ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" травня 2015 р.Справа № 916/1633/15

За позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України";

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лагуна-Рені"

про стягнення 4 143,21грн.

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників:

від позивача: Павалакі М.Ф. довіреність від 30.09.2014р.

від відповідача: не з'явився;

Суть спору: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України", в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лагуна-Рені" про стягнення 2573,25грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.04.2015 року порушено провадження у справі №916/1633/15.

12.05.2015р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про збільшення позовних вимог, відповідно до якого позивач просить суд стягнути з відповідача загальну заборгованість у розмірі 4 143,21грн., яка складається з суми основної заборгованості - 3772,80грн. та суми пені 370,41грн.

Представник відповідача у судові засідання не з'явився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав, у зв'язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 18.05.2015 р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

01.07.2014р. між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України", в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лагуна-Рені" (Споживач) було укладено договір на відшкодування витрат водопостачанням та водовідведенням №7, згідно умов п. 1.1. якого, вбачається, що Постачальник здійснює водопостачання та водовідведення об'єктів Споживача відповідно до встановлених цим договором умов, а Споживач своєчасно здійснює відшкодування витрат за водопостачання і водовідведення, та сплачує вартість подачі питної води і використання мереж водовідведення.

Відповідно до п. 2.2. договору №7 від 01.07.2014р. передбачено, що Споживач бере на себе зобов'язання: своєчасно здійснювати відшкодування витрат за водопостачання і водовідведення та сплачує вартість подачі води і використання мереж водовідведення, експлуатувати водопровідні і каналізаційні мережі, містити прилади і пристрої на них в належному порядку, відповідно д оцього договору і „Правил користування системами централізованого комунального водопостачання і водовідведення в населених пунктах України", „Правилами прийняття стічних вод підприємств в комунальні і відомчі системи каналізації міст і сил України" і „Правилами технічної експлуатації систем водопостачання і водовідведення".

Відповідно до п. 4.1. договору №7 від 01.07.2014р. передбачено, що розрахунок за відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення Споживачем, повинен бути сплачений протягом 5-ти календарних днів після пред'явлення рахунку Постачальником і відповідно до розділу 3 „Правил користування системами централізованого комунального водопостачання і водовідведення в населених пунктах України" і чинним законодавством України по затверджених тарифах. У разі зміни тарифів, (які можуть мінятися з причини зміни цін) що діють на момент складання договору, оплата Споживачем послуг, що представляються йому, здійснюється по нових цінах без зміни інших умов договору.

Позивач зазначає, що Ренійська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України згідно з договором надавали послуги по водозабезпеченню та водовідведенню Товариству з обмеженою відповідальністю "Лагуна-Рені", що підтверджується актами виконаних робіт (надання послуг), підписаними обома сторонами, а саме акт (виконаних робіт (надання послуг) від 27.10.2014р. на суму 960,84грн.; акт (виконаних робіт (надання послуг) від листопад 2014р. на суму 800,71грн.; акт (виконаних робіт (надання послуг) від 23.12.2014р. на суму 480,42грн.; акт (виконаних робіт (надання послуг) від 24.02.2015р. на суму 331,28грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 2573,28грн.

Неналежне виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Лагуна-Рені" зобов'язань за договором на відшкодування витрат водопостачанням та водовідведенням №7 від 01.07.2014р. і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

12.05.2015р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про збільшення позовних вимог, відповідно до якого позивач просить суд стягнути з відповідача загальну заборгованість у розмірі 4 143,21грн., яка складається з суми основної заборгованості - 3772,80грн. та суми пені 370,41грн. Позивач зазначає, що Ренійська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України згідно з договором надавали послуги по водозабезпеченню та водовідведенню Товариству з обмеженою відповідальністю "Лагуна-Рені", що підтверджується актами виконаних робіт (надання послуг), підписаними обома сторонами, а саме акт (виконаних робіт (надання послуг) від 24.03.2015р. на суму 552,10грн.; акт (виконаних робіт (надання послуг) від 30.04.2015р. на суму 647,45грн.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості приведеного позивачем в уточненнях позовних вимог та не спростованого відповідачем, останнім в порушення вищезазначених приписів закону та договору, договірні зобов'язання щодо оплати отриманих послуг в розмірі 3772,80 грн., відповідачем не оплачено, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості яка, встановлена судом в розмірі 3772,80 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.3. договору №7 від 01.07.2014р. передбачено, що у випадку невчасної оплати платежів, Споживач виплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожну добу прострочення.

Враховуючи зазначену норму законодавства, перевіривши наданий позивачем до суду розрахунок, суд вважає, що позивач правомірно нарахував відповідачу пеню у сумі 370,41грн., яка також підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лагуна-Рені" (68800, Одеська обл, м. Рені, вул Дунайська, 188, 9, МФО328209, р/р 7 «Південний» м. Одеса) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (68802, Одеська обл, м. Рені, вул Дунайська, 188, , р/р 3426, АБ «Південний» у м. Одеса, МФО 328209) заборгованість у сумі 4 143,21грн., яка складається з суми основної заборгованості 3772,80грн., пені 370,41грн.; витрати по сплаті судового збору у сумі 1 827 грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10-денного строку з моменту складання повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Одеським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21 травня 2015 р.

Суддя О.Ю. Оборотова