ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 р. Справа №917/620/15

За позовом Прокуратури Київського району міста Полтави, пров. Шкільний, 4,Полтава,36000 в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Полтавської обласної ради, вул. Жовтнева, 45, м. Полтава; Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1,Полтава,36000

про стягнення 6 703,43 грн

Представники:

від позивача 1: не з'явились

від позивача 2: Данілова Н.Н., довіреність № 29-14/20 від 05.01.2015р.

від відповідача: не з'явились

від прокуратури: Конарєва А.А., посвідчення № 032018 від 10.02.2015р.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості по договору № 1125 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.09.2007р. у розмірі 6 703,43 грн, з яких: основний борг - 5 004,49 грн; пеня - 1 597,01 грн; 3% річних - 13,09 грн; інфляційні - 88,84 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, своїм правом на участь у розгляді справи не скористався, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не скористався своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, прокурора, суд встановив:

Прокуратурою Київського району міста Полтави, в порядку реалізації функції нагляду за додержанням та застосуванням законів, проведено перевірку щодо стану погашення заборгованості зі сплати за спожиту теплову енергію юридичними особами, які здійснюють свою діяльність на території Київського району міста Полтави.

Предметом діяльності ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" є забезпечення споживачів тепловою енергією.

01.09.2007 між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (позивач) та фізичною особою-підприємцем (відповідач) укладено договір № 1125 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (а.с. 14-15).

Пунктом 14 договору в редакції додаткової угоди № 5 від 10.10.2011р. (а.с. 17) визначено, що розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно тарифів встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії, на підставі виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень.

Тариф на теплову енергію, що виробляється та постачається підприємством «Полтаватеплоенерго» встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Вказаною комісією тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів встановлені в такому розмірі:

- 802,18 грн/ Гкал (без ПДВ) на підставі постанови № 81 від 30.09.2011р. з 1 жовтня 2011 року;

- 743,47 грн/Гкал (без ПДВ) на підставі постанови № 506 від 31.12.2013р. з 1 січня 2014 року;

- 880,72 грн/Гкал (без ПДВ) на підставі постанови № 185 від 31.03.2014р. з 1 квітня 2014 року;

-1013,65 грн/Гкал (без ПДВ) з 1 червня 2014 року на підставі постанови № 524 від 16.05.2014р.;

-1202,90 грн/Гкал (без ПДВ) з 1 грудня 2014 року на підставі постанови № 653 від 28.11.2014р.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року (надалі Правила) розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі.

Відповідно до п. 13 договору в редакції додаткової угоди № 5 обсяг теплової енергії, який постачається Споживача в розрахунковому періоді , визначається Теплопостачальною організацією розрахунковим способом відповідно до теплового навантаження об'єктів (згідно СНиП 2.04.05-91 "Отопление, вентиляція и кондиционирование") з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, визначеного згідно СНиП 2.01.01-82 ("Строительная климатография и геофизика") та наведений в п. 3 Додатку "Розрахунок обсягу теплової енергії", який є невід'ємною частиною даного договору.

Статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 14.1 договору споживач зобов'язується сплачувати вартість теплової енергії у визначені строки з кінцевим розрахунком до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

Однак, як зазначає позивач, відповідач не виконує умов договору, внаслідок чого за період з 01.10.2014р. по 28.02.2015р. за відпущену теплову енергію йому до сплати нараховано 6504,49 грн.

При цьому встановлено, що відповідачем проведено оплату в рахунок погашення зазначеної суми частково - в розмірі 1 500,00 грн.

У зв'язку з чим, станом на момент подання позову заборгованість відповідача складала 5 004,49 грн.

Зазначену суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов'язань з боку відповідача щодо здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію, тому позовні вимоги в частині стягнення 5 004,49 грн основного боргу є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України встановлено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Водночас, до штрафних санкцій ст. 230 ГК України відносить господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України № 686 - ХІV від 20.05.1999 р. "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної суми боргу.

На підставі ст. 230 ГК України та п. 14.3 договору відповідачу нарахована пеня в розмірі 1% за кожний день прострочки платежу, але не більше 100% боргу згідно з Законом України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги" в розмірі 1 597,01 грн за період з 16.11.2014р. по 15.03.2015р. на грошові зобов'язаннями жовтня 2014 року - січня 2015 року.

Судом перевірено правильність нарахування пені.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позов в частині вимог про стягнення пені в сумі 1 597,01 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України у зв'язку з невиконанням зобов'язання по оплаті за відпущену теплову енергію відповідачу нараховано 3% річних в сумі 13,09 грн за період з 16.11.2014р. по 15.03.2015р. на грошові зобов'язання жовтня 2014 року - січня 2015 року та 88,84 грн втрат від інфляційних процесів на грошові зобов'язання грудня 2014 року.

Вимоги позивача про стягнення 13,09 грн - 3% річних та 88,84 грн інфляційних є правомірними та підлягають задоволенню.

Станом на час розгляду справи відповідач не надав суду доказів сплати.

На підставі вищевикладеного суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 32-33,43-44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, р/р № НОМЕР_2 в ПРУ КБ "Приватбанк", МФО 331401 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008, р/рахунок № 0972 Філія-Полтавське обласне управління АТ "Ощадбанк" МФО 331467, ) - 5004,49 грн основного боргу, 1597,01 грн пені, 13,09 грн - 3% річних, 88,84 грн інфляційних.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, р/р № НОМЕР_2 в ПРУ КБ «Приватбанк», МФО 331401 в доход Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтава, 22030001; код отримувача за ; рахунок отримувача 3002; банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області; код банку отримувача: 831019) 1827,00 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.05.2015р.

Суддя Сірош Д.М.