КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа№ 910/24771/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

За участю представників:

від позивача: Вербова В.А. - за дов.

від відповідача: Іванін Ю.М. - керівник

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2015

у справі № 910/24771/14 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»

до Приватного підприємства «Євроархбудсервіс»

про стягнення 88 234, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Євроархбудсервіс» (далі, відповідач) про стягнення 88 234, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем завищено вартість виконаних проектно-вишукувальних робіт по Договору від 25.07.2008 № 02-07-2007 на виконання проектних робіт у розмірі 88 234 грн. 00 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 у справі № 910/24771/14 у позові відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано суду доказів в підтвердження своїх вимог, викладених у позовній заяві.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 у справі № 910/24771/14 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та при невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, у зв'язку з чим зазначене рішення підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що згідно висновку перевірки вартості виконаних обсягів робіт на об'єкті «Житловий будинок на вул. Петропавлівській, 50,50-Б», затвердженого КП «Київекспертиза» від 21.06.2013 № 09/105-251, відповідачем завищено вартість виконаних проектно-вишукувальних робіт по договору від 25.07.2008 № 02-07-2007 на виконання проектних робіт у розмірі 88 234 грн. 00 коп., а тому вказані кошти підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набуті.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу позивача було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2015 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 14.04.2015.

14.04.2015 представник відповідача надав суду заперечення на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 14.04.2015 було оголошено перерву до 28.04.2015.

27.04.2015 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду заперечення на апеляційну скаргу, у якому просив суд у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити, рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 залишити без змін.

У судовому засіданні 28.04.2015 було оголошено перерву до 19.05.2015.

Представник позивача у судових засіданнях підтримував доводи, викладені ним у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику (частина 2 статті 837 Цивільного кодексу України).

Змістом статті 887 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Так, як підтверджується матеріалами справи, 20.07.2007 між КП «Спецжитлофонд» (замовник) та ПП «ЄвроАрхбудСервіс» (виконавець) укладено Договір № 02-07-2007 на виконання проектних робіт (далі, Договір; том 1, а.с. 19-13).

Відповідно до пункту 1.1. Договору позивач доручив, а відповідач прийняв на себе виконання проектних робіт по об'єкту: «Будівництво житлових будинків на вулиці Петропавлівській, 50, 50-Б у Подільському районі м. Києва», (стадія «Проект»).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що вартість проектної продукції, згідно цього договору відповідно до протоколу про договірну ціну (додаток № 1) та розрахунку вартості проектних робіт (додаток № 3) складає 904 308,00 грн. (в т.ч. ПДВ 150 718,00 грн.).

Згідно з пунктом 2.2. Договору при встановленні нового коефіцієнту індексації вартості робіт до Збірників цін на проектно-вишукувальні роботи, вартість робіт по договору підлягає уточненню з урахуванням невиконаного обсягу робіт на момент прийняття нового коефіцієнту до проектно-вишукувальних робіт.

Вартість проектно-вишукувальних робіт може бути змінена тільки за письмовою згодою сторін з оформленням додаткових угод до цього договору (пункт 2.3. Договору).

Відповідно до пунктів 2.4., 2.5. Договору після підписання договору виплачується аванс в розмірі 20 відсотків від договірної ціни проектних робіт, що складає 180 861,60 грн. (в т.ч. ПДВ 30 143,60 грн.). Розрахунки за виконані за цим договором проектні роботи провадяться між замовником і виконавцем по закінченим та прийнятим етапам робіт. Остаточний розрахунок проводиться після отримання замовником проектної документації у чотирьох примірниках та підписання акта прийму-передачі робіт на протязі п'яти банківських днів.

25.07.2008 між сторонами підписано Додаткову угоду № 1 до Договору від 20.07.2007 № 02-07-2007 (далі, Додаткова угода), відповідно до пункту 1.1. якої вартість виконання проектних робіт складає 1 103 376,00 грн. (в т.ч. ПДВ 183 896,00 грн.). Інші умови договору залишились без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.07.2010 ДП «Укрдержбудекспертиза» складено позитивний висновок комплексної державної експертизи № 11-00173-09 (том 1, а.с. 14-18) проекту будівництва житлового будинку з паркінгом на вул. Петропавлівській, 50, 50-Б у Подільському районі м. Києва, відповідно до якого кошторисна вартість всього проекту будівництва житлового будинку з паркінгом на вул. Петропавлівській, 50, 50-Б у Подільському районі м. Києва становить 108 093 507,00 грн., а вартість проектних робіт по об'єкту стадії «Проект» складає 911 783,04 грн.

У відповідності до пункту 5.1. Договору, терміном завершення робіт або етапів робіт виконавцем, вважається подача замовнику готової продукції в 4-х примірниках згідно з накладною (листом).

Так, позивачем передано відповідачу готову продукцію, затверджену проектну документацію проекту будівництва житлового будинку з паркінгом на вул. Петропавлівській, 50, 50-Б у Подільському районі м. Києва в 4-х примірниках, згідно з накладними від 12 липня 2010 року № 1/07-2010; від 15 липня 2010 року № 2/07-2010; від 04 серпня 2010 року № 1/08.2010 (том 1, а.с. 118,119).

Також, між сторонами підписані акти прийняття-передачі проектних робіт від 02.11.2007, від 01.09.2008 та від 15.12.2009 на загальну суму 792 981,94 грн. (том 1, а.с. 120, 122, 124) та акт прийняття-передачі останнього етапу проектних робіт від 05.04.20013 на суму 411 178,15 грн., який підписаний та скріплений печаткою лише з боку позивача (том 1, а.с. 142-145).

Вартість прийнятих позивачем робіт оплачена в розмірі 912 981,94 грн., що сторонами не заперечується.

Позивач зазначив, що Висновком перевірки вартості виконаних обсягів робіт на об'єкті «Житловий будинок на вул. Петропавлівській, 50,50-Б», затвердженим КП «Київекспертиза» від 21.06.2013 № 09/105-251 (том 1, а.с. 19-21), встановлено, що відповідачем завищено вартість виконаних проектно-вишукувальних робіт по Договору від 25.07.2008 № 02-07-2007 на виконання проектних робіт у розмірі 88 234 грн. 00 коп., у зв'язку з чим він і звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України грошових коштів у розмірі 88 234 грн. 00 коп.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивача з огляду на наступне.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

У відповідності до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначив, що рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2014 у справі № 910/6970/14, яке залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2014, встановлено факт існування заборгованості позивача перед відповідачем за укладеним Договором № 02-07-2007 на виконання проектних робіт від 20.07.2007, а тому позовні вимоги Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» є безпідставними та необґрунтованими

Згідно частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, які встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2014 у справі № 910/6970/14, яке залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2014 встановлено, що умовами Договору № 02-07-2007 на виконання проектних робіт від 20.07.2007 не передбачена можливість зміни вартості виконаних робіт відповідно до вартості, встановленої висновком комплексної експертизи від 29.07.2010 № 11-00173-09, що спростовує доводи Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», що вартість робіт по договору складає 911 783,04 грн., а не 1 103 376,00 грн., як визначено Додатковою угодою до Договору. Крім того, проектні роботи виконані відповідачем належним чином і прийняті позивачем без зауважень.

З огляду на вказані обставини, рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2014 встановлена заборгованість саме Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» перед Приватним підприємством «Євроархбудсервіс» за укладеним Договором № 02-07-2007 на виконання проектних робіт від 20.07.2007 в розмірі 190 394 грн. 06 коп.

У апеляційній скарзі позивач посилається на приписи статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки, на його думку, факт завищення вартості будівельних робіт, свідчить про безпідставне отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 88 234 грн. 00 коп.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи апелянта з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення; ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу України визначено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Як уже зазначалося вище, 25.07.2008 між сторонами підписано Додаткову угоду № 1 до Договору від 20.07.2007 № 02-07-2007 (далі, Додаткова угода), відповідно до пункту 1.1. якої вартість виконання проектних робіт складає 1 103 376,00 грн. (в т.ч. ПДВ 183 896,00 грн.). Інші умови договору залишились без змін.

Водночас, умовами Договору не передбачена можливість зміни вартості виконаних робіт відповідно до вартості, встановленої висновком комплексної експертизи від 29.07.2010 № 11-00173-09, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2014 у справі № 910/6970/14, яке залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2014, про що зазначалося вище.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що посилання позивача на висновок перевірки вартості виконаних обсягів робіт на об'єкті «Житловий будинок на вул. Петропавлівській, 50,50-Б», затвердженого КП «Київекспертиза» від 21.06.2013 № 09/105-251, відповідно до якого відповідачем завищено вартість виконаних проектно-вишукувальних робіт по Договору від 25.07.2008 № 02-07-2007 на виконання проектних робіт у розмірі 88 234 грн. 00 коп., як на підставу позовних вимог, є неправомірними, оскільки не можуть впливати на погоджену сторонами ціну договору.

Крім того, як вбачається із документів, доданих відповідачем до заперечень на апеляційну скаргу, листом-запитом № 02-12/2013 від 20.12.2013 він звернувся до КП «Київекспертиза» з проханням надати роз'яснення до Висновку перевірки вартості виконаних обсягів робіт на об'єкті «Житловий будинок на вул. Петропавлівській, 50,50-Б» від 21.06.2013 № 09/105-251, зокрема, чи було враховано у вказаному Висновку підвищувальні коефіцієнти.

У відповіді КП «Київекспертиза» № 09/105-13 від 25.01.2014 зазначено, що підвищувальні коефіцієнти в розмірі 1,15 на особливі архітектурні та містобудівні вимоги та на погодження проектної документації в розрахунку не враховувались.

Статтею1212 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач як на підставу для повернення коштів у розмірі 88 234 грн. 00 коп. встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у даному випадку правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору підряду, в якому сторони вільно на власний розсуд визначили об'єм робіт, що підлягають виконанню, та їх вартість, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства ці умови є обов'язковими для сторін. Зобов'язання відповідача за договором виконані повністю.

Отже, враховуючи те, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір підряду, а кошти, які були перераховані позивачем на користь відповідача були сплачені як оплата за виконання останнім підрядних робіт по Договору, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано у відповідача відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Правовідносини сторін у цьому спору регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову задоволенні позовних вимог, а заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймає до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 у справі № 910/24771/14 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 у справі № 910/24771/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/24771/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх