КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа№ 910/27301/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Рудченка С.Г.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Степанець О.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Мазепа Н.М., довіреність №0623 від 30.04.2015р.,

Гончар О.М., довіреність №0625 від 30.04.2015р.

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-2"

на рішення господарського суду міста Києва від 02 березня 2015 року,

у справі №910/27301/14 (Головуючий суддя: Марченко О.В., судді: Васильченко Т.В., Нечай О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-2"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецзв'язокмонтаж"

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Трест "Київміськбуд-2" звернулась до господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ "Укрспецзв'язокмонтаж" про визнання договору недійсним (а.с. 3-5).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02 березня 2015 року по справі № 910/27301/14 у позові відмовлено повністю (а.с.211-219).

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, позивач, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02 березня 2015 року у справі № 910/27301/14 та прийняти нове, яким позов задовольнити (а.с.227-233).

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно довідки про автоматичний розподіл справи між суддями від 25 березня 2015 року, справу №910/27301/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 27 березня 2015 року у зв'язку з перебуванням судді Агрикової О.В. у відпустці склад суду змінено на: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Рудченко С.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27 березня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ "Трест "Київміськбуд-2" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21 квітня 2015 року (а.с.226).

16 квітня 2015 року через відділ документального забезпечення апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про призначення по справі судової комплексної почеркознавчої та технічної експертизи по договору №25-11/10 від 25.11.2010р. та додаткові пояснення до апеляційної скарги.

20 квітня 2015 року через відділ документального забезпечення апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач просить залишити апеляційну скаргу ПАТ "Трест "Київміськбуд-2" без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 02 березня 2015 року у справі № 910/27301/14 без змін. Також просить розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 21 квітня 2015 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 19 травня 2015 року, відповідно до вимог статті 77 ГПК України.

В судовому засіданні 19 травня 2015 року Представник скаржника підтримав заявлене клопотання про призначення по справі судової комплексної почеркознавчої та технічної експертизи по договору №25-11/10 від 25.11.2010р.

Відповідно до п.2 та 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 23.03.2012, № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", : «Відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

5. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.»

Ґрунтовно вивчивши обставин справи і доводи позивача щодо необхідності призначення судової експертизи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у клопотанні за недоведеністю.

Представники ПАТ "Трест "Київміськбуд-2" в судовому засіданні 19 травня 2015 року надав суду свої пояснення, в яких підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02 березня 2015 року у справі № 910/27301/14 та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Враховуючи належне повідомлення ТОВ "Укрспецзв'язокмонтаж" про час та місце судового засідання, з урахуванням вимог статей 102 ГПК України і тієї обставини, що неявка представників ТОВ "Укрспецзв'язокмонтаж" не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представників ТОВ "Укрспецзв'язокмонтаж".

Згідно з ч. 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

25 листопада 2010 року, між ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» (правонаступником якого є ПАТ «Трест «Київміськбуд-2», підрядник, далі - ВАТ «Трест «Київміськбуд-2») і ТОВ "Укрспецзв'язокмонтаж" (субпідрядник) було укладено Договір (а.с.8-14).

Згідно якого, підрядник доручає, а субпідрядник приймає на себе зобов'язання в межах виділених капіталовкладень відповідно до вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм та правил в обумовлений Договором строк виконати роботи на об'єкті: «Реконструкції трамвайної лінії швидкісного руху від вул. Старовокзальної до Великої Кільцевої дороги у м. Києві» (далі - Об'єкт), замовником якого є комунальне підприємство «Київпастранс» (пункт 1.1 Договору);

Відповідно до частини першої статті 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

В апеляційній скарзі, позивач просить суд визнати Договір у №25-11/10 від 25.11.2010р. недійсним з моменту його укладання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013, № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" : «Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.»

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

В обґрунтування позовних вимог апелянт посилається на те, що про існування редакції спірного Договору (оригіналу) позивач дізнався лише в ході розгляду справи №910/20543/14, а саме в судовому засіданні 02.12.2014 .Це твердження спростовується тим, що копія договору надсилалася разом із позовною заявою ще у вересні 2014 року (24.09.2014р.).

Крім того, апелянтом було отримано претензію від 17.10.2013 р. №1 щодо сплати боргу за Договором. До претензії було також долучено копію Договору та копію акта №5/1/2/3 приймання-передачі виконаних робіт за грудень 2010р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 17.10.2013р. та фіскальним чеком від 17.10.2013р. №5134 (а.с.146). Апелянт відповідь на претензію не надіслав та будь-яких зауважень про недійсність спірного Договору на той момент не заявив.

Позивач посилається на те, що договір був укладений в 2010 році ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» та Товариством, при цьому засвідчений печаткою ПАТ «Трест «Київміськбуд-2», якої на день підписання Договору, а саме станом на 25.11.2010р. ще не існувало, оскільки зміна правової форми підприємства відбулася лише 20.05.2011р. згідно з протоколом загальних зборів акціонерів від 12.04.2011 №26 (а.с.15-17); печатка ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» була виготовлена 24.05.2011, що підтверджується видатковою накладною від 24.05.2011 № РН-0001298(а.с.39).

Таким чином, скаржник вважає, що Договір не відповідає вимогам статті 203 ЦК України у зв'язку з неможливістю встановити особу, яка вчинила даний правочин, та перевірити обсяг її повноважень на час укладення спірного Договору. Станом на 25.11.2010 в.о. генерального директора ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» був Шульгін С.В., а в ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» не було в.о. генерального директора, а був генеральний директор; відсутнє волевиявлення учасника правочину (позивача), оскільки такий правочин у ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» відсутній, і останнім не укладався в такій редакції.

Відповідач пояснив вказану обставину тим, що фізично Договір було підписано 25.11.2010р., а підпис повноважного представника засвідчувався печаткою пізніше, коли організаційно-правова форма позивача була приведена у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», а стара печатка знищена.

Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Чинне законодавство України не містить заборони засвідчувати підписи на документах пізніше часу їх підписання, а зі змісту статті 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається вчиненим, якщо він підписаний повноважними представниками сторін.

Позивач не надав суду доказів того, що печатка ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» була використана без наявності відповідного дозволу.

Апелянт вважає, що правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, за Договором роботи не виконувалися та не приймалися.

Відповідач, заперечуючи проти доводів позивача, пояснив, що він повністю виконав роботи, передбачені Договором що підтверджується наступними документами : - актом приймання-передачі виконаних підрядних робіт за грудень 2010 року № 5/1/2/3(а.с.78-81); довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за грудень 2010 року(а.с.77); банківськими виписками з рахунку відповідача(а.с.83-86); копією податкової накладної від 31.12.2010 № 2387 на гепідрядні послуги за Договором у сумі 30 669,16 грн.(а.с.82).

Апелянт повністю визнав факт укладання Договору та виникнення заборгованості за ним, шляхом проведення оплати в сумі 150 00грн. за банківськими виписками (24.10.2011р. - 50 000 грн.; 17.11.2011р. - 50 000грн.; 08.06.2012р. - 50 000 грн.)(а.с.83-86).

З банківських виписок з рахунку відповідача вбачається, що призначенням платежу у перерахуванні 150 000 грн. позивач зазначав таке: «Оплата за В/БМР Трамвайні колії зг. Договору № 25-11/10 від 25.11.2010 року».

Крім того, ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» виписало податкову накладну на непідрядні послуги за Договором у сумі 30 669,16 грн.

Податкова накладна від 31.12.2010р. № 2387 оформлена належним чином, скріплена печаткою позивача та підписана уповноваженою особою.

Отже, Договір було укладено з метою виконання робіт на об'єкті, що були виконані Товариством та частково оплачені ПАТ «Трест «Київміськбуд-2».

Позивач зазначає про те, що надані відповідачем документи відносяться до іншого договору з таким же номером і датою як і спірний правочин, а саме договору від 25.11.2010р. № 25-11/10.

Зі змісту наданих суду копій Договору № 25-11/10 вбачається, що його текст відрізняється від Договору, який подано відповідачем, двома пунктами, а саме 1.2 та 3.4 і таки договір було подано позивачем лише після подання відповідачем суду відзиву та документів, що підвереджують викладені у ньому обставини.

Так, відповідно до пункту 1.2 Договору № 25-11/10 до складу робіт за Договором № 25-11/10 входить встановлення колодязів державної каналізації; ремонт колодязів та трубопроводів дренажної каналізації.

Пунктом 3.4 Договору № 25-11/10 встановлено, що Договір № 25-11/10 набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2010р.

Крім того примірник договору № 25-11/10 від 25 листопада 2010 року ( а.с. 177-180) засвідчений печаткою ВАТ «Трест «Київміськбуд-2».

Судом встановлено, що акт приймання-передачі виконаних підрядних робіт за грудень 2010 року № 5/1/2/3 та довідка про вартість виконаних підрядних робіт за грудень 2010 року підписані повноважними представниками сторін без зауважень та скріплені печатками.

З вказаних документів вбачається, що перелік робіт, виконаних відповідачем і прийнятих позивачем, співпадає із складом робіт, визначених у пункті 1.2 Договору.

Крім того, «будівництво телефонної каналізації» і «встановлення колодязів дренажної каналізації» по суті включають одні й ті самі види робіт.

Відповідно до частин другої - п'ятої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Договір підписано зі сторони позивача в.о. генерального директора Шульгіним С.В. та скріплено печаткою ПАТ «Трест «Київміськбуд-2». Позивач не надав суду документального підтвердження відсутності у Шульгіна С.В., як в.о. генерального директора повноважень на укладення спірного Договору на момент його підписання (25.11.2010).

Шульгін С.В. надав пояснення в судовому засіданні першої інстанції 02.02.2015р. про те, що не пам'ятає факту підписання саме спірного Договору, проте й не заперечує, що міг підписати його власноручно. Таку відповідь Шульгін С.В. пояснив тим, що, перебуваючи на посаді в.о. генерального директора, підписував велику кількість документації.

Отже, колегія суддів відмовляє в заявленому позивачем клопотанні про призначення у справі судових почеркознавчої та технічної експертиз, оскільки це є недоцільними, адже Шульгін С.В. хоча й не підтвердив підписання ним Договору, але й не заперечив його підписання власноруч.

Крім того, наявні в матеріалах справи докази свідчать про подальше схвалення ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» Договору № 25-11/10 від 25 листопада 2010 року, що відбувалося шляхом прийняття робіт, які виконав відповідач за завданням позивача, та подальшого перерахування ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» грошових коштів на користь Товариства із зазначенням призначення платежу з посиланням на реквізити Договору.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що апелянт фактично оскаржує саме примірник Договору, а не сам Договір. Наявність різних редакцій Договору № 25-11/10 не є підставою для визнання спірного Договору № 25-11/10 від 25 листопада 2010 року недійсним.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що скаржник не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 ГПК України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста Києва від 02 березня 2015 року у справі №910/27301/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга ПАТ "Трест "Київміськбуд-2" на рішення господарського суду міста Києва від 02 березня 2015 року у справі №910/27301/14 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-2" на рішення господарського суду міста Києва від 02 березня 2015 року у справі №910/27301/14 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 02 березня 2015 року у справі №910/27301/14 залишити без змін.

3.Справу № 910/27301/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.Г. Рудченко

А.О. Мальченко