ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р. Справа № 911/1001/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Млин»

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»

про стягнення 219334,31 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Сохацький Ю.В., довір. № 6 від 13.05.2015 р.

від відповідача: Корчук О.О., довір. № 20-01/02 від 20.01.2015 р.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Млин» (далі - ТОВ «Агро-Млин», позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі - ДП «Укрспирт», відповідач) про стягнення 606740,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунку з позивачем за поставку товару відповідно до договору поставки зернових культур № 33-14-03 від 05.03.2014 р., у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 415911,00 грн. основного боргу, 45344,21 грн. пені, 145485,50 грн. штрафу, а також судовий збір.

Розгляд справи відкладався.

30.03.2015 р. до господарського суду Київської області ТОВ «Агро-Млин» було подано заяву б/н від 27.03.2015 р. про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 174995,00 грн. основного боргу, 45344,21 грн. пені, 145485,50 грн. штрафу, а також судовий збір.

Подана заява прийнята судом до розгляду, оскільки право на зменшення розміру позовних вимог є процесуальним правом позивача, визначеним ст. 22 ГПК України, яке може бути ним реалізовано у будь-який час до прийняття рішення у справі.

У судовому засіданні 30.03.2015 р. представником відповідача було подано відзив б/н від 30.03.2015 р., відповідно до якого відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агро-Млин» до ДП «Укрспирт» відмовити у повному обсязі.

За твердженням відповідача, позивачем було передчасно заявлено позовні вимоги про стягнення 415911,00 грн., оскільки відповідно до п. 4.7 договору постачальник зобов'язувався надати покупцю для кожної партії товару належним чином оформлені документи: товарно-транспортну накладну, видаткову накладну, посвідчення про якість, податкову накладну. Таким чином, сторонами було обумовлено момент виникнення у ДП «Укрспирт» зобов'язання щодо оплати вартості поставленого товару із застосуванням відстрочки платежу 20 банківських днів, а саме - після надання позивачем, зокрема, посвідчення про якість поставленого товару. Позивачем не було передано ДП «Укрспирт» посвідчення про якість поставленого товару, отже у відповідача не виникло зобов'язання здійснити його оплату.

Щодо нарахованої позивачем пені, відповідач зазначив, що на позивача, котрий заявив вимогу про стягнення пені, покладається і обов'язок підтвердити факт належного виконання останнім договірних зобов'язань та настання строку оплати за поставлений товар у покупця, проте ТОВ «Агро-Млин» при розрахунку пені не було зазначено посилань на товарно-транспортні накладні та конкретну дату передачі документів, що містять відомості про якість переданого товару, у зв'язку з чим, на думку відповідача, неможливо визначити настання строку оплати вартості товару.

16.04.2015 р. до господарського суду Київської області ТОВ «Агро-Млин» було подано відповідь на відзив б/н, б/д (вх. № 8619/15 від 16.04.2015 р.), відповідно до якої позивач зазначив, що твердження відповідача щодо ненадання позивачем посвідчення про якість при поставці товару не відповідає дійсності, оскільки дані посвідчення якості проводились лабораторією відповідача ДП «Укрспирт» у момент отримання товару, а ТОВ «Агро-Млин» лише погоджувало їх результати. Крім того, на підтвердження факту отримання зазначених вище посвідчень про якість свідчать копії журналу проведених досліджень та приймання на склад, що ведеться відповідачем.

16.04.2015 р. до господарського суду Київської області ТОВ «Агро-Млин» було подано заяву б/н, б/д (вх. № 8618/15 від 16.04.2015 р.) про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 20000,00 грн. основного боргу, 53848,81 грн. пені, 145485,50 грн. штрафу, а також судовий збір.

За вказаних обставин суд здійснює розгляд позовних вимог в редакції заяви б/н, б/д (вх. № 8618/15 від 16.04.2015 р.), а саме - про стягнення з відповідача 20000,00 грн. основного боргу, 53848,81 грн. пені, 145485,50 грн. штрафу.

Крім того, 16.04.2015 р. у судовому засіданні представником відповідача було подано клопотання б/н від 16.04.2015 р. про продовження строку розгляду спору у даній справі на 15 днів понад строк, встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.04.2015 р. було продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 26.05.2015 р.

13.05.2015 р. до господарського суду Київської області ДП «Укрспирт» було подано додаткові пояснення до відзиву № 4-2/412 від 13.05.2015 р., відповідно до яких відповідач заперечує проти заявленого до стягнення позивачем з ДП «Укрспирт» штрафу в розмірі 145485,50 грн., оскільки ДП «Укрспирт» не відмовлялось в односторонньому порядку від виконання взятих на себе зобов'язань за договором поставки зернових культур № 33-14-03 від 05.03.2014 р. та сплатило на користь ТОВ «Агро-Млин» 395911,00 грн., зазначивши при цьому, що заборгованість станом на 13.05.2015 р. відповідача перед позивачем становить 20000,00 грн.

У судовому засіданні 14.05.2015 р. представник відповідача зазначив про часткову сплату основного боргу в сумі 10000,00 грн. в підтвердження чого надав платіжне доручення № 1042 від 13.05.2015 р., представник позивача підтвердив оплату основного боргу в зазначеній вище сумі.

У судовому засіданні 14.05.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав; представник відповідача проти позову заперечував.

У судовому засіданні 14.05.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

05.03.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Млин» (постачальник) та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (покупець) було укладено договір поставки зернових культур, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставляти у період 2014 року зернові культури (продукція), а покупець зобов'язується в порядку та на умовах даного договору прийняти та оплатити таку продукцію.

Згідно з п. 4.1 договору постачальник зобов'язується постачати покупцеві продукцію протягом 2014 року узгодженими партіями до закінчення строку дії даного договору.

У відповідності з п. 4.7 договору постачальник зобов'язаний надати покупцю для кожної партії продукції належним чином оформлені документи: товарно-транспортні накладні, видаткову накладну, посвідчення про якість, податкову накладну.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що оплата продукції здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Приймання продукції за кількістю та якістю здійснюється уповноваженими представниками обох сторін згідно вимог чинного законодавства (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 7.5 договору за односторонню відмову від виконання своїх зобов'язань, що випливають з цього договору винна сторона несе відповідальність у вигляді відшкодування завданих цими діями збитків та зобов'язується одноразово сплатити штраф на користь іншої сторони у розмірі 10% від ціни поставки.

Згідно з п. 7.6 договору за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день.

17.10.2014 р. між ТОВ «Агро-Млин» та ДП «Укрспирт» було укладено додаткову угоду № 4 до договору поставки зернових культур № 33-14-03 від 05.03.2014 р., відповідно до п. 1 якої сторони погодили поставку пшениці в обсязі 500 т за ціною 2350,00 грн. за 1 т в період з жовтня по листопад 2014 року.

Пунктом 2 додаткової угоди № 4 сторони передбачили відстрочку платежу на протязі 20 банківських днів з моменту отримання продукції на склад покупця при умові наявності всіх документів, встановлених п. 4.7 договору № 33-14-03 від 05.03.2014 р.

17.10.2014 р. між ТОВ «Агро-Млин» та ДП «Укрспирт» було укладено додаткову угоду № 5 до договору поставки зернових культур № 33-14-03 від 05.03.2014 р., відповідно до п. 1 якої сторони погодили поставку кукурудзи в обсязі 500 т за ціною 1800,00 грн. за 1 т в період з жовтня по листопад 2014 року.

Пунктом 2 додаткової угоди № 5 сторони передбачили відстрочку платежу на протязі 20 банківських днів з моменту отримання продукції на склад покупця при умові наявності всіх документів, встановлених п. 4.7 договору № 33-14-03 від 05.03.2014 р.

ТОВ «Агро-Млин» на виконання умов договору поставки зернових культур № 33-14-03 від 05.03.2014 р. та додаткових угод до нього було поставлено ДП «Укрспирт» товар за видатковими накладними, у тому числі - № Ок-0000033 від 17.10.2014 р. на суму 158625,00 грн., № Ок-0000034 від 18.10.2014 р. на суму 398880,00 грн., № Ок-0000037 від 19.10.2014 р. на суму 60012,00 грн., № Ок-0000040 від 20.10.2014 р. на суму 213474,00 грн., № Ок-0000041 від 20.10.2014 р. на суму 118836,00 грн., № Ок-0000043 від 21.10.2014 р. на суму 90945,00 грн., № Ок-0000044 від 21.10.2014 р. на суму 58716,00 грн., № Ок-0000048 від 23.10.2014 р. на суму 104951,00 грн., № Но-0000002 від 03.11.2014 р. на суму 122040,00 грн., № Но-0000004 від 04.11.2014 р. на суму 128376,00 грн., копії яких долучено до матеріалів справи, оригінали оглянуто судом, а також відповідними товарно-транспортними накладними та податковими накладними, копії яких долучено до матеріалів справи.

ДП «Укрспирт» було частково оплачено поставлену продукцію, що підтверджується платіжними дорученнями - № 7351 від 05.11.2014 р. на суму 20000,00 грн., № 7557 від 10.11.2014 р. на суму 20000,00 грн., № 7707 від 13.11.2014 р. на суму 20000,00 грн., № 7792 від 14.11.2014 р. на суму 5000,00 грн., № 7898 від 17.11.2014 р. на суму 5000,00 грн., № 8119 від 21.11.2014 р. на суму 40000,00 грн., № 8240 від 25.11.2014 р. на суму 10000,00 грн., № 8339 від 26.11.2014 р. на суму 20000,00 грн., № 8405 від 27.11.2014 р. на суму 20000,00 грн., № 373 від 10.12.2014 р. на суму 105000,00 грн., № 8869 від 11.12.2014 р. на суму 100000,00 грн., № 9171 від 15.12.2014 р. на суму 100000,00 грн., № 9450 від 16.12.2014 р. на суму 171444,00 грн., № 9660 від 17.12.2014 р. на суму 80000,00 грн., № 10248 від 13.01.2015 р. на суму 100000,00 грн., № 10421 від 16.01.2015 р. на суму 30000,00 грн., № 10539 від 21.01.2015 р. на суму 60000,00 грн., № 10954 від 06.02.2015 р. на суму 12000,00 грн., № 10955 від 06.02.2015 р. на суму 25000,00 грн., № 11208 від 12.02.2015 р. на суму 15000,00 грн., № 11209 від 12.02.2015 р. на суму 25000,00 грн., № 11503 від 19.02.2015 р. на суму 12000,00 грн., № 11504 від 19.02.2015 р. на суму 24000,00 грн., № 11741 від 23.02.2015 р. на суму 13000,00 грн., № 11742 від 23.02.2015 р. на суму 6500,00 грн.

Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем за договором № 33-14-03 від 05.03.2014 р. в сумі 415911,00 грн., останній і звернувся з даним позовом до суду.

У процесі розгляду справи ДП «Укрспирт» були здійснені часткові оплати поставленої продукції, що підтверджується платіжними дорученнями № 12027 від 03.03.2015 р. на суму 12000,00 грн., № 12026 від 03.03.2015 р. на суму 26000,00 грн., № 12275 від 11.03.2015 р. на суму 102916,00 грн., № 12274 від 11.03.2015 р. на суму 100000,00 грн., № 209 від 02.04.2015 р. на суму 50000,00 грн., № 338 від 03.04.2015 р. на суму 104995,00 грн.

У процесі розгляду справи позивач звертався до суду із заявами про зменшення розміру позовних вимог, зокрема, б/н, б/д (вх. № 8618/15 від 16.04.2015 р.), а саме - про стягнення з відповідача 20000,00 грн. основного боргу, 53848,81 грн. пені, 145485,50 грн. штрафу, що і становить предмет позовних вимог у даній справі на час її розгляду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Судом встановлено, що 13.05.2015 р. ДП «Укрспирт» частково розрахувалось з ТОВ «Агро-Млин» в сумі 10000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1042 від 13.05.2015 р.

З урахуванням викладеного, провадження у справі в частині стягнення 10000,00 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутності предмету спору.

Посилання відповідача щодо передчасного заявлення позовних вимог, з огляду на ненадання позивачем при поставці продукції посвідчення про якість спростовується долученими позивачем до матеріалів справи копіями відповідних посвідчень про якість та копіями з журналу проведених досліджень та приймання на склад відповідача поставленої ТОВ «Агро-Млин» продукції.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки зернових культур № 33-14-03 від 05.03.2014 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 10000,00 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню в цій частині.

Решта посилань сторін та наданих до матеріалів справи доказів наведених вище висновків суду не спростовують.

Оскільки, відповідач виконував неналежним чином умови договору № 33-14-03 від 05.03.2014 р., допустивши прострочення в оплаті, позивач просить суд стягнути з відповідача 53848,81 грн. пені та 145485,50 грн. штрафу.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як зазначалося вище, згідно з п. 7.6 договору за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день.

Визначений позивачем розмір пені, нарахованої на заборгованість відповідача за кожною видатковою накладною окремо, з урахуванням часткових оплат за загальний період з 02.12.2014 р. до 06.04.2015 р., становить 53848,81 грн., є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Як зазначалося вище, згідно з п. 7.5 договору за односторонню відмову від виконання своїх зобов'язань, що випливають з цього договору винна сторона несе відповідальність у вигляді відшкодування завданих цими діями збитків та зобов'язується одноразово сплатити штраф на користь іншої сторони у розмірі 10% від ціни поставки.

З долученого до матеріалів справи розрахунку штрафу вбачається, що позивачем було визначено штраф в розмірі 145485,50 грн., нарахований на суму загальної вартості поставленої продукції - 1454588,00 грн.

Заявлена позивачем вимога про стягнення штрафу у розмірі 145485,50 грн. не підлягає задоволенню судом, оскільки, як зазначалось вище, згідно п. 7.5 договору саме за односторонню відмову від виконання своїх зобов'язань, що випливають з цього договору, винна сторона несе відповідальність у вигляді відшкодування завданих цими діями збитків та зобов'язується одноразово сплатити штраф на користь іншої сторони у розмірі 10% від ціни поставки.

Проте, як встановлено судом, ДП «Укрспирт» на протязі дії договору та під час судового розгляду здійснювало оплату частинами отриманої від позивача продукції, що спростовує позицію позивача щодо односторонньої відмови відповідача від виконання обов'язку з оплати.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Млин».

Стосовно розподілу судових витрат у даній справі слід зазначити наступне.

Приписами ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 49 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Поряд з цим, пунктом 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 р. передбачено, що частиною другою статті 49 ГПК встановлено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Поряд з цим, пунктом 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 р. (із змінами та доповненнями) передбачено, що зменшення розміру позовних вимог згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» є підставою для повернення відповідної суми судового збору. Якщо ж таке зменшення пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судові витрати у відповідній частині з урахуванням припису частини другої статті 49 ГПК покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

З урахуванням викладеного, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у даній справі покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням сплати відповідачем під час розгляду справи основного боргу в розмірі 4055911,00 грн., внаслідок чого позивачем було зменшено розмір позовних вимог в частині основного боргу до 20000,00 грн. та судом припинено провадження в частині стягнення 10000,00 грн. основного боргу.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Припинити провадження в частині стягнення 10000,00 грн.

3. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, код 37199618) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Млин» (47851, Тернопільська обл., Підволочиський р-н, м. Скалат, вул. Коновальця, 37, код 31973709) - 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 53848 (п'ятдесят три тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 81 коп. пені, 9395 (дев'ять тисяч триста дев'яносто п'ять) грн. 20 коп. судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 19.05.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна