ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа № 5006/28/15/2012-908/6101/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Павленко Л.М., за довіреністю від 15.12.2014р. №09-32/858;

відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАРАНТ - АГРО", с. Новоолексіївка, Красноармійський р-н, Донецька обл. (вх. №2402 З/1-18)

на рішення господарського суду Запорізької області від 28.01.2015р.

у справі № 5006/28/15/2012-908/6101/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк", м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАРАНТ - АГРО", с. Новоолексіївка, Красно армійський р-н, Донецька обл.

про стягнення 25 633 404 грн. 90 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.01.2015р. у справі №5006/28/15/2012-908/6101/14 (суддя Алейникова Т.Г.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАРАНТ - АГРО", с. Новоолексіївка, Красноармійський р-н, Донецька обл. задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАРАНТ - АГРО на користь Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" заборгованість у розмірі 25 633 404 (двадцять п'ять мільйонів шістсот тридцять три тисячі чотириста чотири) грн. 90 коп. , з яких - за кредитом: 13 898 200 грн. (тринадцять мільйонів вісімсот дев'яносто вісім тисяч двісті гривень 00 коп.); за нарахованими відсотками за користування кредитом 7 993 101,25 грн. (сім мільйонів дев'ятсот дев'яносто три тисячі сто одна гривні, 20 копійок); за нарахованою, але не отриманою комісійною винагородою - 28 682,03 грн. (двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят дві грн., 03 коп.); пені за несвоєчасну сплату суми кредиту - 2 340 038,03 грн., (два мільйони триста сорок тисяч тридцять вісім гривень, 03 коп.); за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 1 366 902,86 грн. (один мільйон триста шістдесят шість тисяч дев'ятсот дві грн. 86 коп.); за несвоєчасну сплату суми комісійної винагороди - 6840,73 грн. (шість тисяч вісімсот сорок гривень 73 коп.); стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАРАНТ - АГРО на користь Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" судовий збір у розмірі 64 380,00 грн. (шістдесят чотири тисячі триста вісімдесят гривень, 00 коп.)

Товариство з обмеженою відповідальністю "АМАРАНТ - АГРО" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 28.01.2015р. у справі №5006/28/15/2012-908/6101/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, заявник зазначає, що в матеріалах справи відсутні первинні документи про розмір заборгованості, а отже, на думку апелянта є недоведеними, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. Крім того, зазначає, що пункт 5.3 кредитного договору не передбачає пеню за несвоєчасну сплату суми комісійної винагороди.

Автоматизованою системою документообігу Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (справу) призначено для розгляду судді-доповідачу Терещенко О.І.

Розпорядженням секретаря судової палати №1 Харківського апеляційного господарського суду для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14 квітня 2015 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Россолов В.В.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на "26" травня 2015 року.

26.05.2015р. на адресу від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції. (вх.№8271). В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що позивачем виконано свої зобов'язання своєчасно та у повному обсязі, проте відповідачем в порушення умов кредитного договору суму кредиту, відсотків та комісійної винагороди не сплачено.

У судовому засіданні 26.05.2015р. представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове засідання 26.05.2015р. не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №299, проте не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні. (а.с.122).

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за його відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

Місцевим господарським судом встановлено, що Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк(Закрите акціонерне товариство), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Красноармійськ Донецької області" діяльність якої наказом № 214 о/с від 7 квітня 2011 року було припинено та усі активи та пасиви були передані філії Головне управління ПАТ Промінвестбанк в Донецькій області (далі - банк) та Товариство з обмеженою відповідальністю "АМАРАНТ-АГРО" (далі - відповідач), 30 січня 2009 року уклали кредитний договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії за № 01-09 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, банк надає відповідачу фінансовий кредит шляхом відкриття відновлювальної лінії у сумі, яка не може перевищувати 13900000,00 грн. (ліміт кредитної лінії) на умовах передбачених договором.

Відповідно до п. п. 3.2. кредитного договору, банк має право на отримання відсотків за користуванням кредиту, крім грудня, які нараховуються на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами. Розмір відсоткової ставки складає 23% відсотки річних по заборгованості у гривні.

Сторони погодили, що за надання фінансового кредиту відповідачем одноразово сплачується комісійна винагорода у розмірі 139 00,00 грн. (п.3.1. кредитного договору).

Відповідно до п. 3.3. кредитного договору, за послуги по управлінню фінансовим кредитом у формі кредитної лінії відповідач сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 0,5% (нуль цілих п'ять десятих) процентів річних від ліміту кредитної лінії. Нарахування банком комісійної винагороди за управління кредитом у формі кредитної лінії здійснюється з дати набрання чинності кредитного договору по дату повного і остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії коштів. При розрахунку комісійної винагороди за управління кредитом у формі кредитної лінії використовується метод "факт/факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Пунктом 2.2. кредитного договору передбачено, що відповідач зобов'язався у встановлений кредитним договором строк 20 січня 2010 року остаточно повернути всі отриманні в межах кредитної лінії суми кредиту, а також своєчасно сплачувати відсотки, комісійної винагороди, відсотки за неправомірне користування кредитом на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а також суми передбаченої цим договором неустойки.

Як встановлено місцевим господарським судом, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, своєчасно та у повному обсязі.

Проте, відповідач в порушення умов даного договору, суму відсотків по кредиту не сплатив.

Зазначене вище стало підставою для звернення позивача до господарського суду Запорізької області з позовною заявою, в якій останній просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість в розмірі 25 633 404 грн. 90 коп.

28.01.2015р. господарським судом Запорізької області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено в частині 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено в частині 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вже зазначалось вище, між сторонами укладений кредитний договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії № 01-09.

Пунктом 2.2. кредитного договору сторони погодили, що відповідач зобов'язався у встановлений кредитним договором строк 20 січня 2010 року остаточно повернути всі отриманні в межах кредитної лінії суми кредиту, а також своєчасно сплачувати відсотки, комісійної винагороди, відсотки за неправомірне користування кредитом на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а також суми передбаченої цим договором неустойки.

З умов кредитного договору випливає, що у разі невиконання відповідачем зобов'язань щодо сплати відсотків за користування кредитом у встановлені строки позивачу надано право вимагати сплати всіх сум заборгованості за кредитним договором незалежно від встановлених строків такого повернення.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, проте відповідач в порушення норм чинного законодавства України та п.2.2 кредитного договору неналежним чином виконав свої зобов'язання, а саме не сплатив суму відсотків по кредиту, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.

За таких обставин, неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а саме відмова від повернення кредиту, несплата відсотків за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов'язання призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 29.12.2010 року, склала: за кредитом: 13 898 200,00 грн.; за нарахованими відсотками за користування кредитом, що утворилися за період з 05.02.2009р. по 28.12.2010р. 7 993 101,25 грн.; за нарахованою, але не отриманою комісійною винагородою, що утворилася за період з 05.02.2009р. по 28.12.2010р.; 28 682,03 грн. - пені в порядку п.5.3. кредитного договору, а саме: за несвоєчасну сплату суми кредиту за період з 21.01.2010р. по 28.12.2010р. - 2 340 038,03 грн., за несвоєчасну сплату суми відсотків за користування кредитом за період з 02.03.2009р. по 28.12.2010р. 1 366 902,86 грн.; за несвоєчасну сплату суми комісійної винагороди за період з 01.04.2009р. по 28.12.2010 р, - 6840,73 грн.

Частиною 2 статті 639 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За ст.ст. 216, 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Приписами статті 229 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що відповідач протиправно відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

А отже, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 01-09 становить 25 633 404, 90 грн., з яких - за кредитом: 13 898 200,00 грн.); за нарахованими відсотками за користування кредитом, що утворилися за період з 05.02.2009р. по 28.12.2010р. 7 993 101,25 грн.; за нарахованою, але не отриманою комісійною винагородою, що утворилася за період з 05.02.2009р. по 28.12.2010р.; 28 682,03 грн. - пені в порядку п.5.3. кредитного договору, а саме: за несвоєчасну сплату суми кредиту за період з 21.01.2010р. по 28.12.2010р. - 2 340 038,03 грн., за несвоєчасну сплату суми відсотків за користування кредитом за період з 02.03.2009р. по 28.12.2010р. - 1 366 902,86 грн. за несвоєчасну сплату суми комісійної винагороди за період з 01.04.2009р. по 28.12.2010 р, - 6840,73 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а тому, місцевий господарський суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апелянта про те, що умовами кредитного договору не передбачено стягнення пені за несвоєчасну сплату суми комісійної винагороди не підлягають до задоволення колегією суддів з огляду на таке.

Пунктом 5.3 кредитного договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або комісій та/або відсотків за неправомірне користування кредитом та/або комісійної винагороди за управління кредитом позичальник сплачує банку за кожен день прострочення пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

А отже, стягнення пені за несвоєчасну сплату суми комісійної винагороди передбачено умовами даного договору.

Крім того, пунктом 1.3 кредитного договору сторони передбачили, що плата за кредит - це плата, яка включає проценти за користування кредитом та комісійну винагороду за управління кредитом, яка встановлюється банком та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені кредитним договором.

Таким чином, розрахунок заборгованості за кредитним договором складено у повній відповідності до умов кредитного договору та вимог чинного законодавства України, оскільки саме договором передбачено нарахування пені за весь строк прострочення платежу.

Не знайшли свого підтвердження й твердження апелянта про те, що матеріали справи не містять первинних документів про розмір заборгованості, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що дійсно, між сторонами у даній справі укладено кредитний договір.

Даний договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Матеріали даної справи не містять доказів звернення відповідача з позовом до суду про розірвання чи припинення даного кредитного договору.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Приписами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За таких обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАРАНТ-АГРО", с.Новоолексіївка, Красноармійський р-н, Донецька обл. слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області - без змін.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАРАНТ - АГРО", с. Новоолексіївка, Красноармійський р-н, Донецька обл. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 28.01.2015р. у справі №5006/28/15/2012-908/6101/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 28.05.2015р.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Россолов В.В.