ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" травня 2015 р.Справа № 916/999/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО"

до відповідача Приватного підприємства "РАНЧО"

про стягнення 207839,59грн.

Суддя Гут С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: Бурлака А.П., довіреність №757 від 03.06.2014р.;

Від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Приватного підприємства "РАНЧО" про стягнення заборгованості у розмірі 207839,59грн., а саме: основного боргу у розмірі 93680,72грн., відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 12193,49грн., індексу інфляції у розмірі 26699,01грн., пені у розмірі 30698,09грн., 28%річних у розмірі 44568,28грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.03.15р. порушено провадження у справі №916/999/15-г.

За клопотанням позивача, ухвалою господарського суду Одеської області від 05.05.15р. строк вирішення спору по справі №916/999/15-г було продовжено до 25.05.15р., в порядку ст. 69 ГПК України.

21.05.2015р. від позивача надійшло клопотання (вх.ГСОО№13032/15 від 21.05.2015р.), відповідно до якого просить суд залучити до матеріалів справи докази по справі.

Судом клопотання розглянуто та задоволено, та залучено до матеріалів справи надані докази по справі.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, а саме, за його юридичною адресою, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позов не надав, своє право на захист не використав, у зв'язку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

08.05.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (Постачальник) та Приватним підприємством "РАНЧО" (Покупець) було укладено Договір поставки №163-О на умовах відстрочення кінцевого розрахунку, згідно умов якого Постачальник зобов'язався передати у власність Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (Товар), а Покупець зобов'язався прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму.

Відповідно до п.1.2. договору, найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки Покупцю та базис поставки, порядок та термін оплати Товару, інші умови, визначені в додатку №1 до договору, який є невід'ємною частиною цього договору. Строк оплати відстроченого платежу не може перевищувати 30 календарних днів з моменту поставки товару.

Умовами п.2.7 Договору передбачено, що покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення часткової оплати вартості (ціни) товару у вигляді передоплати в розмірі, визначеному в додатку №1 до договору, та остаточного розрахунку на умовах відстрочення платежу від загальної вартості (ціни) товару шляхом перерахування коштів в національній валюті, врахованої відповідно до вимог п.п.2.2-2.4., на банківський рахунок постачальника.

Згідно п.п. 2.8 Договору передбачено, що у випадку, якщо покупець порушує умови та строки оплати відстроченого платежу, вказані в додатку №1 до договору, вступають в дію наступні положення договору, які є обов'язковими до виконання покупцем, зокрема: покупець зобов'язаний сплатити на користь постачальника відсотки, як за користування товарним кредитом, в розмірі що встановлений додатком №1 даного договору протягом трьох банківських днів з моменту виставлення відповідного рахунку постачальником.

Відповідно до п. 7.2.1 Договору у випадку порушення умов даного договору, постачальник має право шляхом направлення письмового повідомлення покупцю, притягати його до відповідальності: за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті у встановлені договором терміни вартості (ціни) товару та/або відсотків за користування товарним кредитом Покупець сплачує за кожен день прострочення на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення, та сплачує на користь Постачальника штраф за неправомірне користування коштами в розмірі 28 відсотків річних з простроченої суми.

На виконання умов Договору Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" поставлено Приватному підприємству "РАНЧО" товар на суму 118099,54грн., що підтверджується видатковими накладними: №18864 від 08.05.2013р. на суму 74451грн., №24496 від 01.07.2013р. на суму 24740,70грн.; №26002 від 02.08.2013р. на суму 11595,96грн., №27242 від 16.08.13р. на суму 7200грн., №31084 від 29.10.13р. на суму 111,88грн.

Однак відповідач частково виконав взяті на себе зобов'язання, а саме частково здійснив оплату за отриманий товар на суму 3717,02грн., а саме: 29.10.13р. сплатив суму 111,88грн., 31.10.13р. сплатив суму 3605,14грн.

Відповідно до додаткової угоди про надання знижки від 17.07.2013р. відповідачу була надана знижка в розмірі 20701,80грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 93680,72грн.

Також, відповідно до п. 2.10. Договору, у випадку недостатності коштів, отриманих від покупця на виконання в повному обсязі його зобов'язань по цьому Договору Постачальник має право в першу чергу провести зарахування коштів в рахунок оплати нарахованих відсотків за користування товарним кредитом.

В рахунок оплати нарахованих відсотків за користування товарним кредитом було зараховано платіж від 31.10.2013р. на суму 2394,86грн.

На дату подання даної позовної заяви заборгованість Відповідача перед Позивачем за користування товарним кредитом становить 12193,49грн. Акти нарахованих відсотків, а також документи, що підтверджують відправлення на адресу відповідача актів, не підписаних зі сторони відповідача додаються до позовної заяви, а саме: акт №30148 від 03.10.13р. на суму 2394,86грн., №31420 від 01.11.2013р. на суму 801,23грн., №645 від 13.02.2015р. на суму 11392,26грн.

10.09.2014р. позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію №0910/01, відповідно до якої позивачем було запропоновано відповідачу сплатити суму боргу, а також повідомлено про те, що за несвоєчасну сплату боргу відповідача буде притягнуто до відповідальності відповідно до розділу 7 договору „Відповідальність сторін".

Зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обов'язку щодо оплати заборгованості за отриманий товар, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність поставки позивачем відповідачу товару за договором поставки №163-О на умовах відстрочення кінцевого розрахунку від 08.05.13р., проведення відповідачем часткової оплати, існування заборгованості Приватного підприємства "РАНЧО" по оплаті вартості отриманого товару, у зв'язку з чим позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 93680,72грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом суд зазначає наступне.

Умовами п.2.8 Договору передбачено, що покупець зобов'язаний сплатити на користь постачальника відсотки, як за користування товарним кредитом, в розмірі що встановлений додатком №1 даного договору протягом трьох банківських днів з моменту виставлення відповідного рахунку постачальником.

Суд, перевіривши розрахунок відсотків за користування товарним кредитом в сумі 12193,49грн., вважає його вірним, а вимоги про їх стягнення правомірними.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з Приватного підприємства "РАНЧО" пені в розмірі 30698,09грн., за період з 01.06.2013р. по 27.02.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 цього кодексу є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Пунктом 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Нараз, наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений неналежним чином, оскільки обраховується за період, який є більшим визначеного положеннями Господарського кодексу України. З цих підстав судом було самостійно розраховано пеню та визначено її розмір, а тому пеня підлягає задоволенню в сумі 13223,10грн., за період з 29.08.2014р. по 27.02.2015р.(183 днів прострочення).

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача індексу інфляції у розмірі 26699,01грн., та 28%річних у розмірі 44568,28грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, та те, що п.7.2.1 Договору передбачено сплату Покупцем на користь Постачальника штрафу за неправомірне користування коштами в розмірі 28 відсотків річних з простроченої суми, то заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення 28%річних у розмірі 44568,28грн. підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Крім того, враховуючи приписи законодавства, встановлення судом невиконання відповідачем зобов'язань, щодо оплати отриманого Товару у визначені строки, та перевіривши наданий розрахунок індексу інфляції, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок індексу інфляції, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом підлягає задоволенню у розмірі 26699,01грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку сум заявлених до стягнення, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" до Приватного підприємства "РАНЧО" підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 93680,72грн., відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 12193,49грн., індексу інфляції у розмірі 26699,01грн., пені у розмірі 13223,10грн., 28%річних у розмірі 44568,28грн.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 3807,29грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "РАНЧО" (67571, Одеська область, Комінтернівський район, с.Фонтанка, вул.Незалежності, 13А, , р/р 142 у ПАТ"КредоБанк", Центральна філія, МФО 325365) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Будьонного, буд. 33, ; р/р 6402 в Обухівському відділенні ПАТ „Укрсоцбанк", МФО 300023) основний борг у розмірі 93680(дев'яносто три тисячі шістсот вісімдесят)грн.72коп., відсотки за користування товарним кредитом у розмірі 12193(дванадцять тисяч сто дев'яносто три)грн.49коп., індекс інфляції у розмірі 26699(двадцять шість тисяч шістсот дев'яносто дев'ять)грн.01коп., пеню у розмірі 13223(тринадцять тисяч двісті двадцять три)грн.10коп., 28%річних у розмірі 44568(сорок чотири тисячі п'ятсот шістдесят вісім)грн.28коп., витрати по сплаті судового збору на суму 3807(три тисячі вісімсот сім)грн.29коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 26.05.2015р.

Суддя С.Ф. Гут