ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Справа № 912/1643/14

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Корсака В.А.- головуючого, Данилової М.В. (доповідача), Данилової Т.Б.,
за участю представників:
позивача відповідачаКоваленко І.С. (дов. від 01.04.2015 р. № 01/04/04) Дідур І.В. (дов. від 02.01.2015 р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро"
на постановуДніпропетровський апеляційний господарський суд від 11.02.2015 р.
у справі № 912/1643/14 господарського суду Кіровоградської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро"
простягнення 169 227, 65 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" про стягнення 15653,59 грн. пені, 32560,70 грн. збитків, завданих внаслідок невиконання або неналежного виконанням грошових зобов'язань, 71406,93 грн. залишку неоплаченої проіндексованої вартості товару, 37156,00 грн. проценти за користування чужими грошовими коштами, 3457,66 грн. 3% річних та 10338,34 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" своїх зобов'язань за договором поставки №ДГ-0000220 від 01.08.2013 р. щодо дотримання строків проведення розрахунків за поставлений товар.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" заявою від 25.06.2014 р. вх. №2023/14 відмовилось від позову про стягнення 3% річних та просило припинити провадження в цій частині, крім того, зменшило розмір позовних вимог в частині стягнення пені і процентів за користування чужими грошовими коштами та просило стягнути з відповідача: 15205,06 грн. пені, 32560,70 грн. збитків, 71406,93 проіндексованої вартості товару, 36258,96 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 10338,34 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 02.07.14 р. у даній справі (суддя Тимошевська В.В.), позовні вимоги задоволено частково: стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" 7871,46 грн. пені, 32560,70 грн. збитків, 71406,93 грн. індексації, 14900,72 грн. процентів річних, 10103,64 грн. інфляційних, а також 2736,86 грн. судового збору. Прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" від позову в частині стягнення 3457,66 грн. 3% річних та припинено провадження у справі в цій частині.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 р. (колегія суддів у складі головуючого судді Чимбар Л.В., суддів Антонік С.Г., Чоха Л.В.), рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.07.2014 р. скасовано частково та прийнято нове рішення. Позов задоволено частково. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" 7871,46 грн. пені, 32560,70 грн. збитків, 71406,93 грн. індексації, 14900,72 грн. процентів річних, 2534,80 грн. судового збору, в решті позову відмовлено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" 913,50 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить рішенням господарського суду Кіровоградської області від 02.07.14 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 р. скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково в частині стягнення 7871,46 грн. пені, 14900,72 грн. процентів річних та 10103,64 грн. інфляційних.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 07.04.2015 р. касаційну скаргу у справі №912/1643/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.04.2015 р.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 22.04.2015 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" відкладено на 13.05.2015 р. та продовжено строк розгляду справи.

У клопотанні від 21.02.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" просить зупинити провадження у даній справі до прийняття судом касаційної інстанції рішення по справі № 912/2433/14.

Колегія суддів касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення даного клопотання, адже, спір у справі № 912/2433/14 вже вирішено.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" просить у задоволенні касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Крім того, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" до суду касаційної інстанції надійшов лист з копією постанови Вищого господарського суду України від 28.04.2015 р. у справі № 912/2433/14, який позивач просить врахувати при вирішенні даної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні 13.05.2015 р. представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами під час розгляду справи, 01.08.2013 р. між сторонами було укладено договір поставки № ДГ-0000220, на підставі якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця нафтопродукти (бензин, дизельне пальне, масло), а покупець зобов'язався прийняти та своєчасно оплатити вартість поставленого товару.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що товар вважається поставленим з моменту підписання видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної.

Згідно умов договору поставки № ДГ-0000220 від 01.08.2013 р. сторонами встановлено, що покупець здійснює оплату кожної партії товару протягом десяти банківських днів з моменту поставки товару (пункт 5.1. договору).

Відповідно до пункту 5.2. договору датою здійснення оплати вважається зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Ціна Товару є договірною та вказується з урахуванням ПДВ (пункт 5.4. договору).

У відповідності до п. 5.5. договору отримання покупцем партії товару у постачальника за видатковою накладною (товарно-транспортною накладною) свідчить про узгодження сторонами всіх істотних умов поставки ціни, асортименту, кількості, загальної вартості партії товару) та є підтвердженням замовлення покупцем у постачальника отриманої партії товару.

У пункті 7.5. договору сторони погодили, що покупець відшкодує збитки, завдані постачальнику невиконанням або неналежним виконанням грошових зобов'язань. У названому пункті договору сторони домовилися про те, що при порушенні грошових зобов'язань на строк понад один місяць, розмір збитків постачальника встановлюється у вигляді відсоткової ставки залежно від обсягу невиконання зобов'язання, а саме 20% від суми порушеного зобов'язання. При нарахуванні збитків використовується сума порушеного зобов'язання, що існувала на перший день другого місяця прострочення виконання покупцем грошового зобов'язання. Збитки відшкодовуються в повній сумі понад штрафні санкції.

Згідно пункту 7.6. договору у разі порушення покупцем грошових зобов'язань по оплаті вартості товару і при цьому збільшення на день проведення простроченого платежу за товар або на день пред'явлення вимоги до покупця про оплату повної вартості товару з урахуванням індексації офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України, більш як на 2% від офіційного курсу, встановленого Національним банком України на граничну дату виконання грошового зобов'язання - оплати вартості відповідної партії товару, постачальник має право, а покупець зобов'язаний сплатити постачальнику проіндексовану вартість товару, який поставлений постачальником, але не оплачений покупцем у належний строк. Індексація вартості товару проводиться за формулою:

ПВТ=СПх(А1/А0), де

ПВТ - проіндексована вартість товару;

СП - сума проведеного простроченого платежу;

А0 - офіційний курс гривні долара США, встановлений Нацбанком України на граничну дату виконання грошового зобов'язання з оплати вартості відповідної партії Товару;

А1 - офіційний курс гривні долара США, встановлений Нацбанком України на день надходження від Покупця простроченого платежу за Товар.

Пунктом 8.2 договору сторони, з посиланням на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, домовилися про те, що у разі прострочення оплати за поставлений товар, постачальник може вимагати від покупця оплати процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 26 процентів річних від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості, а також оплати вартості неоплаченого Товару з врахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на виконання умов договору позивачем в період з 02.08.2013 р. по 16.01.2014 р. поставлено, а відповідачем прийнято та оплачено обумовлений договором товар в загальній сумі 1513432,19 грн.

Поставка та отримання товару оформлено за товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів та видатковими накладними, кожна з яких містить, зокрема, посилання на договір, найменування, об'єм та ціну партії товару, підписи продавця і покупця. товар отримано особою, уповноваженою відповідачем згідно виписаних довіреностей.

Звертаючись з позовними вимогами Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" зазначило, що відповідачем були порушені строки розрахунків за поставлений товар.

Згідно приписів ст. 526 Цивільного кодексу України та тотожних умов ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.Отже, якщо умовами договору встановлено строк оплати товару, то відповідний товар має бути оплачений покупцем в установлений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" до позовної заяви було надано розрахунок, відповідно до якого, Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" по окремим поставкам порушено встановлений пунктом 5.1. договору строк розрахунку за товар, а саме: за видатковою накладною від 04.10.2013 р. вартість поставки товару 262738,50 грн. оплачено 22.10.2013 р.; за видатковою накладною від 07.11.2013 р. вартість поставки товару 185150,26 грн. оплачено 04.12.2013 р.; за видатковою накладною від 09.11.2013 р. вартість поставки товару 172188,50 грн. оплачено: 26.11.2013 р. - 24050,00 грн., 06.12.2013 р. - 148138,50 грн.; за видатковою накладною від 16.01.2014 р. вартість поставки товару 183503,26 грн. оплачено: 16.01.2014 р. - 20699,77 грн., 18.04.2014 р. - 30000,00 грн., 22.04.2014 р. - 30000,00 грн., 07.05.2014 р. - 102803,49 грн.

Вищезазначене, також, підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків між сторонами станом на 13.05.2014 р., який підписаний представниками постачальника та покупця та скріплений печатками обох підприємств.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно приписів ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" нараховані та заявлені до стягнення пеня у розмірі 15205,06 грн. та річні у розмірі 36258,96 грн.

Однак, як зазначено судом першої інстанції, даний розрахунок позивача був розрахований невірно, а саме без врахування вихідних днів.

На підставі вказаного, судом першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанцій, було перераховано заявлені до стягнення суми з урахуванням періоду прострочення та позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача 7871, 46 грн. пені та 14900,72 грн. 26% річних.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій.

У відповідності до приписів ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною 5 статті 225 Господарського кодексу України встановлено, що сторони господарського зобов'язання мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, у твердій сумі або у вигляді відсоткових ставок залежно від обсягу невиконання зобов'язання чи строків порушення зобов'язання сторонами.

Як було вірно зазначено судами попередніх інстанцій, сторони у договорі поставки № ДГ-0000220 від 01.08.2013 р., заздалегідь, за взаємною згодою погодили порядок та розмір відшкодування збитків, завданих постачальнику невиконанням або неналежним виконанням покупцем зобов'язань за цим договором, що відповідає та не суперечить положенням ч. 5 ст. 225 Господарського кодексу України.

А тому, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" 32560,70 грн. збитків, які завдані неналежним виконанням грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно довідки Нацбанку України від 06.06.2014 р. № 13-014/2356 про курси валют вбачається зміна офіційного курсу долара США більш як на 2% на дату оплати відповідачам прострочених платежів,а саме: 14.04.2014 р., 18.04.2014 р., 22.04.2014 р. та 07.05.2014 р.

З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій правомірно стягнули 71406, 93 грн. проіндексованої суми.

Стосовно стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" інфляційних за період лютий-квітень 2014 р. в сумі 10103,64 грн. колегія суддів апеляційної інстанції виходила з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" звертаючись з позовними вимогами про стягнення з відповідача 71406,93 грн. проіндексованої суми, вже скористалось своїм правом на відшкодування втрат від знецінення грошових коштів за час прострочення платежу за товар, а тому в частині стягнення з ТОВ "Інтер-Контакт-Агро" інфляційних втрат в сумі 10103,64 грн. не можна визнати законними та обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції.

Стосовно доводів, які викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" в своїй касаційній скарзі, колегія суддів касаційної інстанції зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 25.09.2014 р., яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 р. та постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2015 р., у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтаком" про визнання недійсним п.7.6 договору поставки №ДГ-0000220 від 01.08.2013 р. відмовлено.

За таких обставин, колегія суддів зауважує, що п. 7.6 договору поставки №ДГ-0000220 від 01.08.2013 р. відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, в касаційній скарзі скаржник фактично просить надати нову оцінку доказам у справі, які на його думку неправильно були оцінені судами попередніх інстанцій під час розгляду справи.

З цього приводу колегія суддів вказує, що відповідно до приписів 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки місцевого та апеляційного господарського суду, відповідають встановленим обставинам справи і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції і не є таким, що тягнуть за собою скасування оскаржуваних рішень.

За таких обставин касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Агро" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровський апеляційний господарський суд від 11.02.2015 р. у справі № 912/1643/14 господарського суду Кіровоградської області залишити без змін.

Головуючий суддя В. Корсак

Судді: М. Данилова

Т. Данилова