РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Справа № 918/1965/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Демянчук Ю.Г.

при секретарі Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

прокурора: Меленчук І.В.;

позивача: представник не з'явився;

відповідача: представник Омельченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гед Холдінгз" на рішення господарського суду Рівненської області від 25.02.15р. у справі № 918/1965/14 (суддя Горплюк А.М.)

за позовом Заступника прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гед Холдінгз"

про стягнення коштів в сумі 285 468 грн. 55 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області у справі №918/1965/14 від 25.02.15р. позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» на користь Рівненської міської ради - 285 468 грн. 55 коп. збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки площею 8 567 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Курчатова, 9-А, без правовстановлюючих документів. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ГРУП - ІНВЕСТ" в доход Державного бюджету України 5 709 грн. 37 коп. судового збору.

Щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ГРУП - ІНВЕСТ" в доход Державного бюджету України 5 709 грн. 37 коп. судового збору - рішення суду першої інстанції не мотивоване жодним чином.

Ухвалою від 13.03.15р. господарським судом Рівненської області виправлено допущену описку та стягнуто в доход Державного бюджету України 5709грн.37коп. судового збору із товариства з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз».

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідач (товариство з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз») використовував земельні ділянки площею 8 567 м2 по вул. Курчатова, 9-А у м. Рівне без правовстановлюючих документів за період з 01.01.2012р. по 12.02.2013р., а тому позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача збитків за фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів в сумі 285 468 грн. 55 коп. є правомірною.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Гед Холдінгз" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 25.02.15р. у справі 918/1965/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що висновки з приводу збитків, що виникли саме в результаті винних дій ТОВ "ГЕД Холдінгз" щодо використання земельної ділянки площею 8567 кв. м. по вул. Курчатова, 9 - А у м. Рівне, без правовстановлюючих документів, необґрунтовані та безпідставні. Суд при прийнятті оскаржуваного рішення взагалі проігнорував те, що відсутність факту ухилення ТОВ "ГЕД Холдінгз" від укладення договору оренди земельної ділянки по вул. Курчатова, 9-А у м. Рівне слугували підставою для подання заступником прокурора у м. Рівне у справі №5019/2714/11 заяви на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України про припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору щодо спонукання ТОВ "ГЕД Холдінгз" до укладення договору оренди спірної земельної ділянки. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог ст. 42 ГПК щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд рішення господарського суду Рівненської області від 25.02.15р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Представники позивача в судове засідання 20.05.2015р. не з'явився, про час і місце розгляду апеляційної скарги був повідомлені належним чином, про що свідчить розписка-заява від 08.04.2015р. (а.с. 184).

Норма статті 22 Господарського процесуального кодексу України вказує на те, що брати участь в господарських засіданнях - це право, а не обов'язок сторін.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки явка сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, представники належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення її розгляду до суду не надходило, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника позивача.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників прокурора, сторін у судових засіданнях, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 25.02.15р. у даній справі слід скасувати та прийняти нове рішення. В позові відмовити, а апеляційну скаргу скаржника - задоволити, виходячи з наступного.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, колегією суддів апеляційної інстанції взято до уваги наступне.

Як убачається із матеріалів судової справи 29.06.2010р. Рівненською міською радою було прийнято рішення № 3647 «Про вилучення земельної ділянки на вул. Курчатова, 9-А та передачу її в оренду», пунктом 5 якого Рівненською міською радою було зобов'язано землекористувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» у тримісячний термін з дня прийняття вказаного рішення виготовити та отримати документ, що посвідчує право оренди земельної ділянки.

Рівненською міською радою надіслано ТОВ «ГЕД Холдінгз» проект договору оренди землі, в силу вимог статей 179, 181 Господарського кодексу України, статей 638, 641 Цивільного кодексу України (проект від 24.10.201р.1 за вих.№08-1587). Проект договору надіслано 28.10.2011р., що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень №5548 від 28.10.2011р.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Підставою, яка вказана як обґрунтування позовних вимог, Рівненською міською радою зазначається те, що ТОВ «ГЕД Холдінгз» в порушення строків, визначених ч. 3-4 ст. 181 Господарського кодексу України не повернуло у 20-ти денний строк, направлений 28.10.2011р. договір оренди вказаної вище земельної ділянки, тобто, ухиляється від його укладення.

Як вбачається з матеріалів справи, три екземпляри договору оренди земельної ділянки площею 8 567 м. кв., по вул. Курчатова, 9-А у м. Рівне, відправлені Рівненською міською радою 28.10.2011р., отримані поштовим зв'язком ТОВ «ГЕД Холдінгз» (м. Дніпропетровськ, вул. Миронова, 30 оф. 70) 02.11.2011р.

З врахуванням вимог ч. 3 ст. 181 ГК України перебіг двадцятиденного строку розгляду отриманого договору розпочався з 02.11.2011 р. Таким чином, ТОВ «ГЕД Холдінгз» повинен був направити результати розгляду проекту договору оренди землі в строк до 21.11.2011 року включно.

У визначені строки, а саме, 18.11.2011 року в адресу Рівненської міської ради ТОВ «ГЕД Холдінгз» було направлено три екземпляри підписаного з застереженням договору оренди земельної ділянки 8 567 м. кв., по вул. Курчатова, 9-А у м. Рівне, та три екземпляри протоколу розбіжностей від 17.11.2011р. до вказаного договору. Цей договір у трьох екземплярах та Протокол розбіжностей у трьох екземплярах отримано Рівненською міською радою 29.11.2011 року.

Зазначені вище обставини, щодо хронології та процедури погодження між сторонами всіх істотних умов договору підтверджуються постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.02.2013р. № 5019/2714/11, якою визнано договір оренди земельної ділянки площею 8 567 м2, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул. Курчатова, 9-А укладеним між Рівненською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» з моменту набрання чинності рішенням суду, у редакції, викладеній у постанові (арк.с. 36-41).

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, договір оренди землі був укладений лише із набранням чинності рішення господарського суду Рівненської області від 04 жовтня 2012 року у справі №5019/2714/11, яким визнано укладеним договір оренди земельної ділянки площею 8567 кв.м. для обслуговування автозаправної станції, яка знаходиться в м. Рівне, вул. Курчатова 9-А, укладеним на умовах поданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» проекту цього договору, а саме: в редакції Рівненської міської ради від 24.10.2011 року з протоколом розбіжностей від 17.11.2011 року, який є невід'ємною частиною договору.

У мотивувальній частині оспорюваного рішення суд першої інстанції встановив, що відповідач використовувала земельну ділянку площею 8567 кв.м. яка знаходиться в м. Рівне, вул. Курчатова 9-А, без правовстановлюючих документів в період з 30 вересня 2010 року по 12 травня 2013 року. При цьому вказав, що зазначені вище обставини підтверджуються Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13 лютого 2013 року у справі №5019/2714/11, якою визнано, укладеним договір оренди земельної ділянки площею 8 567 м. кв., яка знаходиться в місті Рівне, вулиця Курчатова, 9-А, укладеним між Рівненською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» з момент набрання чинності рішенням суду. Як наслідок, відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, Рівненський апеляційний господарський суд, дослідивши судове рішення господарського суду Рівненської області від 13 лютого 2013 року у справі №5019/2714/11 (його мотивувальну та резолютивну частини), не прослідковує такого встановленого факту, як використання земельної ділянки площею 8567 м.кв. по вулиці Курчатова, 9-А без правовстановлюючих документів в період з 01 січня 2012 року по 12 лютого 2013 року. З даного рішення навпаки встановлено факту, що ТОВ «ГЕД Холдінгз» не ухилялось від укладення договору оренди земельної ділянки по вул. Курчатова, 9-А у м. Рівне, більш того, виконало усі передбачені Господарським кодексами України процедури (ст. 181) щодо підписання договору з урахуванням розбіжностей, визначених у відповідному Протоколі розбіжностей до договору оренди вказаної вище земельної ділянки.

З приводу підставності нарахування та стягнення суми заподіяних збитків із відповідача колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити таке.

По-перше.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю справляється відповідно до закону.

За приписами частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно пункту 288.1. статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

По-друге.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З урахуванням положень частини 2 статті 224 Господарського кодексу України збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, зі змісту положень роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 1 квітня 1994 року №02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" вбачається, що правовою підставою відповідальності за завдану шкоду є правопорушення, складовими елементами якого є: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина.

Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, вважає, що у даному випадку відсутні усі чотири складові збитків.

Так, стверджуючи у позовній заяві, що має місце наявність шкоди у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), заступник прокурора м.Рівне, зазначає, що має місце користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у період із 01.01.2012р. по 12.02.13р. При цьому який розмір упущеної вигоди у період із 30.09.10 р. по 31.12.10 р., у період із 01.01.11р. по 31.12.11р., має місце, прокурор не наводить.

Відтак чіткого та конкретного розміру заподіяної шкоди у кожному із зазначених судом апеляційної інстанції періодів прокурор не навів. Не надано відповідного обґрунтування і у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Посилання прокурора на акт №7 (а.с.52), затверджений рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №161 від 11.11.14р. (а.с.50), як на остаточно встановлений розмір збитків, є необґрунтований, оскільки у самому акті періоди користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів не відповідають тим періодам, які наводить прокурор у позовній заяві.

Другим елементом складової збитків є протиправна поведінка заподіювача шкоди.

Така протиправна поведінка не лише повинна мати місце, а повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Для того, щоб виникла відповідальність, дія або бездіяльність особи, якою заподіяно договірну або позадоговірну шкоду, мають бути протиправними, тобто забороненими законом. У сфері цивільних правовідносин протиправні дії (бездіяльність) порушують не лише об'єктивну норму права, а й суб'єктивне право тієї чи іншої особи.

Як зазначалося вище 18.11.2011 року в адресу Рівненської міської ради ТОВ «ГЕД Холдінгз» було направлено три екземпляри підписаного з застереженням договору оренди земельної ділянки 8 567 м. кв., по вул. Курчатова, 9-А у м. Рівне, та три екземпляри протоколу розбіжностей від 17.11.2011р. до вказаного договору. Цей договір у трьох екземплярах та Протокол розбіжностей у трьох екземплярах отримано Рівненською міською радою 29.11.2011 року.

Жодна із зазначених дій вимогам чинного законодавства не суперечить, натомість усі дії направлені на недопущення порушення суб'єктивного права Рівненської міської ради, як орендодавця.

Необхідною умовою виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність певного причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою.

Причинний зв'язок - це об'єктивний зв'язок між явищами природи або суспільного життя, при якому одне явище виступає як причина, а друге - як наслідок: одне явище (причина) породжує, зумовлює виникнення другого явища (наслідку).

Доказів того, що Рівненська міська рада отримала у сумі 285 468,55 грн. внаслідок неправомірних та протиправних дій (яких саме) прокурором та позивачем не надано.

Як наслідок, з огляду на зазначене, сумнівним є твердження прокурора та позивача, що має місце вина заподіювача шкоди.

З огляду на зазначене Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку про відсутність у заподіяній шкоді (нанесених збитках) усіх чотирьох складових, що у свою чергу не може бути підставою для притягнення до цивільно-правової відповідальності.

По-третє.

В силу частини 1 статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Пунктом д) частини 1 статті 156 Земельного кодексу України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до частини 2 статті 157 Земельного кодексу України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України постановою від 19 квітня 1993 р. N 284 затверджений Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі Порядок-284).

Відповідно п.1 Порядку-284, він поширюється на правовідносини відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам: заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок; встановленням обмежень щодо їх використання; погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Тобто, вказаний перелік є вичерпним.

У даному випадку ті правовідносини, які стали предметом спору у даній справі (на думку прокурора та позивача - користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів), не охоплюються Порядком-284.

Рівненська міська рада, розуміючи та усвідомлюючи наявність такої прогалини, користуючись правом, наданим їй Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішенням №2906 від 02.04.13р. (а.с.16-19) вирішила затвердити «Порядок визначення та відшкодування Рівненській міській раді збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та неодержання плати за оренду земельних ділянок» (далі - Порядок-2906) .

А затверджений Порядок визначення та відшкодування Рівненській міській раді збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та неодержання плати за оренду земельних ділянок, поширила і на дані спірні правовідносини, які виникли до прийняття та оприлюднення вказаного Порядку-2906.

Саме на підставі Порядку-2906 позивач нарахував для відповідача збитки в розмірі 285468,55 грн. (а.с.59).

На думку і представника органу прокуратури - вказаний Порядок-2906 поширюється (останній абзац Розділу І) на всі підприємства, установи та організації, на всіх суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, а також громадян, яким рішеннями Рівненської міської ради надані в оренду земельні ділянки в межах м. Рівного. Тобто на правовідносини, які виникли як до прийняття вказаного Порядку-2906 так і після його прийняття.

Суд апеляційної інстанції таке твердження прокурора та позивача вважає помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За висновками, викладеними в п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 р. N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) дію нормативно-правового акта в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Ураховуючи те, що рішення Рівненської міської ради № 2906 від 02 квітня 2013 року «Про затвердження Порядку визначення та відшкодування Рівненській міській раді збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та не одержання плати за оренду земельних ділянок» на який посилався суд попередньої інстанції як на підставу для задоволення позову в частині стягнення збитків, набув чинності після 12.02.2013 року (гранична дата нібито вчинення порушення), тому суд попередньої інстанції не мав правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень цього нормативного акту.

Доводи представника органу прокуратури, що аналогічні правовідносини уже були предметом розгляду як господарським судом Рівненської області так і Рівненським апеляційним господарським судом (справи №№ 918/1966/14, 918/1043/14), суд другої інстанції до уваги не приймає, оскільки питання дії Порядку-2906 на правовідносини, які виникли до його прийняття, судами обох інстанцій в обох вищезазначених випадках не досліджувалося. Відтак стверджувати про наявність єдиної практики при вирішенні аналогічних спорів, в тому числі застосування у часі норм Порядку-2906, є передчасно.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, є обґрунтованими, оскільки вони відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В порядку статті 49 ГПК України, а також враховуючи рекомендації, викладені у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат таким чином.

У зв'язку із відмовою в позові прокурору слід стягнути з Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12 А, ) в доход державного бюджету 5709,40 грн. - судового збору за розгляд позовної заяви.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2854,70 грн. слід стягнути з Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вул. Миронова, буд. 30, офіс 70, ) в сумі 2854,70 грн.

Видачу наказів доручити господарському суду Рівненської області.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гед Холдінгз" від 11.03.15р. задоволити.

Рішення господарського суду Рівненської області від 25 лютого 2015 року у справі №918/1965/14 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12 А, ) в доход державного бюджету України 5709,40 грн. - судового збору за розгляд позовної заяви.

Стягнути з Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гед Холдінгз» (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вул. Миронова, буд. 30, офіс 70, ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2854,70 грн.

Видачу наказів доручити господарському суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/1965/14 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демянчук Ю.Г.