КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2015 р. Справа№ 910/28089/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 29.04.2015 року

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» на рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015 року

у справі № 910/28089/14 (суддя Гумега О.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон

Інтернешнл»

до Київського міського територіального відділення

Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії

Київського міського територіального відділення

Антимонопольного комітету України від 26.09.2014 року

№ 100/02-р/к у справі № 94-02/07.14

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.02.2015 року по справі № 910/28089/14 у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.09.2014 року № 100/02-р/к у справі № 94-02/07.14 - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 02.02.2015 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015 року по справі № 910/28089/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм чинного законодавства та судом неповно з'ясовано всі обставини, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України заперечує проти доводів викладених у апеляційній скарзі, вважає, що рішення прийняте господарським судом міста Києва від 02.02.2015 року по справі № 910/28089/14 при повному дослідженні всіх обставин справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2015 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У судових засіданнях 23.03.2015 року та 29.04.2015 року представник ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» надав суду свої пояснення по справі, в яких підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів зазначених у ній та просив суд апеляційної інстанції скаргу задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення суду яким позов задовольнити у повному обсязі.

Представники Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України у судових засіданнях 23.03.2015 року та 29.04.2015 року також надали суду свої пояснення по справі, в яких заперечили проти вимог апеляційної скарги, вважають скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015 року законним та таким що відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

У зв'язку із здійсненням державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції суб'єктами господарювання, зокрема, які здійснюють будівництво та реалізацію житлових будівель в м. Києві, адміністративною колегією Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відділення) проводилось відповідне дослідження.

Відповідно до норм статей 3, 17, 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» товариству з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» було направлено вимогу голови відділення від 20.06.2014 року № 26-02/2044/1 про надання інформації (далі - вимога).

У вимозі ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» було повідомлено, зокрема, що відповідно до статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України є обов'язковими для виконання у визначений строк. У даній вимозі головою відділення було чітко визначено 10-ти денний строк надання інформації з моменту отримання вимоги.

Як вбачається з інформації, розміщеної на сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» вимогу було вручено адресату (ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл») 27.06.2014 року. Кінцевий термін подання інформації припадав на 07.07.2014 року.

Однак, у встановлений головою відділення строк ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» не подало інформацію на вимогу від 20.06.2014 року № 26-02/2044/1. Даний факт не заперечується позивачем.

У зв'язку з наведеним, розпорядженням адміністративної колегії відділення від 24.07.2014 року № 128/02-рп/к було розпочато розгляд справи № 94-02/07.14.

Листом від 14.07.2014 року № 279 ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» зазначило, що під час проведення (здійснення) досліджень (вивчення та аналізу ринку, тощо) органи Антимонопольного комітету України не наділені повноваженнями на витребування інформації, у зв'язку з чим ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» не має можливості надати затребувану інформацію та відомості.

Оскільки відсутність інформації, запитуваної у вимозі, перешкоджала виконанню відділенням покладених на нього завдань, останнє на підставі п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» прийшло до висновку, що дії ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», які полягають у неподанні інформації на вимогу голови відділення від 20.06.2014 року № 26-02/2044/1 у встановлений головою відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

Так, 26.09.2014 року адміністративною колегією Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення № 100/02-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 94-02/07.14, яким визнано дії ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», які полягають у неподанні інформації на вимогу голови Відділення від 20.06.2014 року № 26-02/2044/1 у встановлений головою відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки. За вчинене порушення на ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» накладено штраф (надалі - Рішення).

Не погоджуючись з вказаним рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» звернулось до господарського суду з позовом про визнання його недійсним. В обґрунтування поданого позову, позивач зазначає, що в силу ст.ст. 3, 17, 22, 22-1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» запит про надання інформації може мати місце лише у разі проведення перевірок, а також за заявами та справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. А тому, на думку позивача, під час проведення досліджень (вивчення та аналізу ринку, тощо) органи Антимонопольного комітету України не наділені повноваженнями на витребування інформації, у зв'язку з чим позивач вважає, що правомірно не надав відділенню витребувану в строк інформацію. За таких підстав позивач вважає, що порушення законодавства з його боку було відсутнє, а тому були відсутні і підстави для притягнення позивача до відповідальності, а отже, оскаржуване рішення підлягає визнанню недійсним. Крім того позивач вказав, що цифрове вираження суми штрафу, накладеного відділенням на ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», не відповідає зазначенню цієї суми прописом («штраф у розмірі 68 0000,00 (шістдесят вісім тисяч) грн.»).

В свою чергу, Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету (відповідач) проти позовних вимог заперечило з підстав їх необґрунтованості, вважає рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.09.2014 року № 100/02-р/к у справі № 94-02/07.14 законним, обгрунтованим та таким, що повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права. Відповідач також зазначає, що розпорядженням від 26.11.2014 року № 100/02-р/к адміністративна колегія Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України постановила виправити описку в рішенні, а саме: замість цифр «68 0000» зазначити цифри «68 000».

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду міста Києва від 02.02.2015 року по справі № 910/28089/14 у задоволенні позову ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.09.2014 року № 100/02-р/к у справі № 94-02/07.14 - відмовлено повністю.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з даними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України утворюється у складі Голови та восьми державних уповноважених. Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України (ч. 7 ст. 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Приписами ст. 4 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку; тощо.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, а саме: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відтак, розглядаючи позов про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, суд зобов'язаний перевірити наявність чи відсутність визначених законом підстав для визнання рішення органу Антимонопольного комітету України недійсним.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 26.09.2014 року адміністративна колегія Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, розглянувши подання Другого відділу досліджень і розслідувань з попередніми висновками у справі № 94-02/07.14 та матеріали зазначеної справи, розпочатої за ознаками вчинення ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановленні головою територіального відділення строк, прийняла рішення № 100/02-р/к, яке оскаржується позивачем.

Відповідно до пункту 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» зазначено, що у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань. Судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції у зв'язку із здійсненням державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції суб'єктами господарювання, зокрема, які здійснюють будівництво та реалізацію житлових будівель в м. Києві, відділенням проводилось відповідне дослідження.

У відповідності до норм статей 3, 17, 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» було направлено вимогу голови відділення від 20.06.2014 № 26-02/2044/1 про надання інформації ) у 10-ти денний строк.

Вказану вимогу відповідачем отримано За інформацією, розміщеною на сайті Українського державного підприємства поштового 27.06.2014 року. Тобто кінцевий термін подання інформації припадав на 07.07.2014 року.

У встановлений головою відділення строк ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» не подало інформацію на вимогу від 20.06.2014 року № 26-02/2044/1. Даний факт не заперечується позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

При цьому, листом від 14.07.2014 року № 279 ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» зазначило, що під час проведення (здійснення) досліджень (вивчення та аналізу ринку, тощо) органи Антимонопольного комітету України не наділені повноваженнями на витребування інформації, у зв'язку з чим ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» не має можливості надати затребувану інформацію та відомості.

Оскільки відсутність інформації, запитуваної у вимозі, перешкоджала виконанню відділенням покладених на нього завдань, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що відділення на підставі п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» прийшло до правомірного висновку висновку, що дії ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», які полягають у неподанні інформації на вимогу голови відділення від 20.06.2014 року № 26-02/2044/1 у встановлений головою відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Та відділенням правомірно було прийняте рішення про накладення штрафу у сумі 68000 грн., сума штрафу яка не є максимальною.

Доводи скаржника про те, що органи Антимонопольного комітету України не наділені повноваженнями на витребування інформації під час проведення (здійснення) досліджень (вивченні та аналізу ринку, тощо), а тому як вважає позивач він правомірно відмовив у наданні інформації так як порушення законодавства з його боку було відсутнє, а тому були й відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності, судова колегія апеляційного господарського суду вважає необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вірно вказав суд першої інстанції, законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких уповноважені особи органів Антимонопольного комітету України мають право вимагати надання певної інформації у суб'єктів господарювання та інших осіб.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов'язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи органу Антимонопольного комітету України повинен виконуватись суб'єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Антимонопольного комітету України справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

Разом з тим, частиною 1 статті 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

У відповідності до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції та сприяння розвитку добросовісної конкуренції, тощо.

Таким чином, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», не подавши інформацію на Вимогу голови Відділення від 20.06.2014 року № 26-02/2044/1, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Та відповідачем, правомірно прийняте рішення про накладення штрафу у сумі 68000 грн.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, при направленні позивачу вимоги про надання інформації, відділення керувалося статистичною інформацією, наданою Головним управлінням статистики у м. Києві (лист від 27.05.2014 року № 5/1-52/8147). Як вбачається з вказаного листа, Головне управління статистики у м. Києві надало інформацію щодо 10 найкрупніших (за обсягами) суб'єктів господарювання м. Києва, які за І квартал 2014 року здійснювали діяльність з будівництва житлових і нежитлових будівель (КВЕД 41.20), серед яких і TOB «Онур Констркціон Інтернешнл» (Код ) (а.с. 89-90).

Щодо доводів скаржника з приводу невідповідності в рішенні цифрового вираження суми штрафу та зазначення цієї суми як 68 0000,00 грн., які позивач також навів у якості обґрунтувань позовних вимог про визнання недійсним оскаржуваного рішення, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи при винесенні спірного рішення, відповідачем дійсно було допущено в резолютивній частині рішення описку, а саме: замість цифр «68 000» зазначені цифри «68 0000», при цьому сума у дужках зазначена вірно «(шістдесят вісім тисяч)».

При цьому, як встановлено судом, розпорядженням від 26.11.2014 року № 100/02-р/к адміністративна колегія Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України постановила виправити описку в рішенні, а саме: замість цифр «68 0000» зазначити цифри «68 000», копію вказаного розпорядження міститься в матеріалах справи.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано вимог Конституції України, Законів України «Про Антимонопольний комітет України», «Про захист економічної конкуренції», Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5) (із змінами), у зв'язку з чим всебічно, повно і об'єктивно розглянуто обставини справи № 94-02/07.14, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Викладені в оскаржуваному рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи № 94-02/07.14, нормам матеріального та процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Натомість, доводи позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи по суті.

Таким чином, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що передбачені статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підстави для визнання оспорюваного рішення недійсним - відсутні, а тому позовні вимоги про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.09.2014 року № 100/02-р/к у справі № 94-02/07.14 та притягнення до відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 68000 грн. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів. Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції позивачем не було подано належних та переконливих доказів в обґрунтування позовних вимог. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України. Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, господарський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» на рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015 року у справі № 910/28089/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015 року у справі № 910/28089/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/28089/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук

Дата підписання 05.05.2015 року