ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2015 р.Справа № 922/1225/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федорова Т.О.

розглянувши справу

за позовом В.о. прокурора міста Сєвєродонецька Луганської області в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Сєвєродонецьк
про розірвання договору оренди, стягнення та звільнення приміщення
за участю представників:

від органу прокуратури - Зливка К.О. (посв.№013773 від 06.12.12),

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року В.о. прокурора міста Сєвєродонецька Луганської області в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Сєвєродонецької міської ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 10 049,66 грн., суму пені в розмірі 903,57 грн.;

- розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 36 від 01.03.2010 року;

- зобов'язати відповідача звільнити нежитлове приміщення загальною площею 92,7 кв.м. за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, 7.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем покладених на нього зобов'язань за спірним договором оренди в частині своєчасності та повноти внесення орендної плати за отримане в користування нежитлове приміщення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.03.2015 року за вказаною позовною заявою порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.03.2015 року об 11:00 год.

Ухвалою суду від 24.03.2015 та від 14.04.2015 року розгляд справи відкладався на 05.05.2015 року о 10:30 год.

Ухвалою суду від 14.04.2015 року, в порядку ст. 69 ГПК України, строк вирішення спору було продовжено на 15 днів до 20.05.2015 року включно.

Прокурор у судовому засіданні 05.05.2015 року підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити.

Позивач, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, у призначене судове 05.05.2015 року засідання не з'явився.

Відповідач в господарське засідання 05.05.2015 року не прибув. Про причини неявки суд не повідомив. Витребуваних ухвалою суду від 04.03.2015 року документів не надав.

На адресу суду повернулись ухвали про порушення провадження по справі від 04.03.2015 року та про відкладення розгляду справи від 24.03.2015, які надсилались відповідачу, з довідкою відділення Укрпошти про повернення відправлення у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до пунктів 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Так, судова кореспонденція направлялась відповідачу за адресою, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з урахуванням чого відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про розгляд справи в господарському суді.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення прокурора, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Так, 10.03.2010 року між Фондом комунального майна Сєвєродонецької міської ради (Орендодавцем) та Фізичною особою - підприємцем (Орендарем) був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 36 (надалі - Договір).

Згідно пункту 1.1. цього Договору предметом оренди є нежитлове приміщення інв.№ 283/1, загальною площею 92,7 кв.м., розташоване в місті Сєвєродрнецьк по проспекту Космонавтів, 7.

Об'єкт оренди був переданий відповідачу за актом приймання-передачі від 01.03.2010 року (а.с. 17).

Згідно п. 3.2.10 Договору, Орендар зобов'язався вчасно та в повному обсязі вносити орендну плату за користування орендованим нежитловим приміщенням.

Відповідно до 5.4. Договору (в редакції додаткової угоди № 1 до договору), орендна плата вноситься щоквартально не пізніше 10-го числа наступного за кварталом місяця на відповідний рахунок Фонду комунального майна. При цьому Орендар самостійно корегує місячну орендну плату за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Між тим, відповідач допустив порушення своїх зобов'язань за зазначеним договором, а саме несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату орендної плати, у зв'язку з чим за період з жовтня 2013 року по грудень 2014 року включно, з врахуванням часткових оплат, у нього виникла заборгованість у розмірі 10 049,28 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.5 ст.762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 284 Господарського кодексу України орендна плата є істотною умовою договору оренди.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Відповідно до пункту 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату встановлені частиною 2 статті 285 Господарського кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати орендної плати за жовтень 2013 року - грудень 2014 року у розмірі 10 049,28 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 10 049,28 грн. на користь позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тому, згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Штрафними санкціями, відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.3. Договору сторони визначили, що Орендар за несплату орендної плати у встановлений цим Договором строк сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від квартальної орендної плати за кожен день прострочення платежу.

Позивачем зроблений розрахунок пені, відповідно до якого нарахована пеня в загальній сумі 903,57 грн. з урахуванням періодів прострочення сплати. Наданий суду розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства, умовам договору та фактичним відносинам, що склалися між сторонами, та не спростований відповідачем.

За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 903,57 грн.

Прокурором також заявлена вимога про розірвання вищезазначеного договору оренди.

Згідно з частинами 1, 3 ст.291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Статтею 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що відповідач не сплачує орендну плату в строк більше року, що є суттєвим порушенням умов Договору, суд вважає вимоги про розірвання Договору оренди № 36 від 01.03.2010 р. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положеннями ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму на наймача покладено обов'язок негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, останній зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з ч.2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Суд зазначає, що аналіз вказаної норми свідчить, що особа на підтвердження виконання зобов'язання за договором найму вправі в судовому порядку вимагати передачі їй майна, що було предметом договору, за актом приймання-передачі.

Приймаючи до уваги, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору оренди нежитлового приміщення № 36 від 01.03.2010 р., суд вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню в частині зобов'язання відповідача звільнити та передати нежитлові приміщення, що були об'єктом оренди, позивачу.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про їх задоволення в повному обсязі.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, керується ст.ст. 44, 49 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (93400, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Фонду комунального майна Сєвєродонецької міської ради (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 32, р/р 1058 в ГУДКСУ в Луганській області, МФО 804013, код 25372814) заборгованість з орендної плати в сумі 10 049,66 грн., а також пеню в розмірі 903,57 грн.

Розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 26 від 01.03.2010 року, укладений між Фондом комунального майна Сєвєродонецької міської ради (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 32, код 25372814) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (93400, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1).

Зобов'язати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 (93400, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) звільнити нежитлове приміщення загальною площею 92,7 кв.м., що розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, 7.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (93400, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) - 4 263 грн. судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його підписання шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Повне рішення складено 12.05.2015 р.

Суддя С.Ч. Жельне

справа № 922/1225/15