РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2015Справа №910/6230/15-г

за позовом: Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва «Київавтошляхміст», м.Київ,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», м.Київ,

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Парфьонова Юрія Вікторовича, м.Київ

про стягнення 12 415,81 грн.

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: Бондарюк М.П. - по дов.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Позивач, Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва «Київавтошляхміст», м.Київ звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», м.Київ про стягнення страхового відшкодування в сумі 12 415,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.09.2014р. за участю автомобіля марки Форд Сієра, державний номер 60292 КЕ на Московському мосту м.Києва, колесовідбівній огорожі мосту, який відповідно до наказу №404 від 07.12.2007р. Головного управління комунальної власності м.Києва закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва «Київавтошляхміст», було завдано пошкодження.

Виходячи з того, що цивільно-правова відповідальність особи, яка відповідно до постанови від 24.10.2014р. Деснянського районного суду міста Києва у справі №3/754/4201/14 визнана винною в спричиненні вищевказаної події, застраховано саме Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», позивачем і було прийнято рішення про звернення до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, своєї правової позиції по суті спору не висловив, правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, не скористався, у судові засідання 05.06.2015р., як і попередні засідання суду, не з'явився, представника не направив.

Ухвалою від 19.03.2015р. господарського суду міста Києва залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Парфьонова Юрія Вікторовича.

Третя особа пояснень по суті спору не надала, своєї позиції з приводу позовних вимог не висловила.

Наразі, за висновками суду, відповідач та третя особа були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, виходячи з наступного:

За приписами ст.65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Пунктом11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 01042, м.Київ, Печерський район, пров.Новопечерський, буд.19/3.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України).

Згідно довідки б/н від 30.03.2015р. відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України у м.Києві, наданої на виконання вимог ухвали від 19.03.2015р., місцем проживання Парфьонова Юрія Вікторовича є: м.Київ, Деснянський район, вул.Закревського, 89, кв.190.

На вказані адреси судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було скеровано, в тому числі, ухвалу від 14.04.2015р. з метою повідомлення відповідача та третьої особи про час та місце розгляду справи.

Про отримання відповідачем наведеного процесуального документу свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення №216.

Одночасно, судова кореспонденція, направлена на адресу третьої особи, була повернута до суду з відміткою «За закінченням встановленого терміну зберігання».

У відповідності до п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресою Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та адресою Парфьонова Юрія Вікторовича, що визначена у довідці відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України у м.Києві, враховуючи позицію Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

Наразі, суд зазначає, що інформація стосовно слухання судом справ є публічною та розміщується на офіційному сайті господарського суду м.Києва в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у відповідача та третьої особи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

З приводу неявки відповідача та третьої особи в судове засідання 06.05.2015р. господарський суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Аналогічні вимоги ст.27 Господарського процесуального кодексу України покаладено також і на третіх осіб.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Судом також враховано, що ухвалою від 14.04.2015р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

До того ж, за висновками суду, з 23.03.2015р. (дата отримання Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» ухвали про порушення провадження відповідно до поштового повідомлення №492) у відповідача було більш ніж достатньо часу для висловлення своєї правової позиції по суті спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач та третя особа так і не з'явились у судові засідання, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені до матеріалів справи документи, господарський суд встановив:

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За приписами ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Дорожньо-транспортною пригодою за вказаним нормативно-правовим актом визнається подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Виходячи зі змісту довідки №9435815 Державної автомобільної інспекції Деснянського районного відділення внутрішніх справ м.Києва про дорожньо-транспортну пригоду, 12.09.2014р. у Деснянському районі міста Києва на вул.Ватутіна Московський міст сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Форд Сієра, державний номер 60292 КЕ, що належав Парфьонову Віктору Григоровичу, керування яким здійснював Парфьонов Юрій Вікторович.

З наявних в матеріалах справи документів, а саме постанови від 29.10.2014р. Деснянського районного суду м.Києва, протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що внаслідок порушення водієм транспортного засобу Форд Сієра, державний номер 60292 КЕ правил маневрування, останній здійснив наїзд на металевий відбійник Московського мосту.

Як свідчать матеріали справи, Московський міст передано у господарське відання Комунальному підприємству по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва «Київавтошляхміст» на підставі наказу №404 від 07.12.2007р. Головного управління комунальної власності м.Києва «Про внесення змін та доповнень по наказу №260 від 25.04.2005р. Головного управління комунальної власності м.Києва «Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади міста Києва» за КП «Київавтошляхміст».

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Наразі, як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови від 29.10.2014р. Деснянського районного суду м.Києва по справі №3/754/4201/14, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 12.09.2014р. у Деснянському районі міста Києва по вул.Ватутіна на Московському мосту визнано водія автомобіля Форд Сієра, державний номер 60292 КЕ - Парфьонова Юрія Вікторовича.

Доказів оскарження та скасування наведеного судового акту в апеляційному чи касаційному порядку матеріали справи не містять.

За приписами ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

З довідки №9435815 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу Форд Сієра, державний номер 60292 КЕ, застраховано Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», м.Київ за полісом АС 8643043.

У ст.11 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до п.1.3 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням №566 від 09.07.2010р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, база даних Моторного транспортного страхового бюро України - це єдина централізована база даних Моторного транспортного страхового бюро України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Користувачами бази даних Моторного транспортного страхового бюро України є страховики, Дирекція Моторного транспортного страхового бюро України, органи державної влади, підприємства, установи, організації, громадяни.

Основними функціями єдиної централізованої бази даних є, в тому числі, надання відкритої інформації для вільного і загальнодоступного користування.

Згідно з п.5.3 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням №566 від 09.07.2010р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, інформація, отримана з бази даних Моторного транспортного страхового бюро України, використовується з метою отримання відомостей про наявність чи відсутність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди та отримання відомостей про страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу на дату ДТП або на дату укладення договору обов'язкового страхування.

Отже, з наведеного вище вбачається, що відомості бази даних Моторного транспортного страхового бюро України є публічними та можуть бути використані судом з метою визначення наявності полісу обов'язкового страхування у особи, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в межах провадження по справі №910/6230/15-г. Аналогічну позицію наведено у постанові від 05.08.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5011-4/5903-2012-10/519-2012.

З наявної в матеріалах справи довідки №7/2-28/8999 від 25.03.2015р., наданої Моторним транспортним страховим бюро України, вбачається, що цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу Форд Сієра, державний номер 60292 КЕ на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди було застраховано Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», м.Київ за полісом АС 8643043. При цьому, вказаним полісом встановлено нульовий розмір франшизи та ліміт відповідальності по майну в розмірі 50 000 грн.

Таким чином, враховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується страхування цивільно-правової відповідальності Парфьонова Юрія Вікторовича саме відповідачем.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва «Київавтошляхміст» виникло право вимагати від Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» відшкодування завданої пошкодженням транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди шкоди.

За приписами ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.

У п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Розмір шкоди, пов'язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (ст.31 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ч.1 ст.36 вказаного нормативно-правового акту страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як свідчать матеріали справи, 02.12.2014р. Комунальним підприємством по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва «Київавтошляхміст» направлено на адресу Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» заяву №38/1560 від 01.12.2014р. про виплату страхового відшкодування в сумі 12 415,81 грн. за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 12.09.2014р.

Проте, за твердженнями позивача, які з боку відповідача не спростовані, Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» вимоги Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва «Київавтошляхміст» задоволено не було, страхове відшкодування не сплачене.

Наразі, обґрунтовуючи заявлений до стягнення розмір страхового відшкодування заявник посилався на кошторис, складений Комунальним підприємством по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва «Київавтошляхміст» та акт №159 від 18.09.2014р. приймання виконаних робіт з ремонту колесовідбівної огорожі Московського мосту на суму 12 415,81 грн.

Одночасно, з наявного в матеріалах справи звіту №11427 від 10.04.2015р. з визначення вартості збитку пошкодженого майна, що розташоване за адресою: м.Київ, код 408 - земельна вставка Московського мосту - 28 км, що був складений оцінювачем Гамаріс О.П. (кваліфікаційне свідоцтво №7418 від 20.02.2010р.), вбачається, що вартість збитку, завданого Комунальному підприємству по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва «Київавтошляхміст» в результаті пошкодження огорожі Московського мосту під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.09.2014р. за участю транспортного засобу Форд Сієра, державний номер 60292 КЕ, становить 9510,26 грн.

Ухвалою від 14.04.2015р. було зобов'язано відповідача надати заперечення (у разі наявності) щодо розміру збитку, визначеного у звіті №11427 від 10.04.2015р., складеному оцінювачем Гамаріс О.П.

Проте, станом на момент вирішення спору відповідачем вимог суду виконано не було, обґрунтованості визначеного суб'єктом оціночної діяльності розміру майнового збитку, завданого під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.09.2014р., за участю транспортного засобу Форд Сієра, державний номер 60292 КЕ, не спростовано.

При цьому, суд зауважує, що ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено можливість здійснення рецензування звіту про оцінку майна. Зокрема, зазначено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Отже, з наведеного вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» у разі непогодження з результатами оцінки, проведеної Гамаріс О.П., мало право та реальну можливість замовити рецензування звіту №11427 від 10.04.2015р. Проте, в матеріалах справи відсутні докази оспорювання відповідачем у визначеному законом порядку звіту, на підставі якого було визначено розмір збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.09.2014р., за участю транспортного засобу Форд Сієра, державний номер 60292 КЕ.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги приписи ст.31 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», господарський суд дійшов, що у даному випадку обґрунтованим є стягнення з відповідача страхового відшкодування, розмір якого визначено саме на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, а саме згідно звіту №11427 від 10.04.2015р.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва «Київавтошляхміст» до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування в сумі 12 415,81 грн. підлягають задоволенню частково, а саме на суму 9510,26 грн.

Згідно з приписами ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обох сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва «Київавтошляхміст», м.Київ до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», м.Київ про стягнення страхового відшкодування в сумі 12 415,81 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (01042, м.Київ, Печерський район, пров.Новопечерський, буд.19/3, ) на користь Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва «Київавтошляхміст» (01013, м.Київ, Печерський район, Набережно-Печерська дорога, буд.2, ) страхове відшкодування в сумі 9510,26 грн. та судовий збір в розмірі 1399,45 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 06.05.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 07.05.2015р.

Суддя М.О. Любченко