КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Справа№ 911/4497/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Новікова М.М.

Іоннікової І.А.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Шторгин О.М,, дов. б/н від 22.09.2014р.

від відповідача-1: Дудник А.О., дов. № 3 від 06.01.2015р.

від відповідача-2: Дзюбайло О.О., дов. № 01-22/6-106 від 17.01.2015р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна

України по Київській області

на рішення Господарського суду Київської області

від 13.01.2015 р.

у справі № 911/4497/14 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Дочірнього підприємства „Кюне і Нагель"

до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна

України по Київській області

2) Державного підприємства „Міжнародний аеропорт

„Бориспіль"

про спонукання укласти додаткову угоду до договору

оренди

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Кюне і Нагель" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про спонукання укласти додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.03.2010р. № 02.1.2-14/24-4 у наступній редакції:

"Додаткова угода № 1

до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.03.2010р. № 02.1.2-14/24-4

м. Київ "__"_________ 2014р.

Ми, що нижче підписалися, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області (надалі - орендодавець), в особі начальника Регіонального відділення Балабая Василя Миколайовича, що діє а підставі Положення з однієї сторони, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (надалі - балансоутримувач), в особі виконуючого обов'язки Генерального директора Дихне Євгенія Григоровича, який діє на підставі Статуту з другої сторони, та Дочірнє підприємство "Кюне і Нагель" (надалі - орендар), в особі Генерального директора Шкарбана Віктора Івановича, який діє на підставі Статуту, з третьої сторони, уклали цю додаткову угоду до договору оренди від 18.03.2010р. № 02.1.2-14/24-4 (далі - договір оренди) про наведене нижче:

1. Сторони домовились, що термін дії договору оренди продовжено на строк, що становить два роки одинадцять місяців.

2. Всі інші положення договору залишаються без змін.

3. Додаткова угода № 1 до договору оренди є невід'ємною і складовою частиною договору оренди від 18.03.2010р. № 02.1.2-14/24-4.

4. Додаткова угода № 1 укладена в трьох примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу (орендодавцю, балансоутримувачу, орендарю).

Орендодавець РВ ФДМУ по Київській області ____________________ Балансоутримувач ДП МА "Бориспіль" __________________Орендар ДП "Кюне і Нагель" __________________".
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перший відповідач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області безпідставно ухиляється від передбаченого у п. 14.4 договору обов'язку укласти із позивачем додаткову угоду до договору щодо його продовження на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені ним за відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.01.2015р. у справі № 911/4497/14 позов задоволено повністю. Спонукати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області та Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" укласти додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.03.2010р. № 02.1.2-14/24-4 у наступній редакції:

"Додаткова угода № 1

до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.03.2010р. № 02.1.2-14/24-4

м. Київ "__"_________ 2014р.

Ми, що нижче підписалися, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області (надалі - орендодавець), в особі начальника Регіонального відділення Балабая Василя Миколайовича, що діє а підставі Положення з однієї сторони, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (надалі -балансоутримувач), в особі виконуючого обов'язки Генерального директора Дихне Євгенія Григоровича, який діє на підставі Статуту з другої сторони, та Дочірнє підприємство "Кюне і Нагель" (надалі - орендар), в особі Генерального директора Шкарбана Віктора Івановича, який діє на підставі Статуту, з третьої сторони, уклали цю додаткову угоду до договору оренди від 18.03.2010р. № 02.1.2-14/24-4 (далі - договір оренди) про наведене нижче:

1. Сторони домовились, що термін дії договору оренди продовжено на строк, що становить два роки одинадцять місяців.

2. Всі інші положення договору залишаються без змін.

3. Додаткова угода № 1 до договору оренди є невід'ємною і складовою частиною договору оренди від 18.03.2010р. № 02.1.2-14/24-4.

4. Додаткова угода № 1 укладена в трьох примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу (орендодавцю, балансоутримувачу, орендарю).

Орендодавець РВ ФДМУ по Київській області ____________________ Балансоутримувач ДП МА "Бориспіль" __________________Орендар ДП "Кюне і Нагель" __________________".
Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області на користь Дочірнього підприємства "Кюне і Нагель" 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою,в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 13.01.2015р. у справі № 911/4497/14 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2015р. у справі № 911/4497/14 апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 28.04.2015р.

28.04.2015р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 13.01.2015р. у справі № 911/4497/14 без змін.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду Київської області від 13.01.2015р. у справі № 911/4497/14 скасувати та прийняти нове рішення у цій справі, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Між сторонами у справі було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.03.2010р. № 02.1.2-14/24-4, відповідно до умов якого перший відповідач - орендодавець передає, а позивач - орендар приймає в строкове платне користування частину твердого покриття на території СПВО аеропорту загальною площею 108,0 м2 (майно) (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору майно знаходиться на балансі другого відповідача - балансоутримувача та розміщене за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт.

У п. 1.3 договору сторони погодили, що вартість майна за незалежною оцінкою станом на 30.09.2009р. становить 765087 грн.

Майно передається в оренду для розміщення вагона модульного типу для орендаря для здійснення діяльності щодо оформлення документації та перевезення вантажів авіатранспортом (п. 1.4 договору)

Згідно пункту 3.2 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і за результатами конкурсу за базовий місяць розрахунку без врахування ПДВ становить 11476,31 грн.

Відповідно до п. 14.1 договору його укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 18.03.2010р. до 17.02.2013р. включно.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною договору при обов'язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об'єктом оренди (п. 14.4 договору).

Згідно розрахунку до договору орендна ставка визначена в розмірі 18% в рік від вартості об'єкта оренди.

Відповідно до акта передачі-приймання орендованого майна від 18.03.2010р., балансоутримувач передав, а орендар прийняв у користування майно - частину твердого покриття на території СПВО міжнародного аеропорту "Бориспіль" загальною площею 108,0 м2, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно із ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частиною 2 ст. 17 Закону України " Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Враховуючи те, що продовження дії договору на той самий строк і на тих самих умовах відповідно до приписів п. 14.4 договору сторони оформляють додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною договору, дотримуючись загального порядку укладення господарських договорів, визначеного ст. 181 Господарського кодексу України сторони здійснили листування з приводу укладення додаткової угоди до вищезазначеного договору щодо продовження його дії на той самий строк і на тих самих умовах, завірені копії листів залучені до матеріалів справи.

Однак, між позивачем і першим відповідачем в процесі узгодження тексту додаткової угоди до договору оренди виникли суперечності з приводу розміру орендної ставки.

Таким чином, позивачем за наявності відповідних підстав було вжити всіх передбачених умовами договору заходів на продовження строку дії договору.

У зв'язку з недосягненням сторонами договору згоди з приводу розміру орендної ставки та як наслідок не укладанням додаткової угоди, позивач передав вирішення даного спору на розгляд господарському суду, мотивуючи свої вимоги безпідставним ухиленням Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області від передбаченого у п. 14.4 договору обов'язку укласти із позивачем додаткову угоду до договору щодо його продовження на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені ним за відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця.

У якості підстави ухилення від укладання додаткової угоди та невизнання позову перший відповідач посилається на те, що позивач використовує об'єкт оренди для розміщення брокерської контори, в зв'язку з чим величина орендної ставки, яка залежить від цільового використання об'єкта оренди повинна бути встановлена в розмірі 40% в рік від вартості об'єкта оренди, а не в розмірі 18% в рік від вартості об'єкта оренди, якій визначений в договорі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. N 786, затверджено Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу (надалі Методика).

Відповідно до п. 8. Методики у разі оренди нерухомого майна (крім оренди нерухомого майна фізичними та юридичними особами, зазначеними у пункті 10 цієї Методики) розмір річної орендної плати визначається за формулою: Опл = Вп х Сор/100, де Вп - вартість орендованого майна, визначена шляхом проведення незалежної оцінки; Сор - орендна ставка, визначена згідно з додатком 2.

У п. 3 додатку 2 до Методики за використання орендарем нерухомого майна за цільовим призначенням - розміщення фінансових установ, ломбардів, бірж, брокерських, дилерських, маклерських, рієлторських контор (агентств нерухомості), банкоматів встановлено орендну ставку в розмірі 40%.

У п. 26 зазначеного додатку за використання орендарем нерухомого майна за цільовим призначенням - розміщення транспортних підприємств з перевезення вантажів встановлено орендну ставку в розмірі 18%.

Укладаючи договір, сторони у п. 1.4 договору визначили, що майно передається в оренду для розміщення офісу для здійснення діяльності щодо оформлення документації та перевезення вантажів авіатранспортом, та визначили розмір орендної ставки - 18%, що був закріплений у розрахунку орендної плати.

Згідно до Відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на момент укладення договору, видами діяльності позивача є: 63.12.0 Складське господарство; 63.40.0 Організація перевезення вантажів, 70.20.0 Здавання в оренду власного нерухомого майна, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 19910993, який зроблений судом та залучений до матеріалів справи. На час розгляду справи видами діяльності позивача є: 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 62.02 Консультування з питань інформатизації, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 19580385, який залучений до матеріалів справи.

В Обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на отриману інформацію від Департаменту митних інформаційних технологій та статистики Державної митної служби України (лист від 08.08.2012р. № 18/15-17-5460) щодо юридичних осіб, які здійснювали декларування зовнішньоекономічних операцій на митному пості "Бориспіль" Київської обласної митниці, серед яких значиться позивач, який є орендарем державного майна, вважає, що позивач здійснюючи на орендованій площі свою господарську діяльність з організації перевезення вантажів, яка включає надання послуг митних брокерів, повинен сплачувати орендну плату відповідно до п. 3 додатку 2 Методики, в розмірі 40 %.

Згідно ст. 17 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" брокерська діяльність є одним із видів професійної діяльності з торгівлі цінними паперами.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" поєднання професійної діяльності на фондовому ринку з іншими видами діяльності забороняється.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 416 Митного кодексу України митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний брокер провадить митну брокерську діяльність у будь-якому органі доходів і зборів України.

Згідно Методологічних основ та пояснень (КВЕД-2010), затверджених Наказом Держкомстату від 23.12.2011 № 396, діяльність митних брокерів включена до класу 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Тобто, ця діяльність не може розглядатись як діяльність фінансових установ, ломбардів, бірж, брокерських, дилерських, маклерських, рієлторських контор (агентств нерухомості), банкоматів (п. 3 додатку 2 Методики), яка віднесена до розділів 64 та 66 КВЕД-2010.

Таким чином, діяльність митного брокера і брокерської контори є несумісною, а самі поняття не є тотожними, що також підтверджується листом-відповіддю Департаменту організації та митного контролю та оформлення Державної митної служби України від 17.04.2012 № 12/2-12.1/1289.

Відповідно до листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 04.12.2014р. № 11/03/22526/НК, Дочірнє підприємство "Кюне і Нагель" будь-яких ліцензії на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з торгівлі цінними паперами не отримувало.

Таким чином, діяльність позивача не підпадає під дію п. 3 додатку 2 Методики та має бути врегульована відповідно до п. 26 Додатку 2 Методики, а орендна ставка має бути встановленою в розмірі 18 %.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що оскільки позивач, як орендар, належним чином виконував свої обов'язки за вказаним договором оренди впродовж його дії має переважне право на укладення договору оренди на новий строк, отримав в органі, уповноваженому управляти об'єктом оренди - Міністерство інфраструктури України дозвіл на продовження терміну дії вищезазначеного договору оренди, що підтверджується листом від 21.06.2013р. № 6674/16/10-13 Міністерства інфраструктури України, після закінчення строку дії договору продовжив користуватися орендованим майном за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення строку дії договору оренди та враховуючи те, що продовження дії договору на той самий строк і на тих самих умовах відповідно до приписів п. 14.4 договору сторони оформляють додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною договору, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області отримавши від позивача пропозицію продовжити термін дії договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.03.2010р. № 02.1.2-14/24-4 шляхом підписання додаткової угоди до нього, без достатньої правової підстави відмовлено йому в укладенні вказаної додаткової угоди до договору.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 13.01.2015р. у справі № 911/4497/14 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 13.01.2015р. у справі № 911/4497/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/4497/14 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку

.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді М.М. Новіков

І.А. Іоннікова