РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015Справа №5011-33/18791-2012
за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Форум"

до публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна"

публічного акціонерного товариства "Нововоронцовська харчосмакова фабрика"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: мале приватне підприємство "Таврія"

про визнання недійсним договору іпотеки № 033-09-08/1 від 16.09.2008 року

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Гуцул А.Д. (дов. № 10/00-41 від 18.03.2015)

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2 : не з'явився

від третьої особи: не з'явився

В судовому засіданні 20.05.2015, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" та публічного акціонерного товариства "Нововоронцовська харчосмакова фабрика" про визнання недійсним договору іпотеки № 033-09-08/1 від 16.09.2008 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.10.2006 року між ним та малим приватним підприємством "Таврія" укладено кредитний договір №0200/06/05/КLI.

22.09.2014 рішенням відмовлено в задоволенні позовних вимог.

17.12.2014 Постановою Київського апеляційного господарського суду рішення скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог.

16.03.2015 Постановою Вищого господарського суду України Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 скасувати, а справу №5011-33/18791-2012 направити на новий розгляду до Господарського суду міста Києва.

Згідно з автоматичним розподілом справа № 5011-33/18791-2012 була передана на новий розгляд судді Лиськову М.О. та призначена до розгляду на 16.04.2015

26.03.2015 ухвалою суддя Лиськов М.О. прийняв справу до свого провадження та призначив розгляд справи на 16.04.2015.

В судове засідання, призначене на 16.04.2015, з'явились представники позивача та відповідача-1, надали пояснення.

В судове засідання, призначене на 16.04.2015, не з'явились представники відповідача-2 та третьої особи., не з'явився, причин не явки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи, були належним чином повідомленні.

16.04.2015 відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладав розгляд справи на 2704.2015.

В судове засідання, призначене на 27.04.2015, з'явились представники позивача та відповідача-1, надали пояснення.

В судове засідання, призначене на 27.04.2015, не з'явились представники відповідача-2 та третьої особи., не з'явився, причин не явки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи, були належним чином повідомленні.

27.04.2015 відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладав розгляд справи на 20.05.2015.

В судове засідання, призначене на 20.05.2015, з'явився представник позивача та надав пояснення.

В судове засідання, призначене на 20.05.2015, представники відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи., не з'явився, причин не явки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи, були належним чином повідомленні.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2006 р. між Акціонерним комерційним банком "Форум", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" (далі - позивач, банк, ПАТ "Банк Форум") та Малим приватним підприємством "Таврія" (далі - третя особа, позичальник, МПП "Таврія") укладено кредитний договір № 0200/06/05/КLI (далі - Кредитний договір № 0200/06/05/КLI).

В забезпечення виконання вищезазначеного кредитного договору між позивачем (іпотекодержатель) та відкритим акціонерним товариством "Нововоронцовська харчосмакова фабрика" правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Нововоронцовська харчосмакова фабрика" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №0200-І-1 від 11.10.2006, посвідчений держаним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори Виноградовою Н.М., за реєстровим №2317.

За умовами Іпотечного договору № 0200-І-1 предметом іпотеки є комплекс ПАТ "Нововоронцовська харчосмакова фабрика", що знаходиться за адресою: Херсонська область, Нововоронцовський район, селище Нововоронцовка, вулиця Суворова, будинок номер 13 (тринадцять).

Спір виник у зв'язку з тим, що 16.09.2008 р. між Закритим акціонерним товариством "Банк Петрокомерц Україна", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк Петрокоммерц-Україна" як іпотекодержателем (далі - відповідач-1, ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна") та ПАТ "Нововоронцовська харчосмакова фабрика" як іпотекодавецем укладено договір іпотеки № 033-09-08/1, посвідчений держаним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори Виноградовою Н.М., за реєстровим № 2694 (далі - Договір іпотеки № 033-09-08/1).

За умовами Договору іпотеки № 033-09-08/1 його укладено в забезпечення виконання позичальником - МПП "Таврія" Кредитного договору № 033-09-08, укладеного 16.09.2008 р. між відповідачем-1 та третьою особою. Предметом іпотеки за Договором іпотеки № 033-09-08/1 є нерухоме майно, а саме: комплекс, ПАТ "Нововоронцовська харчосмакова фабрика", що знаходиться за адресою: Херсонська область, Нововоронцовський район, селище Нововоронцовка, вулиця Суворова, будинок номер 13 (тринадцять).

Позивач зазначає, що при укладанні Договору іпотеки № 033-09-08/1 предмет іпотеки перебував у нього в іпотеці на підставі Іпотечного договору № 0200-І-1. Позивач згоди на передачу майна в наступну іпотеку не надав, що порушує вимоги ч. 1 ст. 13 та ч. 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку". Крім цього, на думку позивача, незаконне зняття заборони на відчуження іпотечного майна та передання його в наступну іпотеку підтверджується вироком Високопільського районного суду Херсонської області від 09.04.2013 р. у справі № 652/166/13-к та ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 20.05.2014 р. у справі № 11/791/178.

З огляду на викладене позивач просить суд визнати Договір іпотеки № 033-09-08/1 від 16.09.2008 р., який укладено між ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та ПАТ "Нововоронцовська харчосмакова фабрика", недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як встановлено ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (далі - Довідка) заборона на нерухоме майно - об'єкт обтяження: комплекс, ПАТ "Нововоронцовська харчосмакова фабрика", що знаходиться за адресою: Херсонська область, Нововоронцовський район, селище Нововоронцовка, вулиця Суворова, будинок номер 13 на підставі іпотеки (Іпотечного договору № 0200-І-1) від 11.10.2006 р., за реєстровим № 2317 - здійснена 11.10.2006 р.

До вказаного запису внесено зміни 07.02.2008 р., якими вилучено обтяження на підставі заяви ПАТ "Банк Форум" від 06.02.2008 р.

07.02.2008 обтяження на предмет іпотеки було зареєстровано за ВАТ "Банк "Демарк" та 16.09.2008 зняте за заявою останнього.

16.09.2008 р. обтяження на предмет іпотеки було зареєстровано за ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна".

Відповідно до обставин, встановлених ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 20.05.2014 р. та вироком Високопільського районного суду Херсонської області від 09.04.2013 р. у справі № 652/166/13-к, посадовими особами МПП "Таврія" було підроблено документи: лист ВАТ "Банк "Демарк" № 194 від 15.09.2008 р.; заяву ВАТ "Банк "Демарк" № 192 від 15.09.2008 р. про виключення обтяження об'єкта нерухомого майна з Державного реєстру іпотек, про виконання МПП "Таврія" кредитних зобов'язань за кредитним договором № 12-065 від 07.02.2008 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" (в редакції чинній на момент укладення оспорюваного правочину) взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про іпотеку" (в редакції чинній на момент укладення оспорюваного правочину) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Приписами ч. 1 ст. 13 та ч. 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором.

Пунктом 3.1.6 Іпотечного договору № 0200-І-1 встановлено, що ПАТ "Нововоронцовська харчосмакова фабрика" зобов'язане не відчужувати предмет іпотеки та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в найм (оренду), в користування іншим особам, наступну іпотеку тощо) без отримання попередньої письмової згоди на це ПАТ "Банк Форум".

Із матеріалів справи вбачається іпотека за Іпотечним договором № 0200-І-1обтяження було вилучено 07.02.2008 за заявою АКБ «Форум» від 06.02.2008. Договір про внесення змін до Іпотечного договору № 0200-І-1, посвідченого держаним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори Виноградовою Н.М., було укладено 14.10.2008 тобто після укладання оскаржуваного договору. Позивачем не надано доказів, щодо дійсності іпотеки за Іпотечним договором № 0200-І-1 на 16.09.2008. А отже суд приходить до висновку, що станом на час укладення спірного договору, тобто 16.09.2008 р. іпотека Іпотечним договором № 0200-І-1 не діяла.

Відповідно до п. 2.10 постанови Пленум Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Відповідно до статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи вищезазначене, оскільки на момент укладання договору іпотеки №033-09-08/1 від 16.09.2008 у відповідних реєстрах відсутній запис щодо обтяження за публічним акціонерним товариством "Банк Форум" нерухомого майна: комплексу, розташований за адресою: Херсонська область, смт. Нововоронцовка вул. Суворова, 13, тому оспорюваний договір укладено без порушення прав позивача.

З огляду на вищевикладене, позивачем не надано будь-яких допустимих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору іпотеки №033-09-08/1 від 16.09.2008 укладеного між публічним акціонерним товариством "Банк Петрокоммерц-Україна" та публічним акціонерним товариством "Нововоронцовська харчосмакова фабрика".

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 22.05.2015

Суддя М.О. Лиськов