ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2015 р. Справа № 908/5557/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Фоміна В. О., суддя Шевель О. В.,

при секретарі Катренко І.С.,

за участю представників сторін:

позивача - Максимченко І.В. на підставі довіреності №23-12/14-3 від 23.12.2014р.,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (вх.№1385З/2) на рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі № 908/5557/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест", м. Дружківка, Донецька обл.

про стягнення 99 967,98 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.09.2015р. у справі №908/5557/14 (суддя Алейникова Т.Г.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" 99 967, 98грн. основного боргу та 1 999, 36грн. витрат на судовий збір.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" про стягнення боргу в сумі 99 967, 98грн. відмовити, судові витрати покласти на позивача.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що розірвання договору фінансового лізингу свідчить про невиконання позивачем своїх обов'язків щодо надання у власність відповідачеві предмету лізингу, що позбавляє позивача права вимагати його оплати; рахунки на сплату заборгованості не були належним чином пред'явлені до оплати відповідачу; сума лізингових платежів була частково сплачена згідно платіжного доручення №4229 від 23.12.2013р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2015р. у справі №908/5557/14 прийнято апеляційну скаргу до провадження.

17.03.2015р. апелянтом подано до Харківського апеляційного господарського суду клопотання (вх.№4299) про зупинення провадження у справі №908/5557/14 за апеляційною скаргою ТОВ "Карпатибудінвест" на рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. до вирішення пов'язаної з нею справи №910/4640/15-г за позовом ТОВ "Карпатибудінвест" до ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" про визнання недійсним договору лізингу, що розглядається господарським судом м. Києва.

01.04.2015р. позивач подав до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№5133), просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду від 09.09.2015р. - без змін.

07.04.2015р. апелянтом повторно подано до Харківського апеляційного господарського суду клопотання (вх.№5684) про зупинення провадження у справі №908/5557/14 за апеляційною скаргою ТОВ "Карпатибудінвест" на рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. до вирішення пов'язаної з нею справи №910/4640/15-г за позовом ТОВ "Карпатибудінвест" до ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" про визнання недійсним договору лізингу, що розглядається господарським судом м. Києва, з обґрунтуванням своїх вимог.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 08.04.2015р. представник апелянта підтримав клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення пов'язаної з нею справи №910/4640/15-г за позовом ТОВ "Карпатибудінвест" до ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" про визнання недійсним договору лізингу, що розглядається господарським судом м. Києва.

Також представник апелянта надав пояснення, що клопотання про зупинення провадження у справі, подане представником до апеляційного господарського суду 07.04.2015р., є більш обґрунтованим, просить суд розглядати дане клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015р. у справі №908/5557/14 клопотання ТОВ "Карпатибудінвест" про продовження строку розгляду справи задоволено; продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів; розгляд справи відкладено на 06.05.2015р.; зобов'язано сторони здійснити звірку розрахунків за договором фінансового лізингу №LC5298-05/11 від 03.06.2011р. за спірний період, надати копії первинних бухгалтерських документів щодо заборгованості відповідача перед позивачем за договором фінансового лізингу; відповідачу надати документи про хід розгляду справи №910/4640/15-г господарським судом м. Києва за позовом ТОВ "Карпатибудінвест" до ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" про визнання недійсним договору лізингу.

27.04.2015р. позивачем подано до Харківського апеляційного господарського суду заяву (вх.№6893) про долучення до матеріалів справи копій виписки по рахунку, платіжного доручення №4229 від 23.12.2013р. на оплату лізингових платежів в сумі 2 228 894, 00грн., актів звіряння за періоди 01.06.2011р. - 31.03.2014р., 01.04.2014р. - 30.09.2014р.

Розпорядженням голови Харківського апеляційного господарського суду від 06.05.2015р. у зв'язку з відпусткою суддів Плахова О.В., Шутенко І.А., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 06.05.2015р. представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі №908/5557/14 залишити без змін. Пояснив, що рішенням господарського суду м. Києва у справі №910/4640/15-г відмовлено ТОВ "Карпатибудінвест" у задоволенні позову про визнання договору фінансового лізингу №LC5298-05/11 від 03.06.2011р., укладеного між ТОВ "Карпатибудінвест" та ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль", недійсним.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був обізнаний про час та місце розгляду справи (т.2 а.с.63), витребуваних ухвалою суду від 08.04.2015р. документів не надав.

Розглянувши клопотання апелянта про зупинення провадження у справі №908/5557/14 до вирішення пов'язаної з нею справи №910/4640/15-г за позовом ТОВ "Карпатибудінвест" до ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" про визнання недійсним договору лізингу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Згідно з пунктом 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р., пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Судова колегія зазначає, що наявність спору про визнання договору недійсним в іншому суді не є безумовною підставою для зупинення провадження у даній справі, оскільки не перешкоджає суду самостійно надати оцінку відповідності вимогам чинного законодавства договору фінансового лізингу під час вирішення спору про стягнення заборгованості по лізинговим платежам на підставі цього договору.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що апелянт належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, зважаючи на строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, передбачені статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів клопотання апелянта про зупинення провадження у даній справі залишає без задоволення та вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №LC5298-05/11 від 03.06.2011р. (надалі - Договір) (т.1 а.с.9-12), відповідно до умов якого Лізингодавець зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього Договору), а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що вартість предмету лізингу на момент підписання цього Договору становить 137 552, 16грн., у т.ч. ПДВ 20 %.

Відповідно до пункту 3.1. Договору, заборгованість Лізингоодержувача перед Лізингодавцем виникає в момент передачі Предмета лізингу Лізингоодержувачу в сумі, що перевищує розмір фактично сплаченого Лізингоодержувачем авансового лізингового платежу, розрахованого за правилами цього розділу, по відношенню до вартості предмета лізингу, зазначеної в пункті 2.1. цього Договору. Розмір такого перевищення, розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти, є базою для розрахунку лізингових платежів, вартості фінансування та є заборгованістю Лізингоодержувача за сплати вартості Предмета лізингу, виражених у грошовому еквіваленті.

Згідно з пунктом 3.2 Договору, розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти розмір заборгованості Лізингоодержувача зазначається у графіку розрахунку заборгованості (Додаток № 1 до цього договору), який сторони підписують після визначення остаточної вартості предмета лізингу.

01.10.2011р. сторонами у справі укладено угоду про внесення змін до договору оренди (фінансового лізингу) від 03.06.2011р. №LC5298-05/11 (т.1 а.с.23-25), відповідно до умов якої сторони внесли зміни до додатку № 1 "Графік розрахунку заборгованості" та виклали його в новій редакції.

Як зазначено у пункті 4.1 Договору, Лізингоодержувач за цим Договором сплачує відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі.

Відповідно до пункту 4.2. Договору, Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування у період з моменту передачі Предмета лізингу до повної виплати Лізингоодержувачем заборгованості Лізингодавцю, визначеної за правилами цього Договору за ставкою LIBOR ПЛЮС 7% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку пункту 3.1. цього Договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за Курсом продажу (Розділ 1 "Визначення" Загальних умов Додатку 4 до цього Договору), крім того ПДВ.

Пунктом 4.3. Договору сторони передбачили, що Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії Лізингодавця (комісія лізингодавця).

Відповідно до приписів пункту 4.4 Договору, розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в пункті 4.2. цього договору від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку. Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за курсом продажу з дотриманням умов частини 2 цього пункту.

Комісія Лізингодавця розрахована у гривнях не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості Лізингоодержувача згідно даних колонки D графіку (Додаток 1 до договору).

Загальні умови фінансового лізингу сторони передбачили в додатку №4 до договору фінансового лізингу від 03.06.2011р. №LC5298-05/11 (т.1 а.с.18-22), пунктом 1.2. якого визначено, що приймання та передача предмета лізингу оформляється актом приймання-передачі.

За актом приймання-передачі предмета лізингу від 03.06.2011р. ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" передав, а ТОВ "Карпатибудінвест" прийняв у користування предмет лізингу згідно специфікації від 03.06.2011р. (Додаток № 2 до договору), а саме: Напівпричіп Yuksel ST_DT3AP3501, 2008р.в. №шасі/кузова NP12129 (т.1 а.с.16-17).

Пунктом 3 акту приймання-передачі від 03.06.2011р. сторони визначили, що до Лізингоодержувача переходять усі ризики, пов'язані з користуванням та володінням предмета лізингу.

За приписами пункту 5.3. Загальних умов фінансового лізингу (додаток №4 до договору), Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням пункту 5.4. цих Загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку.

У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутись до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Як зазначено у пункті 7.1. Загальних умов фінансового лізингу, Лізингоодержувач протягом строку лізингу за свій рахунок забезпечує страхування предмета лізингу в страховій компанії згідно визначеного Лізингодавцем переліку на випадок: знищення (загибелі), розкрадання (викрадення), пошкодження (псування) предмета лізингу та на всі випадки, передбачені Правилами страхування страховика (АВТОКАСКО/повний пакет).

Згідно з пунктом 7.4. Загальних умов фінансового лізингу, якщо за п'ять днів до закінчення дії страхового договору або граничного строку сплати страхових платежів (платежу) Лізингоодержувач не здійснить сплату страхових платежів (платежу), та Лізингодавець має право самостійно застрахувати такий предмет лізингу, а Лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати Лізингодавцю такі витрати зі страхування предмета лізингу, крім того ПДВ у розмірах, визначених чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 8.1. Договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором.

Досліджуючи укладений між сторонами у справі договір фінансового лізингу, судова колегія приходить до висновку, що договір відповідає вимогам закону, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Колегія суддів зазначає, що за приписами статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 806 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Загальні правові та економічні засади фінансового лізингу регламентуються Законом України "Про фінансовий лізинг".

Частиною 2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору фінансового лізингу ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактури (акти виконаних робіт) з відшкодування частини вартості предмету лізингу та комісії Лізингодавця на загальну суму 99 967, 98 грн. за період: лютий 2013 року - вересень 2014 року (т.1 а.с.26-46).

Згідно матеріалів справи, позивачем було надіслано на адресу відповідача: 60200, Чернівецька обл., Сокирянський р-н, м. Сокиряни, вул. Кобилянської, 25 (відповідає адресі, зазначеній у договорі фінансового лізингу) та адресу: 86430, Донецька обл., м. Єнакієве, пр-т Леніна, 132, кв.17 вимоги про сплату заборгованості за договорами фінансового лізингу, у тому числі №LC5298-05/11 від 03.06.2011р., з доданими до вимоги рахунку на сплату заборгованості та розшифровки до рахунку (т.1 а.с.51-58).

Проте, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором фінансового лізингу №LC5298-05/11 від 03.06.2011р. та виставлені позивачем рахунки у період з лютого 2013 року по вересень 2014 рік на загальну суму 99 967, 98грн. не оплатив.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 08.04.2015р. представник відповідача підтвердив, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором фінансового лізингу №LC5298-05/11 від 03.06.2011р. існує, проте, вважає, що сума заборгованості є меншою.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 08.04.2015р. зобов'язано сторони здійснити звірку розрахунків за договором фінансового лізингу №LC5298-05/11 від 03.06.2011р. за спірний період.

Як вбачається із наданих позивачем документів, сторонами у справі складено акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.06.2011р. - 31.03.2014р. (т.2 а.с.101-134), відповідно до якого заборгованість за договором фінансового лізингу №LC5298-05/11 від 03.06.2011р. станом на 01.04.2014р. становить 97 055, 90грн.

Акт підписано та скріплено печатками сторін у справі.

Крім того, 21.11.2014р. позивачем направлено на адресу відповідача акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.04.2014р. - 31.09.2014р. (т.2 а.с.135-143), за яким заборгованість, з урахуванням сальдо початкового станом на 01.04.2014р. в розмірі 97 055, 90грн., по вересень 2014 року становить 163 139, 20грн.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 06.05.2015р. представник позивача надав пояснення, що фактично заборгованість відповідача перед позивачем є більшою, ніж заявлено в позовній заяві. Проте, вимогою позивача є стягнення заборгованості саме по поточним лізинговим платежам у розмірі 99 967, 98грн., зазначених у рахунках-фактурах за період: лютий 2013 року - вересень 2014 року, без врахування штрафних санкцій та інших нарахувань.

Посилання апелянта на те, що фактично сума лізингових платежів за спірним договором фінансового лізингу була сплачена частково згідно платіжного доручення № 4229 від 23.12.2013 року відхиляються колегію суддів, оскільки надана відповідачем копія платіжного доручення №4229 датована 23.12.2013р., у той час як акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.06.2011р. - 31.03.2014р. складено сторонами у справі станом на 01.04.2014р., з урахуванням даного платежу.

Наявною у матеріалах справи випискою по рахунку (т.1 а.с.111-139) підтверджується заявлена до стягнення заборгованість відповідача.

Відповідачем суду апеляційної інстанції доказів сплати заборгованості не надано.

Доводи апелянта, що позивачем рахунки на сплату заборгованості не були належним чином пред'явлені до оплати відповідачу, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє, оскільки відповідно до пункту 5.3. додатку № 4 до договору фінансового лізингу, у разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутись до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Доказів звернення відповідачем до позивача щодо неотримання рахунків-фактур по договору фінансового лізингу матеріали справи не містять, як і не містять доказів повідомлення відповідачем позивача про зміну адреси, зазначеної у договорі фінансового лізингу.

Крім того, згідно наявної у матеріалах справи копії банківської виписки відповідач сплачував лізингові платежі у період з червня 2011 року по вересень 2012 року по договору фінансового лізингу № LC5298-05/11 від 03.06.2011р., отже, був обізнаний з наявними зобов'язаннями щодо сплати поточних лізингових платежів.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно встановив наявність заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати лізингових платежів на суму 99 967, 98грн. у період з лютого 2013 року по вересень 2014 рік на підставі виставлених позивачем рахунків-фактур, у зв'язку з чим обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Щодо доводів апелянта, що договір фінансового лізингу від 03 червня 2011 року №LC5298-05/11 є припиненим (розірваним) внаслідок незаконного заволодіння невідомими особами технікою, яка є предметом спірного договору лізингу, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 7.7 Загальних умов договору (Додаток №4 до договору) передбачено, що у випадку знищення, викрадення або втрати предмету лізингу, незалежно від того був такий випадок визначний страховим чи ні, Лізингоодержувач зобов'язаний протягом 15 календарних днів з моменту настання такої події сплатити Лізингодавцю визначені в пункті 10.4 Загальних умов фінансового лізингу платежі, в тому числі, заборгованість по поточних лізингових платежах.

Пунктом 7.8 Загальних умов фінансового лізингу передбачено, що лише у випадку сплати Лізингоодержувачем сум визначених у пункті 7.7, Лізингодавець протягом 15 календарних днів передає Лізингоодержувачу свої права Вигодонабувача за договором страхування, а право власності на предмет лізингу при цьому переходить до Лізингоодержувача на підставі договору купівлі-продажу (викупу) предмету лізингу.

Письмові повідомлення, адресовані позивачу відповідачем про факти заволодіння предметом лізингу сторонніми особами, у матеріалах справи відсутні.

Крім того, пунктом 5.5 Загальних умов фінансового лізингу передбачено, що Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі незалежно від фактичного користування предметом лізингу.

Таким чином, обов'язок відповідача сплатити поточні лізингові платежі за період користування предметами лізингу не ставиться в залежність від фактичного користування предметом лізингу, а також не припиняє такі зобов'язання у випадку викрадення, знищення або втрати предмета лізингу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості з оплати лізингових платежів в сумі 99 967, 98грн., що виникла за період з лютого 2013 року по вересень 2014 рік включно.

При цьому, обов'язок з оплати останнього лізингового платежу, що заявлений позивачем у цій справі, за вересень 2014 року виник у відповідача відповідно до умов пункту 5.3. Загальних умов фінансового лізингу з 08.09.2014 року.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0009694, датою надходження заяви директора ТОВ "Карпатибудінвест" до Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві про вчинення кримінального правопорушення є 10 вересня 2014 року, а датою внесення Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві відомостей до ЄРДР щодо вчиненого кримінального правопорушення є 11 вересня 2014 року (т. 1 а.с.86).

Таким чином, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, обставини на які посилається відповідач, як на підставу припинення договору фінансового лізингу від 03 червня 2011 року №LC5298-05/11 виникли вже після виникнення у відповідача обов'язку зі сплати лізингових платежів за заявлений позивачем у цій справі період.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що внесення платежів за договором (в силу пункту 5.3. Загальних умов фінансового лізингу (додаток №4 до договору)) є авансовим і виникає на початок періоду лізингових платежів, а пункт 10.3.2 передбачає оплату лізингових платежів і за період, який слідує за періодом дострокового припинення дії договору, отже, відповідач зобов'язаний сплатити рахунок, в тому числі, і за вересень 2014 року. Крім того, обставини, на які посилається відповідач (викрадення майна) як на підставу припинення договору, виникли вже після виникнення у останнього обов'язку зі сплати лізингових платежів за заявлений позивачем у цій справі період.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарським суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі № 908/5557/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі № 908/5557/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 08.05.2015 року.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Фоміна В. О.

Суддя Шевель О. В.