ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2015 р. Справа № 917/23/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Камишева Л.М. , суддя Россолов В.В.,

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників:

прокурора - Горгуль Н.В., службове посвідчення № 016182 від 12.04.2013 р.;

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

1-ї третьої особи - не з'явився;

2-ї третьої особи - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області (вх. № 2495 П/1-28) на рішення Господарського суду Полтавської області від 26 березня 2015 року у справі № 917/23/15

за позовом Прокурора Великобагачанського району Полтавської області в інтересах держави в особі Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, сел. Велика Багачка Полтавської області,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Комсомольськ Полтавської області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області, м. Миргород Полтавської області,

2. Відділ Держземагентства у Великобагачанському районі Полтавської області, сел. Велика Багачка Полтавської області,

про стягнення 6935,00 грн. орендної плати, розірвання договору оренди землі та зобов'язання повернути земельну ділянку у комунальну власність,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 р. прокурор Великобагачанського району Полтавської області в інтересах держави в особі Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ФОП ОСОБА_1, в якій (з урахуванням уточнення позовних вимог) просить: 1) стягнути 6935,00 грн. орендної плати за землю за період з січня по грудень 2014 р. по договору оренди землі від 05.12.2007 р., укладеному між позивачем та відповідачем та зареєстрованому у Великобагачанському районному відділі Полтавської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.12.2007 р. за № 21; 2) розірвати вищезазначений договір оренди землі; 3) зобов'язати відповідача повернути у комунальну власність Білоцерківської територіальної громади Великобагачанського району Полтавської області земельну ділянку, розташовану в с. Коноплянка Великобагачанського району, площею 5000 кв.м, вартістю 1.056.150,00 грн., кадастровий № НОМЕР_1. Посилається на невиконання відповідачем своїх обов'язків по вказаному договору щодо внесення орендної плати за землю, що спричиняє шкоду економічним інтересам держави.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.03.2015 р. у справі № 917/23/15 (суддя Бунякіна Г.І.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача 6935,00 грн. заборгованості з орендної плати за землю за період з січня по грудень 2014 р. Розірвано договір оренди землі від 05.12.2007 р., укладений між Білоцерківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області та ФОП ОСОБА_1, та зареєстрованим у Великобагачанському районному відділі Полтавської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.12.2007 р. за № 21. Відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання ФОП ОСОБА_1 повернути у комунальну власність Білоцерківської територіальної громади Великобагачанського району Полтавської області земельну ділянку, розташовану в с. Коноплянка Великобагачанського району, площею 5000 кв.м, вартістю 1.056.150,00 грн., кадастровий № НОМЕР_1.

Перший заступник прокурора Полтавської області звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача повернути у комунальну власність Білоцерківської територіальної громади Великобагачанського району Полтавської області спірну земельну ділянку, та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. Посилається на те, що відповідач зобов'язаний повернути орендовану ним земельну ділянку орендодавцеві, оскільки втратив статус орендаря з моменту розірвання договору оренди землі від 05.12.2007 р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 р. у справі № 917/23/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.05.2015 р.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 р., у зв'язку з відпусткою судді Івакіної В.О., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Камишева Л.М., суддя Россолов В.В.,

Прокурор в судовому засіданні 21.05.2015 р. підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Позивач та треті особи відзиви на апеляційну скаргу не надали, своїх представників в судове засідання 21.05.2015 р. не направили, про причину відсутності представників в судовому засіданні не повідомили, хоча про місце і час розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштових відправлень, які долучені до матеріалів справи (а.с. 129, 130 та 132).

Відповідач свого представника в судове засідання 21.05.2015 р. не направив. 15.05.2015 р. за вх. № 7889 через канцелярію суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами прокурора, зазначеними в апеляційній скарзі, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, та просить розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Враховуючи, що позивач, відповідач та треті особи були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, нез'явлення в судове засідання їх представників не перешкоджає розгляду справи по суті, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що розгляд справи можливо здійснити без участі представників позивача, відповідача та третьої особи за наявними у справі матеріалами, як передбачено ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора в судовому засіданні, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 05.12.2007 р. між Білоцерківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області (орендодавцем) та ФОП ОСОБА_1 (орендарем) укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Великобагачанському районному відділі Полтавської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.12.2007 р. за № 21 (а.с. 11-16).

За умовами зазначеного договору оренди землі, орендодавець (позивач у справі) надав, а орендар (відповідач у справі) прийняв в строкове платне користування для розміщення автозаправної станції земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі комерційного використання, розташовану в с. Коноплянка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, загальною площею 5000 кв.м., у тому числі 5000 кв.м. земель громадської забудови, на якій відсутні об'єкти нерухомого майна.

Згідно п. 5 договору оренди землі від 05.12.2007 р., нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 138700,00 грн.

Відповідно до п. 8 договору оренди землі від 05.12.2007 р., договір укладено на 49 років з можливістю поновлення його на новий строк.

Згідно п. 43 договору оренди землі від 05.12.2007 р., договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Зазначену земельну ділянку передано орендареві по акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі (а.с. 17).

Пунктами 9, 10 договору оренди землі від 05.12.2007 р. сторони встановили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 5% від нормативної грошової оцінки, що становить 6935,00 грн. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Пунктом 11 договору оренди землі від 05.12.2007 р. передбачено, що орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати не пізніше 10 числа, наступного за звітним місяця.

В п. 13 договору оренди землі від 05.12.2007 р. встановлено, що розмір орендної плати переглядається один раз в два роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 36 договору оренди землі від 05.12.2007 р., зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 11.01.2014 р. коефіцієнт індексації нормативної оцінки спірної земельної ділянки становив 3,2 та не змінився на момент подання позову, у зв'язку з чим нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки збільшилась до 1.056.150,00 грн.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами, в яких повідомляв про необхідність укладення змін до договору оренди землі від 05.12.2007 р., у зв'язку зі збільшенням нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки.

Зокрема, 06.02.2014 р. позивач направив на адресу відповідача лист від 05.02.2014 р. № 59/02-20, в якому повідомив про збільшення з 01.01.2014 р. розміру орендної плати за землю, у зв'язку зі збільшенням грошової оцінки земельних ділянок державної або комунальної власності, та необхідність укладення змін до договору оренди землі від 05.12.2007 р. та додав розрахунок розміру орендної плати (а.с. 29-31).

18.04.2014 р. позивач направив на адресу відповідача лист № 155/02-21 від 18.04.2014 р. (а.с. 32-34), в якому повторно повідомив про необхідність укладення змін до договору оренди землі від 05.12.2007 р., у зв'язку зі збільшенням з 01.01.2014 р. грошової оцінки земельних ділянок державної або комунальної власності, та додав розрахунок розміру орендної плати. Також у зазначеному листі позивач повідомив відповідачеві про дострокове розірвання договору оренди, у зв'язку з систематичною несплатою орендної плати, якщо не буде укладено зміни в зазначений договір щодо збільшення розміру орендної плати.

Відповідач на листи позивача не відповів, заборгованість по орендній платі за землю за період з січня по грудень 2014 р. в сумі 6935,00 грн. не сплатив.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Перевіривши наданий позивачем уточнений розрахунок орендної плати, враховуючи, що відповідачем не сплачено заборгованість з орендної плати за період з січня по грудень 2014 р. в сумі 6935,00 грн., колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 6935,00 грн. заборгованості з орендної плати за землю за період з січня по грудень 2014 р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що 12.01.2015 р. ним частково погашено заборгованість з орендної плати за грудень 2014 р. в сумі 587,25 грн., що підтверджується квитанцією від 12.01.2015 р. № 03710045.

Колегія суддів вважає безпідставним таке посилання відповідача, оскільки в квитанції від 12.01.2015 р. № 03710045 (а.с. 72) в розділі «Призначення платежу» не зазначено за який саме період здійснюється сплата орендної плати, тому, позивачем зараховано сплачені кошти на свій розсуд (а саме: в рахунок погашення поточної заборгованості з орендної плати).

Згідно ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частинами 3, 4 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний, зокрема, за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору.

Статтею 141 Земльного кодексу України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата орендної плати.

В п. 38 договору оренди землі від 05.12.2007 р. сторони визначили умови припинення дії договору шляхом його розірвання, а саме: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 39 договору оренди землі від 05.12.2007 р., розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач проти дострокового розірвання договору оренди не заперечує, що підтверджується листом відповідача від 15.01.2015 р. вих. № 1, який було направлено на адресу позивача (а.с. 73-74). В зазначеному листі відповідач відмовився від перегляду розміру орендної плати по договору оренди землі від 05.12.2007 р. та запропонував розірвати договір оренди землі від 05.12.2007 р. Також в листі відповідач повідомив про свою готовність погасити заборгованість з орендної плати в сумі 6935,00 грн.

Позивач у відповідь на звернення відповідача листом від 22.01.2015 р. № 14/02-21 відмовився прийняти пропозицію відповідача про розірвання договору оренди землі від 05.12.2007 р., у зв'язку з порушенням 12.01.2015 р. провадження у даній справі в Господарському суді Полтавської області (а.с. 75).

Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконував належним чином прийняті на себе зобов'язання за спірним договором щодо своєчасного внесення орендної плати за землю, сторони не досягли згоди з питання щодо розірвання договору оренди, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі від 05.12.2007 р.

В цій частинні рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується.

Колегія суддів апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог про зобов'язання відповідача повернути у комунальну власність Білоцерківської територіальної громади Великобагачанського району Полтавської області земельну ділянку, розташовану в с. Коноплянка Великобагачанського району, площею 5000 кв.м, вартістю 1.056.150,00 грн., кадастровий № НОМЕР_1, зважаючи на таке.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

В ч. 1 п. 21 договору оренди землі від 05.12.2007 р. сторони визначили порядок повернення земельної ділянки, згідно якого після припинення дії договору оренди орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому він одержав її в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Отже, на момент прийняття рішення судом першої інстанції договір оренди землі від 05.12.2007 р. був діючим, право орендодавця (позивача у справі) відносно повернення спірної земельної ділянки порушено не було.

У зв'язку з вищезазначеним позовна вимога про зобов'язання відповідача повернути спірну земельну ділянку у комунальну власність Білоцерківської територіальної громади Великобагачанського району Полтавської області є передчасною і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобов'язаний викласти в позовній заяві обставини, на які ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла переконливого висновку, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Полтавської області та скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 26 березня 2015 року у справі № 917/23/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого Господарського Суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 26.05.2015 року.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Россолов В.В.