ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Справа № 910/18373/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Воліка І.М., Шевчук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Мостобуд"
на рішення та постановугосподарського суду міста Києва від 08.12.2014 Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015
у справі№ 910/18373/13 господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Мостобуд"
доПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Тувал"; 2. Публічне акціонерне товариство "Будівельне управління № 813";
3. Служба автомобільних доріг у Херсонській області Державної служби автомобільних доріг України;
4. Комунальне підприємство "Підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління";
5. Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області Державної служби автомобільних доріг України;
6. Дочірнє підприємство "Луганський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України";
7. Дочірнє підприємство "Черкаський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України";
8. Приватне акціонерне товариство "Броварське шляхово-будівельне управління № 50";
9. Служба автомобільних доріг у Рівненській області Державної служби автомобільних доріг України;
10. Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком";
11. Відкрите акціонерне товариство "Трест "Донбасшляхбуд" ШБУ-6
провизнання відсутнім права,
за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет споруПублічного акціонерного товариства "Будівельне управління № 813"
до1. Публічного акціонерного товариства "Мостобуд"; 2. Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
провизнання недійсними договорів,
за участю представників:
від ПАТ "Мостобуд" не з'явився
від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"Сандрович Л.В.
від ТОВ "Тувал"не з'явився
від ПАТ "Будівельне управління № 813" не з'явився
від Служби автомобільних доріг у Херсонській області Державної служби автомобільних доріг України не з'явився
від КП "Підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" не з'явився
від Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області Державної служби автомобільних доріг України не з'явився
від ДП "Луганський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" не з'явився
від ДП "Черкаський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" не з'явився
від ПрАТ "Броварське шляхово-будівельне управління № 50" не з'явився
від Служби автомобільних доріг у Рівненській області Державної служби автомобільних доріг України не з'явився
від ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" не з'явився
від ВАТ "Трест "Донбасшляхбуд" ШБУ-6 не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Мостобуд" (далі - ПАТ "Мостобуд") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") про визнання відсутнім у відповідача права вимоги до позивача за генеральною кредитною угодою № 010/02-01/060 від 22.03.2006 та кредитним договором № 010/42/260 від 14.04.2010.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Будівельне управління № 813" (далі - ПАТ "Будівельне управління № 813"), звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Мостобуд" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про:

- визнання недійсними положень договору про відступлення права вимоги від 30.10.2013, укладеного між ПАТ "Мостобуд" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в частині, що стосується уступки ПАТ "Мостобуд" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" права вимоги погашення заборгованості ПАТ "Будівельне управління № 813" за договорами субпідряду від 21.06.2006 № 129 (МД/2-2/17), № 150 (МД/2-2/14), № 130 (МД/2-2/16), № 132 (МД/2-2/28), № 133 (МД/2-2/20), № 137 (МД/2-2/24), № 139 (МД/2-2/26), № 141 (МД/2-2/5), № 142 (МД/2-2/6), № 143 (МД/2-2/7), № 144 (МД/2-2/8), № 145 (МД/2-2/9), № 153 (МД/2-2/3), № 152 (МД/2-2/2), укладеними між ПАТ "Будівельне управління № 813" та ПАТ "Мостобуд";

- визнання недійсними положень договору застави майнових прав № 12/42/124 від 30.09.2009, укладеного між ПАТ "Мостобуд" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в частині, що стосується передачі в заставу майнових прав за договорами субпідряду від 21.06.2006 № 129 (МД/2-2/17), № 150 (МД/2-2/14), № 130 (МД/2-2/16), № 132 (МД/2-2/28), № 133 (МД/2-2/20), № 137 (МД/2-2/24), № 139 (МД/2-2/26), № 141 (МД/2-2/5), № 142 (МД/2-2/6), № 143 (МД/2-2/7), № 144 (МД/2-2/8), № 145 (МД/2-2/9), № 153 (МД/2-2/3), № 152 (МД/2-2/2), укладеними між ПАТ "Будівельне управління № 813" та ПАТ "Мостобуд";

- визнання за ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" права вимоги до ПАТ "Мостобуд" за генеральною кредитною угодою № 010/02-01/060 від 22.03.2006 та кредитним договором № 010/42/260 від 14.04.2010.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.04.2014 у справі № 910/18373/13 у задоволенні позову ПАТ "Мостобуд" відмовлено. Позов ПАТ "Будівельне управління № 813" задоволено частково. Визнано недійсними положення договору про відступлення права вимоги від 30.10.2013, укладеного між ПАТ "Мостобуд" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в частині, що стосується уступки ПАТ "Мостобуд" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" права вимоги погашення заборгованості ПАТ "Будівельне управління № 813" за договорами субпідряду від 21.06.2006 № 129 (МД/2-2/17), № 150 (МД/2-2/14), № 130 (МД/2-2/16), № 132 (МД/2-2/28), № 133 (МД/2-2/20), № 137 (МД/2-2/24), № 139 (МД/2-2/26), № 141 (МД/2-2/5), № 142 (МД/2-2/6), № 143 (МД/2-2/7), № 144 (МД/2-2/8), № 145 (МД/2-2/9), № 153 (МД/2-2/3), № 152 (МД/2-2/2), укладеними між ПАТ "Будівельне управління № 813" та ПАТ "Мостобуд". Визнано недійсними положення договору застави майнових прав № 12/42/124 від 30.09.2009, укладеного між ПАТ "Мостобуд" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в частині, що стосується передачі в заставу майнових прав за договорами субпідряду від 21.06.2006 № 129 (МД/2-2/17), № 150 (МД/2-2/14), № 130 (МД/2-2/16), № 132 (МД/2-2/28), № 133 (МД/2-2/20), № 137 (МД/2-2/24), № 139 (МД/2-2/26), № 141 (МД/2-2/5), № 142 (МД/2-2/6), № 143 (МД/2-2/7), № 144 (МД/2-2/8), № 145 (МД/2-2/9), № 153 (МД/2-2/3), № 152 (МД/2-2/2), укладеними між ПАТ "Будівельне управління № 813" та ПАТ "Мостобуд". У задоволенні решти позову ПАТ "Будівельне управління № 813" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2014 рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2014 у справі № 910/18373/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.09.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2014 та рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2014 у справі № 910/18373/13 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

12.11.2014 ПАТ "Мостобуд" було подано заяву про зміну підстав позову, в якій ПАТ "Мостобуд" вказало про те, що його заборгованість перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у сумі 93 450 462,80 грн. була погашена в тому і шляхом відступлення позивачем на користь відповідача права вимоги у сумі 138 500 000,00 грн. за договором субпідряду № 4 від 25.01.2006, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Мостобуд" та Комунальним підприємством "Підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" (далі - КП "Підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління"), майнові права за яким також є предметом застави згідно з договором застави майнових прав № 12/42/124 від 30.09.2009, у зв'язку з чим ПАТ "Мостобуд" було доповнено підстави позову і наявністю зазначеного договору субпідряду № 4 від 25.01.2006. Судом вказану заяву було прийнято до розгляду.

За результатами нового розгляду рішенням господарського суду міста Києва від 08.12.2014 (колегія суддів у складі: Спичака О.М. - головуючого, Івченка А.М., Ломаки В.С.) у справі № 910/18373/13 у задоволенні позову ПАТ "Мостобуд" та позову ПАТ "Будівельне управління № 813" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 (колегія суддів у складі: Андрієнка В.В. - головуючого, Шапрана В.В., Буравльова С.І.) рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2014 у справі № 910/18373/13 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 08.12.2014 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 у справі № 910/18373/13, ПАТ "Мостобуд" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить суд скасувати оскаржувані судові акти в частині відмови у задоволенні позову ПАТ "Мостобуд" та передати справу на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані рішення та постанова у частині відмови у задоволенні позову ПАТ "Мостобуд" прийняті з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.04.2015 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Воліка І.М., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу ПАТ "Мостобуд" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 28.04.2015 о 10 год. 55 хв.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Мостобуд", який надійшов до Вищого господарського суду України 23.04.2015, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" проти касаційної скарги заперечує та просить суд касаційної інстанції відмовити повністю у її задоволенні.

Ухвалами Вищого господарського суду України від 28.04.2015 продовжено строк розгляду касаційної скарги ПАТ "Мостобуд" на п'ятнадцять днів та відкладено її розгляд на 12.05.2015 о 10 год. 35 хв.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.05.2015 розгляд касаційної скарги ПАТ "Мостобуд" відкладено на 19.05.2015 о 10 год. 55 хв.

19.05.2015, до початку судового засідання, через канцелярію Вищого господарського суду України надійшло клопотання ПАТ "Мостобуд" про відкладення розгляду касаційної скарги у справі № 910/18373/13 на іншу дату у зв'язку з неможливістю представника ПАТ "Мостобуд" Мустіпан О.О. взяти участь у судовому засіданні 19.05.2015 через відрядження до м. Луцьк.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, що призначено на 19.05.2015, однак лише ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" скористалося передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Розглянувши зазначене клопотання ПАТ "Мостобуд", заслухавши представника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", враховуючи, що строк розгляду касаційної скарги, встановлений ст. 1118 ГПК України, ухвалою Вищого господарського суду України від 28.04.2015 вже було продовжено на п'ятнадцять днів, а також зважаючи на те, що нормами процесуального законодавства надання повноважень на представництво інтересів сторони у Вищому господарському суді України не обмежено будь-яким певним колом осіб, з урахуванням особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117 ГПК України, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що заявлене клопотання про відкладення розгляду касаційної скарги задоволенню не підлягає.

Заслухавши представника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як встановили господарські суди попередніх інстанцій, 22.03.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (Кредитор), та Відкритим акціонерним товариством "Мостобуд", правонаступником якого є ПАТ "Мостобуд" (Позичальник), було укладено генеральну кредитну угоду № 010/02-01/060 (далі - Генеральна кредитна угода), за умовами якої Кредитор зобов'язався надавати Позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в Угоді та кредитних договорах, що будуть укладені в її рамках.

30.09.2009 між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом укладено договір застави майнових прав № 12/42/124 (далі - Договір застави майнових прав).

За умовами Договору застави майнових прав (п. 1.2) позивач, в забезпечення виконання зобов'язань, що витікають з Генеральної кредитної угоди та додаткових угод до неї, передав у заставу відповідачу майнові права за договорами, що визначені в додатку № 1 до Договору, які належать йому на час укладання цього Договору, та в яких він виступає кредитором, а саме за:

- договором підряду № МД/18-6 від 12.06.2008, укладеним між позивачем та Службою автомобільних доріг у Дніпропетровський області;

- договором субпідряду № 150 від 21.06.2006 (МД/2-2/14), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 129 від 21.06.2006 (МД/2-2/17), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 130 від 21.06.2006 (МД/2-2/16), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 132 від 21.06.2006 (МД/2-2/28), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 133 від 21.06.2006 (МД/2- 2/20), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 137 від 21.06.2006 (МД/2-2/24), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 139 від 21.06.2006 (МД/2-2/26), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 141 від 21.06.2006 (МД/2-2/5), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 142 від 21.06.2006 (МД/2-2/6), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 143 від 21.06.2006 (МД/2-2/7), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 144 від 21.06.2006 (МД/2-2/8), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 145 від 21.06.2006 (МД/2-2/9), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 153 від 21.06.2006 (МД/2-2/3), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 152 від 21.06.2006 (МД/2-2/2), укладеним між позивачем та ВАТ "Будівельне управління № 813";

- договором субпідряду № 32/1 від 21.06.2009, укладеним між позивачем та ДП "Луганський облавтодор";

- договором підряду № 38/2007 від 27.11.2007 (МД/16-123), укладеним між позивачем та ВАТ "Трест "Донбасшляхбуд";

- договором субпідряду № 3 від травня 2009 року, укладеним між позивачем та ДП "Черкаський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України";

- договором № 1/29 підряду на монтаж балок прогону від 29.04.2009, укладеним між позивачем та ТОВ "Тувал";

- договором підряду № 2-02/07 від 30.11.2007 (МД/16-145), укладеним між позивачем та Службою автомобільних доріг у Херсонській області Державної служби автомобільних доріг України;

- договором № 22/08-1 від 22.08.2007 (МД/16-120), укладеним між позивачем та ВАТ "Броварське шляхово-будівельне управління № 50";

- договором підряду № 93 від 25.07.2007 (МД/15-94), укладеним між позивачем та Службою автомобільних доріг у Рівненській області;

- контрактом субпідряду № 218 від 22.09.2006 (МД/4-34), укладеним між позивачем та ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком";

- договором підряду № МД/10-1 від 09.11.2006, укладеним між позивачем та ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком";

- договором підряду № МД/10-4 від 09.11.2006, укладеним між позивачем та ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком";

- договором підряду № МД/10-6 від 09.11.2006, укладеним між позивачем та ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком";

- договором підряду № МД/10-5 від 09.11.2006, укладеним між позивачем та ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком";

- договором субпідряду № 4 від 25.01.2006, укладеним між позивачем та КП "Підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління".

Як зазначено позивачем у позові, сукупна ціна (сума) перерахованих договорів становить 347 852 721,97 грн.

05.04.2011 сторони уклали додаткову угоду № 12/42/124-1 до Договору застави майнових прав, якою виклали п. 1.1 Договору у редакції, відповідно до якої цей Договір забезпечує вимоги Заставодержателя, що витікають з Генеральної кредитної угоди, а також додаткових угод до неї, що можуть бути укладені в подальшому (кредитний договір), за умовами якого Заставодавець зобов'язується перед Заставодержателем повернути кредит у розмірі 70 000 000,00 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати Заставодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору в термін до 27.02.2012.

Згідно з п. 4.1 Договору застави майнових прав звернення стягнення на предмет застави за цим Договором відповідно до ст. 51 Закону України "Про заставу" здійснюється шляхом повної або часткової уступки Заставодержателю заставленого права в сумі, що повністю задовольняє вимоги Заставодержателя, забезпечені заставою. З цією метою при укладанні цього Договору між сторонами додатково укладається договір про уступку вимоги з відкладальною умовою (ст. 212 ЦК України), який набуває чинності у випадку звернення стягнення на предмет застави за цим Договором.

30.09.2009 між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом укладено договір про відступлення права вимоги (далі - Договір про відступлення права вимоги), за умовами якого позивач (Первісний кредитор) уступає відповідачу (Новий кредитор) право вимоги за 28-ми договорами підряду та субпідряду, вказане в п. 1 Договору, в погашення заборгованості Первісного кредитора перед Новим кредитором за генеральною кредитною угодою № 010/02-01/060 від 22.03.2006, включаючи погашення основної суми заборгованості за кредитами, нараховані проценти за користування кредитами, комісії та неустойку.

Відповідно до п. 8 Договору про відступлення права вимоги, Договір укладено під відкладальною умовою і зобов'язання сторін за цим Договором виникають у випадку звернення стягнення Новим кредитором, як Заставодержателем, на предмет застави згідно з Договором застави майнових прав. Таке звернення стягнення на предмет застави здійснюється Новим кредитором, як Заставодержателем, шляхом направлення Первісному кредитору, який виступає Заставодавцем, письмової вимоги про погашення заборгованості.

14.04.2010 між ПАТ "Мостобуд" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в рамках Генеральної кредитної угоди укладено кредитний договір № 010/42/260 (далі - Кредитний договір), за умовами якого ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" зобов'язалося надати ПАТ "Мостобуд" кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 70 000 000,00 грн., а ПАТ "Мостобуд" - отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії.

26.07.2012 на адресу ПАТ "Мостобуд" надійшла вимога ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 16.07.2012 № 140-0-0-00/8/551 про усунення порушення зобов'язань за генеральною кредитною угодою № 010/02-01/060 від 22.03.2006, кредитним договором № 010/42/260 від 14.04.2010 та повернення заборгованості у сумі 93 450 462,80 грн.

У вказаній вимозі Банк вказав, що ПАТ "Мостобуд" належним чином не виконало взяті на себе зобов'язання за Генеральною кредитною угодою та Кредитним договором та не повернуло Банку кредитні кошти, що призвело до порушення п.п. 1.1, 3.3, 6.1, 7.1, 7.2 Генерального кредитного договору, п.п. 2.2, 6.1, 6.2, 8.2.8, 10.1, 10.4 та порушення боржником строків виконання грошових зобов'язань більше, ніж на 30 календарних днів, внаслідок чого станом на 04.07.2012 виникла заборгованість перед Банком у сумі 93 450 462,80 грн., у тому числі: за тілом кредиту - 69 998 140,00 грн., за відсотками - 18 153 889,91 грн., за пенею - 5 298 432,89 грн. Також, у вимозі Банк вказав, що погашення заборгованості має бути здійснене шляхом перерахування належних до сплати сум згідно з Кредитним договором у тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги, та попередив про можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) шляхом: вчинення виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу Банком предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку"; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя; або звернути стягнення на предмет іпотеки (застави) в судовому порядку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ "Мостобуд" зазначило, що виходячи з приписів п. 8 Договору про відступлення права вимоги, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернуло стягнення на предмет застави за Договором застави майнових прав шляхом направлення позивачу письмової вимоги про погашення заборгованості, у зв'язку з чим Договір про відступлення права вимоги набрав чинності 26.07.2012, тобто з моменту надходження від Банку вимоги № 140-0-0-00/8/551 від 16.07.2012 про усунення порушення зобов'язань. При цьому, відповідач визначив розмір уступленого права вимоги - 93 450 462,80 грн., залишивши позивачу право самостійно визначити контрагентів та договори, за якими відбувається відступлення права вимоги. Таким чином, на думку ПАТ "Мостобуд", заборгованість позивача перед відповідачем у сумі 93 450 462,80 грн. (69 998 140,00 грн. - тіло кредиту, 18 153 889,91 грн. - відсотки, 5 298 432,89 грн. - пеня) була погашена шляхом відступлення права вимоги на вказану суму.

Статтею 1 Закону України "Про заставу" визначено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною першою статті 589 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про заставу" при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Як вірно вказали господарські суди попередніх інстанцій, ПАТ "Мостобуд" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", реалізуючи свої права учасників господарських відносин, обумовили у п. 8 Договору про відступлення права вимоги настання та зміну своїх прав та обов'язків відкладальною обставиною, для настання якої учасником правочину - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" необхідно вчинити однозначну, мотивовану дію, яка полягає у зверненні стягнення на предмет застави, про що Банком пред'являється письмова вимога про погашення заборгованості.

При цьому, з урахуванням норм Закону України "Про заставу", суди правильно зазначили, що Заставодержатель (Банк) наділений саме правом, а не обов'язком задоволення своїх вимог (звернення стягнення) за рахунок предмета застави.

Як встановили господарські суди, у вимозі про усунення порушення зобов'язань від 16.07.2012 № 140-0-0-00/8/551 Банк визначив, що погашення заборгованості має бути здійснене шляхом перерахування належних до сплати сум згідно з Кредитним договором у тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги, та попередив про можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) шляхом: вчинення виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу Банком предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку"; згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя; або звернути стягнення на предмет іпотеки (застави) в судовому порядку.

Водночас, зазначена вимога не містить взагалі посилань на те, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" здійснює дії по зверненню стягнення на предмет застави. Натомість у вимозі Банк вказує на те, що для попередження відповідних дій ПАТ "Мостобуд" необхідно погасити заборгованість за Генеральною кредитною угодою та Кредитним договором, тобто усунути порушення, обумовлені Генеральною кредитною угодою та Кредитним договором.

З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що вказана вимога від 16.07.2012 № 140-0-0-00/8/551 не обумовлює настання відкладальної обставини.

При цьому, судами попередніх інстанцій враховано положення п. 2.2 Договору застави майнових прав, у якому сторони Договору узгодили, що зобов'язання, забезпечене заставою, вважається виконаним, якщо кредит погашений, сплачені проценти, комісійні винагороди, штрафні санкції та виконані інші умови Кредитного договору.

Судами також враховано наявне в матеріалах справи письмове підтвердження ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", згідно з яким Банк не здійснює звернення стягнення заборгованості за Генеральною кредитною угодою за рахунок предмета застави відповідно до Договору застави майнових прав та Договору про відступлення права вимоги. Погашення існуючої заборгованості здійснюється за рахунок майна, переданого у заставу/іпотеку ПАТ "Мостобуд" відповідно до: договору про заставу № 010/02-01/060 від 22.03.2006; договору застави № 010/02-01/03/225 від 19.07.2006; договору про заставу № 010/02-01/03/226 від 19.07.2006; договору застави основних засобів № 010/14/03/422 від 25.03.2008; договору застави основних засобів № 010/14/03/362 від 29.01.2008; договору застави основних засобів № 010/14/03/361 від 29.01.2008; договору застави основних засобів № 010/14/03/166 від 18.07.2007; договору іпотеки від 23.05.2006; договору іпотеки від 05.03.2007; договору іпотеки від 30.08.2006; договору іпотеки від 30.08.2006, у зв'язку з чим ухвалою господарського суду міста Києва від 22.05.2013 порушено провадження у справі № 910/9368/13 за позовом Банку до Боржника про звернення стягнення на майно (що підтверджується позовною заявою Банку та ухвалою суду від 22.05.2013 у справі № 910/9368/13).

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про те, що відкладальна обставина, обумовлена п. 8 Договору про відступлення права вимоги, не настала, а тому у ПАТ "Мостобуд" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не настали обумовлені вказаним договором права та обов'язки як первісного та нового кредитора та боржника і заставодержателя відповідно, звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості на предмети застави не вчинено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням встановлених обставин, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем (ПАТ "Мостобуд") не доведено відсутності у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" станом на момент вирішення спору права вимоги до позивача за Генеральною кредитною угодою та Кредитним договором.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив ПАТ "Мостобуд" у задоволенні позову про визнання відсутнім у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" права вимоги до позивача за Генеральною кредитною угодою та Кредитним договором.

Крім того, господарськими судами було розглянуто позов ПАТ "Будівельне управління № 813" (з урахуванням прийнятих судом уточнень позовних вимог) до ПАТ "Мостобуд", ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсними положень Договору про відступлення права вимоги та Договору застави майнових прав, визнання за ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" права вимоги до ПАТ "Мостобуд" за Генеральною кредитною угодою та Кредитним договором.

Як встановили суди попередніх інстанцій, за умовами договорів субпідряду № 129 від 21.06.2006 (МД/2-2/17), № 150 від 21.06.2006 (МД/2-2/14), № 130 від 21.06.2006 (МД/2-2/16), № 132 від 21.06.2006 (МД/2-2/28), № 133 від 21.06.2006 (МД/2-2/20), № 137 від 21.06.2006 (МД/2-2/24), № 139 від 21.06.2006 (МД/2-2/26), № 141 від 21.06.2006 (МД/2-2/5), № 142 від 21.06.2006 (МД/2-2/6), № 143 від 21.06.2006 (МД/2-2/7), № 144 від 21.06.2006 (МД/2-2/8), № 145 від 21.06.2006 (МД/2-2/9), № 153 від 21.06.2006 (МД/2-2/3), № 152 від 21.06.2006 (МД/2-2/2) (далі - Договори субпідряду) ПАТ "Будівельне управління № 813" виступило Генпідрядником, а ПАТ "Мостобуд" - Субпідрядником.

Згідно з п. 20.6 Договорів субпідряду Субпідрядник не має права передавати права та обов'язки по цьому Договору третім особам без письмової згоди Генпідрядника.

Позовні вимоги ПАТ "Будівельне управління № 813" обґрунтовані тим, що ПАТ "Мостобуд" не мало права без письмової згоди ПАТ "Будівельне управління № 813" відступати право вимоги ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" за Договорами субпідряду.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 у редакції, чинній на момент укладення оспорюваних правочинів); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вірно зазначили суди попередніх інстанцій, право вимоги кредитора полягає у тому, що він може вимагати відповідного виконання зобов'язання у боржника, а особа, яка реалізує свої права кредитора, повинна бути володільцем (набувачем) відповідних прав у встановленому законом порядку.

Проте, врахувавши, що відкладальна обставина, обумовлена п. 8 Договору про відступлення права вимоги, не настала, а тому у ПАТ "Мостобуд" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не настали обумовлені вказаним договором права та обов'язки первісного та нового кредитора та боржника і заставодержателя відповідно, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про те, що станом на момент вирішення даного спору право вимоги за Договорами субпідряду у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не виникло, у зв'язку з чим права та охоронювані законом інтереси ПАТ "Будівельне управління № 813" в розумінні вимог ст.ст. 512-516 ЦК України вказаними особами не порушені.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними положень Договору про відступлення права вимоги та Договору застави майнових прав у силу приписів ст.ст. 203, 215 ЦК України, а також похідної вимоги про визнання за ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" права вимоги до ПАТ "Мостобуд" за Генеральною кредитною угодою та Кредитним договором.

При цьому, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 12.09.2011 у справах № 33/341 та № 11/384, заміна кредитора у зобов'язанні в силу положень ст.ст. 512, 513 ЦК України здійснюється, зокрема, у формі правочину, шляхом укладання договору відступлення права вимоги, а договір застави за своєю правовою природою є способом забезпечення виконання зобов'язання і не є договором відступлення права вимоги.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ "Будівельне управління № 813".

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження скаржника про порушення норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2014 у справі № 910/18373/13 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.М. Волік

С.Р. Шевчук