ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р.Справа № 922/1744/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Олексіївський", м.Харків
про внесення змін до договору оренди землі
за участю представників сторін:

позивача - Щолокової Н.О. (довіреність №08-11/1601/2-15 від 09 квітня 2015 року);

відповідача - Чашей Ю.О. (довіреність від 06 жовтня 2014 року).

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2015 року позивач - Харківська міська рада звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про внесення змін до договору оренди землі №6375/03 від 04 вересня 2003 року, укладеного між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Олексіївський" (відповідачем), шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору в редакції, викладеній в позовній заяві. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 1218,00 гривень судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 березня 2015 року було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 22 квітня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 квітня 2015 року розгляд справи за клопотанням відповідача було відкладено на 12 травня 2015 р.

12 травня 2015 року представник відповідача надав через канцелярію суду заперечення (вх.№18288), в яких зазначав про передчасність звернення до суду та безпредметність цього позову та вказував на те, що при згоді позивача провадження по справі можливо закрити на підставі затвердження мирової угоди на запропонованих у запереченнях умовах. Судом було досліджено надані заперечення та долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 12 травня 2015 року було оголошено перерву до 18 травня 2015 року.

18 травня 2015 року представник відповідача надав на адресу суду клопотання про призначення у даній справі судової експертизи та витребування документів (вх.№19921).

Представник позивача вважає необґрунтованим і безпідставним клопотання відповідача про призначення судової експертизи у даній справі.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судової експертизи, яке останній мотивує тим, що розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку виконано з істотними порушеннями закону, щодо застосування відповідних коефіцієнтів, відсутністю документів, якими позивач мав керуватися при розрахунку орендної плати за договором, суд відмовляє у його задоволенні, як у безпідставному та такому, що не ґрунтується на вимогах ч.1 ст. 41 ГПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і, згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012р. господарським судам було роз'яснено, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі (п. 9 Постанови).

При цьому, на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів, достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, для направлення в судове засідання повноважного представника відповідача, для надання контррозрахунку).

Суд зазначає, що згідно з ч.3 ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав і людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Разом з цим, строк розгляду справи обмежений положеннями ст. 69 ГПК України.

Отже, суд не вбачає правових підстав для призначення у справі судової експертизи, оскільки неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, натомість матеріали справи не містять суперечливих даних, що потребують спеціальних знань.

Крім того, 18 травня 2015 року до канцелярії суду представником відповідача надано клопотання (вх.№19925) про залучення до участі у справі в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Держземагенства у м.Харкові Харківської області, з посиланням на п.7.6 договору оренди щодо державної реєстрації спірного договору, яка відповідно до чинного законодавства України повинна провадитись Управлінням Держземагенства у м.Харкові.

Представник позивача заперечує проти залучення до участі у справі 3-ої особи.

Відповідно до статті 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Відповідно до п. 1.6 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Суд, розглянувши клопотання позивача про залучення 3-ї особи, враховуючи відсутність доказів наявності юридичного інтересу Управління Держземагенства у м.Харкові у даній справі та доказів того, що рішення господарського суду з цього спору може вплинути на права та обов'язки цих осіб щодо однієї із сторін, не знаходить правових підстав для його задоволення.

18 травня 2015 року представник позивача надав через канцелярію суду заперечення на відзив (вх.№19796) в яких підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Судом було досліджено надані заперечення та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 18 травня 2015 підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 18 травня 2015 року проти позовних вимог заперечував. Зазначав про їх необґрунтованість та безпідставність, вважаючи їх такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

На підставі рішення XІV сесії Харківської міської ради XXIV скликання від 24 червня 2003 року №140/03 "Про припинення та надання в користування земельних ділянок юридичним та фізичним особам" ТОВ "Торговельний дім "Олексіївський" надано в оренду земельну ділянку по проспекту Перемоги, 62 у місті Харків, загальною площею 0,8280 га для експлуатації та обслуговування магазину та складських будівель, строком до 15 травня 2021 року.

На підставі вказаного рішення, 07 серпня 2003 року між Харківською міською радою (позивачем) та ТОВ "Торговельний дім "Олексіївський" (відповідачем) було укладено договір оренди землі, який 04 вересня 2003 року зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №6375/03.

Відповідно до умов договору, орендодавець (позивач) зобов'язався надати, а орендар (відповідач), в свою чергу, зобов'язався прийняти в оренду до 15 травня 2021 року земельну ділянку за адресою: місто Харків, проспект Перемоги, 62, загальною площею 0,8280 га.

Відповідно до п.2.1 спірного договору, плата за землю вноситься Орендарем щомісячно у вигляді орендної плати у грошовій формі у розмірі 5146,06 грн. на рахунок відділу державного казначейства в м. Харкові, не пізніше п'ятнадцятого числа наступного місяця.

Орендна плата за землю збільшується при зміні розміру земельного податку відповідно до законодавства України, при цьому сторони укладають додаткову угоду, яка є невід'ємною частиною цього договору оренди (п. 2.2 договору)

Рішенням Харківської міської ради №1209/13 від 03 липня 2013 року затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року.

Згідно із пунктом 1.1 вказаного рішення, затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 гривень, яка отримана на підставі витрат на освоєння і облаштування території міста станом на 01 січня 2013 року та підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України.

Рішенням Харківської міської ради №1269/13 від 25 вересня 2013 року "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станам на 01 січня 2013 року" встановлено, що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року" вводиться в дію з 01 січня 2014 року. Зміни до договорів оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі згідно з порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові.

Пунктом 5 зазначеного рішення Департамент земельних відносин Харківської міської ради зобов'язано попередити всіх землекористувачів (орендарів) земельних ділянок, реєстрація яких у Державному земельному кадастрі не здійснена, про необхідність приведення розміру плати за землю відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, рішенням Харківської міської ради №960/12 від 29 грудня 2012 року затверджено Порядок оформлення договорів оренди землі у місті Харкові.

Відповідно до пункту 16.4 вказаного Порядку зміни до договору оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформляються додатковою угодою до договору оренди землі. Розмір орендної плати, передбачений договором оренди землі, підлягає перегляду у випадку, також зміни нормативної грошової оцінки землі.

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом земельних відносин Харківської міської ради рекомендованим поштовим відправленням було направлено на адресу відповідача листом-пропозицією від 12 грудня 2013 року №4781/0/225-13 проект додаткової угоди до спірного договору оренди землі, але відповідач додаткову угоду не підписав та лист-пропозицію від 13 грудня 2013 року №4849/0/225-13 про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до договору оренди землі, яким було запропоновано відповідачеві сплатити кошти: в розмірі 51,00 гривні за внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в розмірі 120,00 гривень за надання інформації з Реєстру у формі витягу, та надати оригінали платіжних документів до міської ради. Проте, вказані вимоги відповідачем були проігноровані, у встановлений термін відповідь на лист-пропозицію до Харківської міської ради не була надана.

Відповідно до пункту 4.1. договору оренди землі, зміна умов договору оренди землі можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо умов договору оренди, спір вирішується у судовому порядку.

З урахуванням наведених обставин позивач, посилаючись на норми на 13, 144 Конституції України, ст.ст.12, 93, 125, 126, 189 та п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.ст.15, 30 Закону України "Про оренду землі", ст.ст.5, 13, 15, 21 Закону України "Про оцінку земель", ст.ст. 629, 649, 651, 653, 654, 792 Цивільного кодексу України, ст.ст.179, 188, 193 Господарського кодексу України, звернувся до суду із відповідним позовом.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд дійшов висновку про часткову відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.792 Цивільного кодексу України, ч.8 ст.93 Земельного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов'язані з орендою землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди землі (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Виходячи зі змісту ч.5 ст.5 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз у 5 - 7 років.

Підставами проведення оцінки земель, виходячи з положень статті 15 Закону України "Про оцінку земель", є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про оцінку земель", дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з ч.1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ч.2 ст.648 Цивільного кодексу України, зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України - договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про оренду землі" та п.36 договору оренди землі, зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Отже, зважаючи на наведені норми, підставою для внесення змін до договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін є або істотне порушення умов договору, або наявність відповідного застереження в договорі щодо відповідних підстав для його зміни чи прямої вказівки в законі про необхідність внесення змін.

Відповідно до пункту 2.2 договору оренди землі, сторони при укладенні договору досягли згоди, що розмір орендної плати за землю збільшується при зміні розміру земельного податку відповідно до законодавства України.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, у зв'язку зі зміною зазначеним рішенням органу місцевого самоврядування розмірів нормативної грошової оцінки земель міста Харкова, що використовується для визначення розміру орендної плати по укладеному між сторонами договору оренди землі, виникли обставини, передбачені пунктом 2.2 цього договору як підстава для обов'язкового перегляду (зміни) розміру орендної плати.

Згідно із п.2.19. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін щодо ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть бути не взяті судом до уваги лише у разі скасування такого рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

При цьому суд зазначає, що рішення Харківської міської ради "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року", яким затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки землі станом на 01 січня 2013 року є чинними.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про внесення змін до спірного договору оренди землі до Розділу 1 (п.1.4) та Розділу 2 (п.2.1) а саме, в частині розміру орендної плати через зміну грошової оцінки землі, які запропоновані у доданій до позовної заяви додатковій угоді є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо закріплення у пункті 1.3 договору відомостей щодо кадастрового номеру земельної ділянки, оскільки відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі", в редакції змін, внесених Законом №3613-VI, така істотна умова договору оренди землі як об'єкт оренди повинна містити відомості щодо кадастрового номеру, місця розташування та розміру земельної ділянки.

Щодо п.1.2 Розділу 1, п.п.2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6 Розділу 2, Розділу 3, Розділу 4, Розділу 5, Розділу 6 та Розділу 7 спірної додаткової угоди до договору оренди землі, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що вказані зміни до договору оренди землі позивач просить суд внести за відсутністю обґрунтування в позовній заяві. Так в позовній заяві відсутні мотивування щодо внесення змін в п.1.2 Розділу 1, п.п.2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6 Розділу 2, Розділу 3, Розділу 4, Розділу 5, Розділу 6 та Розділу 8 договору оренди землі.

При цьому суд зазначає, що позов складається з його підстав та предмету. Під предметом позову розуміється певна матеріальна правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставами позову є зазначені позивачем в позовній заяві обставини, якими він обґрунтовує свої матеріально-правові вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, зазначені зміни до п.1.2 Розділу 1, п.п.2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6 Розділу 2, Розділу 3, Розділу 4, Розділу 5, Розділу 6 та Розділу 8 спірного договору виходять за межі підстав позову.

Господарський суд розглядає справи в межах позову, тобто в межах його підстав та предмету, виходити за які він має право лише у випадку, передбаченому п.2 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України - за клопотанням заінтересованої сторони, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивача або третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено право позивача до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет та підставу позову.

Проте, позивач не заявляв клопотання про вихід за межі позову та не змінював підстав позову в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, а тому у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про внесення вказаних змін до пунктів п.1.2 Розділу 1, п.п.2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6 Розділу 2, Розділу 3, Розділу 4, Розділу 5, Розділу 6 та Розділу 8 договору оренди землі.

Крім того, як зазначалось вище, підставою для внесення змін до договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін є наявність відповідного застереження в договорі щодо відповідних підстав для його зміни чи прямої вказівки в законі про необхідність внесення змін.

Натомість в договорі оренди землі сторони не погодили право на внесення відповідних змін до його положень.

Чинне законодавство також не містить прямих вказівок щодо необхідності внесення таких змін до договору оренди землі.

Зазначені зміни до п.1.2 Розділу 1, п.п.2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6 Розділу 2, Розділу 3, Розділу 4, Розділу 5, Розділу 6 та Розділу 8 спірного договору не передбачені чинним на час його укладення та на даний час типовим договором оренди землі, який відповідно до ч.2 ст.14 Закону України "Про оренду землі", було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року №220.

Крім того, сторони договору, не зважаючи на зазначення або не зазначення в ньому певних правових актів, повинні їх і без того беззастережно дотримуватися.

З огляду на вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині щодо внесення до договору оренди землі змін у частині що стосується розміру орендної плати (п.п.1.4, 2.1 додаткової угоди) та відомостей щодо кадастрового номеру земельної ділянки (п.1.3 додаткової угоди), а в решті позову необхідно відмовити, як в необґрунтованому та безпідставному.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.129, 144 Конституції України, ст.ст. 59, 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст.1, 5, 15, 18, 20 Закону України "Про оцінку земель", ст.ст. 2, 13, 14, 15, 21, 30 Закону України "Про оренду землі", ст.93 Земельного кодексу України, ст.ст. 6, 626, 628, 632, 648, 651, 792 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Внести зміни до договору оренди землі від 04.09.2003 року № 6375/03 шляхом визнання договору про зміну до вказаного договору оренди землі укладеним у редакції додаткової угоди:

ДОДАТКОВА УГОДА

до договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом

Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А.

"07" серпня 2004 року в реєстрі за №6466

зареєстрованого у Харківському регіональному центрі державного

земельного кадастру від "04" вересня 2003 року за №6375/03

"____" ________________20

Харківська міська рада Харківської області (Орендодавець) в особі міського голови Кернеса Геннадія Адольфовича з одного боку та товариство з обмеженою відповідальністю ""ТОРГОВЕЛЬНИЙ ДІМ "ОЛЕКСІЇВСЬКИЙ" (Орендар) в особі керівника ________________________________________________________________ з другого боку, домовились про нижченаведене:

І. Відповідно до Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі", рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03 липня 2013 року №1209/13 "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року", рішення 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 25 вересня 2013 року №1269/13 "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року", рішення 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27 лютого 2008 року №41/08 "Про затвердження Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові" (з відповідними змінами та доповненнями), рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19 грудня 2012 року №960/12 "Про Порядок оформлення договорів оренди землі у місті Харкові" доповнити пункт 1.2. словами та розділ 1. "ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ" пунктами 1.3, 1.4 та п.2.1 розділу 2. "ПЛАТА ЗА ЗЕМЛЮ" викласти у такій редакції:

"1.3. Кадастровий номер земельної ділянки :14:008:0024."

"1.4. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації № 119 від 24 вересня 2013 року становить 12491953 гривень (дванадцять мільйонів чотириста дев'яносто одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят три гривні).

При змінах в нормативній грошовій оцінці земель за рішенням міської ради Орендар за свій рахунок виконує розрахунок оновленої грошової оцінки земельної ділянки і направляє один екземпляр відповідному органу державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки."

"2.1. Орендна плата за земельну ділянку вноситься Орендарем щомісячно у грошовій формі на рахунок управління Державної казначейської служби України у місті Харкові Харківської області. Інформація щодо реквізитів отримується у відповідному органі державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки.

Розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком №129/14 від 04 жовтня 2013 року на рік становить 6,4 % від її нормативної грошової оцінки і складає 799484,99, гривень (сімсот дев'яносто дев'ять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні дев'яносто дев'ять копійок), або в місяць 66623,75 гривень (шістдесят шість тисячі шістсот двадцять три гривні сімдесят п*ять копійок ).".

ІІ. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С. А. "07" серпня 2003 року в реєстрі за №6466, зареєстрованого у Харківському регіональному центрі державного земельного кадастру від "04" вересня 2003 року за №6375/03 і складена та підписана в чотирьох примірниках, один з яких зберігається в справах нотаріуса, другий залишається у органі, що провів їх державну реєстрацію, а два інших видаються сторонам по договору.

ОРЕНДОДАВЕЦЬ: ОРЕНДАР

Харківська міська рада ТОВАРИСТО З ОБМЕЖЕНОЮ

Харківської області ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ

"ТОРГОВЕЛЬНИЙ ДІМ

"ОЛЕКСІЇВСЬКИЙ"

м. Харків, 61204, м. Харків,

м-н Конституції, 7 проспект Перемоги, буд. 62

код 04059243 код 03082530

В особі міського голови В особі керівника

_________________Г.А. Кернес ____________________________

/підпис/ / підпис/ /ПІБ/

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Олексіївський" (; адреса: 61204, м.Харків, просп.Перемоги, буд. 62) на користь Харківської міської ради (; 61003, м.Харків, майдан Конституції, 7; одержувач: Харківська міська рада, реєстраційний рахунок 2986, ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011) 1218,00 гривень судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.05.2015 р.

Суддя К.В. Аріт