ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 918/1578/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Коробенка Г.П.,

суддів Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

за участю сторін:

від позивача: Станішевського І.С. дов.№14-125 від 13.05.2014

від відповідача: не з'явився

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 04.03.2015

у справі №918/1578/14 Господарського суду Рівненського області

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради

про стягнення 1 336 595 грн. 39 коп. заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором на постачання природного газу.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради (далі - Відповідач) про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором купівлі-продажу природного газу №13/2713-БО-28 від 28.12.2012, яка складається з суми основного бору в розмірі 1 039 646 грн. 95 коп., пені в розмірі 122 291 грн. 13 коп., інфляційних втрат в сумі 131 668 грн. 07 коп. та 42 989 грн. 24 коп. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.12.2014 (суддя: Войтюк В.Р.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 (судді: Василишин А.Р., Бучинська Г.Б., Філіпова Т.Л.), позов задоволено частково. З Відповідача на користь Позивача стягнуто 949 545 грн. 78 коп. основного боргу, 80 000 грн. пені, 42 989 грн. 24 коп. 3% річних та 131 668 грн. 07 коп. інфляційних втрат. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 90 101 грн. 16 коп. припинено. В решті позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що Відповідач не виконав свого зобов'язання щодо своєчасної оплати отриманого природного газу за Договором купівлі-продажу природного газу. В частині припинення провадження судові рішення мотивовані тим, що Відповідачем в процесі вирішення спору сплачено 90 101,16 грн. в рахунок погашення основного боргу. В частині відмови у позові судові рішення мотивовані наявністю підстав для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою в частині зменшення судами попередніх інстанцій суми пені, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 42, 43, 83 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 219, 229, 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України, просить їх скасувати в частині зменшення суми пені та прийняти нове рішення про задоволення позову в частині стягнення пені в повному обсязі.

В обґрунтування вимог касаційної скарги заявник вказує на те, що при вирішенні спору судами попередніх інстанцій не були враховані всі обставини справи, зокрема щодо правового статусу позивача та його скрутного матеріального стану.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач Комунальне підприємство "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постановлені у справі рішення та постанову - без змін, як законні та обґрунтовані.

Розглянувши касаційну скаргу та перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права до встановлених обставин справи, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено:

28.12.2012 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - Продавець) та Комунальним підприємством "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради (надалі - Покупець) укладено Договір купівлі-продажу природного газу №13/2713-БО-28.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

Згідно з пунктом 2.1 Договору Продавець передає Покупцеві у період з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 990,000 тис. куб. м.

Ціна за 1000 куб. м. газу визначена у розділі 5 Договору та додатковою угодою від 15.07.2012 №1 до даного Договору.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 7.2 Договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 Договору Покупець зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 Договору сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється у 5 (п'ять) років.

Пунктом 11.1 сторони узгодили, що Договір діє з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, в частині реалізації газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору Позивач у період з січня 2013 року по грудень 2013 року, поставив, а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 2 004 646 грн. 95 коп., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу. Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані повноважними представниками та скріплені відбитками печаток Позивача та Відповідача.

Відповідач за поставлений природний газ не розраховувався у встановлені Договором строки, внаслідок чого на момент звернення до суду сума основного боргу Відповідача перед Позивачем становила 1 039 646 грн. 95 коп. На вказану суму боргу Позивачем було нараховано пеню в розмірі 122 291 грн. 13коп., інфляційні втрати в сумі 131 668 грн. 07 коп., та 42 989 грн. 24 коп. - 3% річних.

Господарські суди перевірили наданий Позивачем розрахунок вказаних сум та визнали його правильним.

Після порушення провадження у даній справі, Відповідачем було погашено заборгованість за поставлений газ в сумі 87 148 грн. 78 коп. (меморіальний ордер №85745487 від 08.12.2014 року) та погашено заборгованість за поставлений газ в сумі 2 952 грн 39 коп. (меморіальний ордер №86102385 від 16 грудня 2014 року), тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо припинення провадження у справі в цій частині.

Поряд з тим, матеріалами справи підтверджується, що станом на час розгляду справи несплаченою залишилась сума в розмірі 949 545 грн. 78 коп.

Разом з тим, Відповідачем було заявлене клопотання про зменшення розміру пені та подано документи на підтвердження викладених у клопотанні обставин.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 629 Цивільного Кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст. 549 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України також визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Господарські суди дослідили наявність підстав, передбачених ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України для зменшення розміру штрафних санкцій та правомірно зменшили заявлену до стягнення суму пені до 80 000 грн., з чим погоджується і суд касаційної інстанції.

Як зазначалося вище, у касаційній скарзі Позивач просить скасувати оскаржені судові рішення в частині зменшення заявленого до стягнення пені у розмірі 42 291, 13 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Відповідача на користь позивача зазначену суму коштів.

Проте, силу вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, касаційна інстанція не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Оскільки доводи касаційної скарги щодо скасування оскаржених судових рішень в частині зменшення розміру пені потребують додаткової оцінки та переоцінки доказів у справі, то такі доводи не можуть розглядатися судом касаційної інстанції.

З огляду на встановлені обставини та норми наведеного законодавства, суд апеляційної інстанції правильно вирішив спір у даній справі, тому підстави для скасування оскаржених судових рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 у справі №918/1578/14 - без змін.

Головуючий суддя Коробенко Г.П.
Судді Мачульський Г.М.
Шаргало В.І.