КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа№ 910/2904/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Калатай Н.Ф.

Від позивача - Черниш О.В. ( довір. б/н від 29.12.14);

Від відповідача - Куксенко П.Р. ( довір. №28-У від 26.12.14);

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015р.

у справі №910/2904/15-г (суддя Мельник В.І.)

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 129 869,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2015р. у справі №910/2904/15-г в задоволенні позовних вимоги відмовлено у повному обсязі.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що оскільки умовами договору визначено термін, коли саме має бути здійснено оплату вартості товару, протягом десяти днів з дати поставки продукції, до 11.10.2010р. та враховуючи подане відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності до даного спору, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу у розмірі 129 869,22 грн. задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що оскільки поставка продукції за договором №207-Л/59-Л від 22.09.2010 була здійснена відповідно до накладної №366 від 30.09.2010, а оплата поставленого товару мала бути здійснена відповідачем протягом десяти днів (до 11.10.2010), підписання представником відповідача акту звірки взаємних розрахунків 30.09.2013 свідчить про вчинення відповідачем дій по визнанню суми боргу, вказаної в акті, а отже і є дією, яка перериває строк позовної давності.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила.

Між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (правонаступником якого є ПАТ "Укртрансгаз") та ДП "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України" 22.09.2010 року укладено договір № 207-Л/59-Л, згідно якого позивач зобов'язався, на умовах визначених договором, передати у власність відповідача, товарно-матеріальні цінності, згідно специфікацій 1, 2, 3, 4, 5, 6, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити продукцію.

Згідно з п. 3.4. договору, відповідач зобов'язався здійснити 100% оплату вартості зазначеної продукції протягом 10 днів з дати поставки зазначеної продукції, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

На виконання своїх зобов'язань позивач здійснив поставку продукції, згідно з специфікаціями до договору на суму 93152,02 грн., що підтверджується видатковою накладною №366 від 30.09.2010р., копія якої наявна в матеріалах справи, відповідач в порушення умов договору за отриману продукцію не розрахувався з позивачем.

Згідно з п.3.4 договору покупець оплачує постачальнику 100% вартості продукції протягом 10 днів з дати поставки зазначеної продукції шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Пунктом 5.2 договору передбачено нарахування пені у розмірі 0.1% від вартості продукції, за порушення строку оплати поставленої продукції.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2010р.

Позивач звернувся за захистом порушених прав до суду з позовом, предметом позовних вимог позивача є стягнення з відповідача 129 869,22 грн. боргу, з яких: 93 152,02 грн. - основного боргу, 16 767,36 грн. - пені, 8 398,99 грн. - 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України, 5030,21 грн. - інфляційних втрат, згідно зі ст.625 ЦК України, 6520,64 грн. 7% штрафу, згідно ст. 231 ГК України.

В процесі розгляду справи місцевим господарський судом відповідач звернувся з клопотанням про застосування строку позовної давності.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що оскільки між сторонами укладено та підписано акт звірки від 30.09.2013р., внаслідок чого сталось переривання строку позовної давності, до уваги судовою колегією не приймаються, оскільки вказаний акт підписано на суму 535 632,26 грн., за договором №207-Л/59-Л від 22.09.2010р.основний борг становить 129 869,22 грн., отже не може бути покладено в основу рішення акт від 30.09.2013р., оскільки за зазначеним актом відповідачем визнавалась заборгованість у розмірі 535 632,26 грн. Крім того, згідно пояснень сторін між сторонами наявні і інші договірні відносини, тому не встановлено чи входить до суми 535 632,26 грн. борг за договором, по якому розглядається спір у справі № 910/2904/15.

Отже, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач мав право звернутись до суду з вимогою про захист свого права та стягнення вартості поставленої продукції до 11.10.2013р., оскільки термін дії договору встановлено до 31.12.2010р., а в п.3.4 вказано термін коли саме має бути здійснено оплату вартості товару, тобто протягом десяти днів до 11.10.2010р., враховуючи відсутність наданих позивачем доказів на підтвердження пропуску такого строку, підлягає відрахуванню строк позовної давності з моменту закінчення строку, який надано для розрахунку за поставлену продукцію.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015р. у справі №910/2904/15-г залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2904/15-г.

Повний текст постанови складено та підписано 27.05.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Н.Ф. Калатай