827,00 грн. та не більше 73080,00 грн. Розмір судового збору за розгляд позовних заяв немайнового характеру становить 1218,00 грн.

При цьому, до позовних заяв немайнового характеру відносяться тільки ті, вимоги по яким не підлягають вартісній оцінці. Аналогічну правову позицію викладено в п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України».

Відтак, заявлені позовні вимоги направлені на захист майнового інтересу позивача, підлягають вартісній оцінці (по відношенню до сум грошових коштів, які позивач просить перерахувати), а отже, є майновими вимогами, і тому судовий збір, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання даного позову має справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову, та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Отже, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий за збір в розмірі 1218,00 грн., виходячи з того, що позовна заява містить вимоги немайнового характеру.

Натомість, з доданого до позовної заяви чека № 2708 від 29.05.2015 р. вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 121,80 грн., тобто, у розмірі меншому, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір».

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати, що позивачем було виконано вимоги закону щодо сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

Однак, позивачем взагалі не додано жодних доказів на підтвердження факту відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів. А до поданих до суду матеріалів прикріплено копію позовної заяви з додатками.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати, що позивачем було виконано вимоги закону щодо надсилання відповідачу копії позовної заяві і доданих до неї документів у встановленому порядку.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», недодержання вимог статей 54, 56 та частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

За таких обставин, позовна заява підлягає поверненню без розгляду на підставі п. п. 1, 2, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України для усунення вищевказаних порушень.

Також, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущенного порушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. п. 1, 2, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя Н.І. Зеленіна