ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р.Справа № 922/2737/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєві О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тубний завод", м. Харків
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОМПЛЕКТ-ХХІ", м. Харків , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "МаксПак", м. Харків
про стягнення 36337765,49 грн.
за участю предсатвників сторін:

позивача - Конькова О.Є., дов. № 525 від 30.12.2014 року

відповідачів - 1. Міщенко С.В., дов. від 03.09.2014 року, 2. Єнько Є.О., директор

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за поставлені туби за договором № 76/13-У від 01 червня 2013 року в сумі 3431960,20 грн. та заборгованості по сплаті пені в сумі 201805,29 грн.

Представник позивача у наданому клопотанні просить суд долучити до матеріалів справи додаткові документи.

Суд, задовольняє клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових документів, долучає їх до матеріалів справи та починає розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник першого відповідача у судовому засіданні та у наданій заяві погоджується з позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Тубний завод".

Представник другого відповідача у судовому засіданні та у наданій заяві з позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Тубний завод" погоджується.

Згідно частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

У пункті 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначається, що згідно з частиною 4 статті 78 Господарського процесуального кодексу України господарський суд виносить ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, а відповідно до частини 5 цієї ж статті приймає рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що подані відповідачами - Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОМПЛЕКТ-ХХІ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МаксПак" заяви про визнання позову, є такими, що відповідають змісту частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

Відповідно до умов договору № 76/13-У від 01 червня 2013 року на продажу туб Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОМПЛЕКТ-ХХІ" (покупець, перший відповідач) зобов*язане приймати та оплачувати туби пакувальні (продукція), що поставляються Товариством з обмеженою відповідальністю "Тубний завод" (позивачем), в наступному порядку: 100% від загальної вартості поставленої партії продукції не пізніще 150 календарних днів з дати поставки продукції покупцю згідно до видаткової накладної (пункт 3.1. договору).

Крім договору купівлі-продажу № 76/13-У позивачем було укладено договір поруки між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тубний завод" (кредитором), згідно умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОМПЛЕКТ-ХХІ" (боржник) і Товариство з обмеженою відповідальністю "МаксПак" (поручитель, другий відповідач). Згідно цього договору поручитель - Товариство з обмеженою відповідальністю "МаксПак" зобов*язаний у випадку несплати Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОМПЛЕКТ-ХХІ" заборгованості за договором купівлі-продажу № 76/13-У сплатити будь-яку заборгованість в межах договору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тубний завод" замість боржника.

Датою поставки партії туб є дата отримання туб покупцем, яка зазначена в видатковій накладній (пункт 2.4. договору № 76/13-У від 01 червня 2013 року).

Оплата повинна бути проведена шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Тубний завод", в порядку передбаченому пунктом 3.1. договору з урахуванням додаткової угоди № 1 від 14 березня 2014 року до договору.

Згідно даного договору в період з 06 лютого 2014 року по 28 листопада 2014 року сума поставки склала 3431950,20 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що станом на 30 квітня 2015 року заборгованість відповідачів перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Тубний завод" становить суму у розмірі 3431950,20 грн.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України суб*єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов*язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов*язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов*язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальнодержавного інтересу.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3431960,20 грн. задовольнити.

Відповідно до пунктів 1.1., 3.1., 5.3. договору № 76/13-У від 01 червня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОМПЛЕКТ-ХХІ" зобов*язане сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю "Тубний завод" вартість поставленої продукції, а також неустойку у вигляду пені в розмірі 0,05% від вартості поставленої і неоплаченої продукції за кожний день прострочення.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим кодексом, іншими законами та договором.

За змістом статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача забргованості по сплаті пені в сумі 201805,29 грн. задовольнити.

Згідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 15, 16, 509, 525, 526, 549, 610, 611, 655. 692 Цивільного кодексу України, статтями 193, 216, 217, 230, 232 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 4-3, 12, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОМПЛЕКТ-ХХІ" (61003, м. Харків, вул. Кооперативна, буд. 18, розрахунковий рахунок 4368 в ПАТ "БАНК ФОРУМ", МФО 322948, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "МаксПак" (61010, м. Харків, вул. Георгіївська, буд. 10, розрахунковий рахунок 2497 в ПАТ "БАНК ФОРУМ", МФО 322948, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тубний завод" (61010, м. Харків, вул. Георгіївська, буд. 10, розрахунковий рахунок 3647 в ПАТ "ПРОМІНВЕСТБАНК", МФО 300012, ) заборгованості за поставлені туби за договором № 76/13-У від 01 червня 2013 року в сумі 3431960,20 грн., заборгованості по сплаті пені в сумі 201805,29 грн. та судового збору в сумі 72675,31 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.05.2015 р.

Суддя П.В. Хотенець