номер провадження справи 34/33/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015 Справа № 908/930/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача - не з'явився; від відповідача - не з'явився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/930/15-г,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТАНДАРТ-АВТОГАЗ" (36009, м. Полтава, вул. Зінківська, 19-Б);

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1);

про стягнення заборгованості,

Сутність спору:

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТАНДАРТ-АВТОГАЗ" заявлено вимоги про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором постачання скрапленого газу № 198/Г від 01.01.2013 р. в розмірі 95633,50 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.02.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/930/15-г, присвоєно номер провадження 34/33/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 11.03.2015 р.

Ухвалами господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 р. та 25.03.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався на 25.03.2015 р. та 08.04.2015 р. відповідно.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.04.2015 р. в порядку ст. 69 ГПК України, строк розгляду справи продовжено до 29.04.2015р., судове засідання відкладено на 27.04.2015р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання укладеного між сторонами договору постачання скрапленого газу № 198/Г від 01.01.2013 р. та додаткових угод № 8890 від 07.11.2013р. та № 5097 від 21.06.2013р. до нього, позивачем було відвантажено відповідачу скраплений газ 07.11.2013р. та 21.06.2013р. відповідно, на загальну суму 158639 грн. Однак відповідач взяті на себе зобов'язання за договором № 198/Г з оплати товару належним чином не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 95633,50 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст.ст. 193, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 612, 625, 692 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 1, 2, 54-56, 64 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судові засідання не з'явився. Втім, на виконання ухвал суду неодноразово направляв витребувані необхідні для розгляду даної справи документи. Також, від позивача на електрону та поштову адреси суду неодноразово надходили клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ-АВТОГАЗ", за наявними документами.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, відповідач по справі, в судове засідання не з'явилась. З огляду на неможливість направлення поштової кореспонденції в м. Харцизьк Донецької області, з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, ухвали суду було розміщено на сторінці господарського суду Запорізької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні", що підтверджується роздрукованими сторінками з мережі Інтернет.

Підпунктами 3, 4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 р. "Про внесення змін і доповнень до Інформаційного листа ВГСУ від 12.09.2014 р. № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО" передбачено:

"3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК".

Згідно ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТАНДАРТ-АВТОГАЗ" (постачальник, позивач у справі) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки № 198/Г (далі - договір № 198/Г).

Відповідно до п. 1.1. договору № 198/Г постачальник зобов'язується у відповідності із замовленням передавати у власність покупцеві скраплений вуглеводневий газ марки СПБТ ДСТУ 4047-2001 та/або газ вуглеводневий скраплений марок Євро для двигунів внутрішнього згорання ТУ У 23.2-1:2010 (товар), а покупець зобов'язується приймати товар і своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору та додаткових угод до нього.

Згідно п. 1.2 договору № 198/Г кількість, асортимент, умови постачання, ціна товару та умови оплати вказуються в додаткових угодах, які є невід'ємними частинами договору.

Пунктом 3.4. договору № 918/Г сторони узгодили умови поставки товару - згідно з правилами "INKOTERMS" в редакції 2000 року.

Пунктами 3.8, 3.12 договору № 198/Г визначено, що моментом передачі товару за кількістю та якістю вважається дата підписання товарної та/або товарно-транспортної накладних та/або видаткових накладних на товар (обов'язково підтверджується печаткою або штемпелем покупця) про їх отримання покупцем. Обов'язок постачальника передати товар вважається виконаним в момент передачі товару та підписання накладної на товарну партію.

Відповідно до п.п. 8.1., 8.2. договору № 198/Г, даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2013р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору. Закінчення строку дії договору не звільняє винну сторону від відповідальності за його невиконання. Якщо за п'ять днів до закінчення строку дії договору, жодна із сторін не заявить про свої наміри розірвати даний договір, то він вважається пролонгованим на тих же умовах до 31.12.2014р.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, договір по даній справі є договором поставки.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з нормою ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, упродовж дії договору сторонами укладались додаткові угоди до нього, в яких сторонами узгоджувались умови поставки, ціна товару та строки його оплати: № 1552 від 15.03.13р.; № 2176 від 11.04.13р.; 2183 від 11.04.13р.; №2538 від 19.04.13р.; № 29387 від 26.04.13р.;№ 4105 від 03.06.13р.; № 4106 від 03.06.13р.; № 4107 від 04.06.13р.; № 5445 від 19.06.13р.

За вказаними додатковими угодами постачальником здійснено поставку товару в рамках договору № 198/Г, а покупцем - його оплату (оплата надходила частинами на рахунок позивача).

21.06.2013р. сторонами укладено додаткову угоду № 5097 до договору № 198/Г від 01.01.2013 р., відповідно до умов якої постачальник зобов'язався передати у власність, а покупець оплатити та прийняти товар: скраплений газ у кількості 8,682 т на суму 69456,00 грн. із ПДВ. Згідно п. 4 додаткової угоди № 5097 покупець здійснює оплату товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту відвантаження товару.

21.06.2013р. постачальник виконав свої зобов'язання по вказаній вище

додатковій угоді, відвантажив товар покупцю, що підтверджується видатковою накладною №5097 та ТТН №Р5097 від 21.06.2013 р.

07.11.2013р. сторонами укладено додаткову угоду № 8890 до договору № 198/Г від 01.01.2013 р., відповідно до умов якої постачальник зобов'язався передати у власність, а покупець оплатити та прийняти товар: скраплений газ у кількості 8,830 т на суму 89183,00 грн. із ПДВ. Згідно п. 4 додаткової угоди № 8890 покупець здійснює оплату товару протягом 25 (двадцяти п'яти) календарних днів з моменту відвантаження товару.

07.11.2013р. постачальник виконав свої зобов'язання по вказаній вище

додатковій угоді, відвантажив товар покупцю, що підтверджується видатковою накладною № 8890 та ТТН №Р8890 від 07.11.2013 р.

В той же час, оплата за отриманий відповідно до додаткових угод № 5097 від 21.06.2013р. та № 8890 від 07.11.2013р. до договору № 198/Г від 01.01.2013 р., товар здійснена відповідачем не у повному обсязі. Залишок заборгованості складає 95633,50 грн., з яких 6450,50 грн. несплачена сума за додатковою угодою № 5097 від 21.06.2013р., сума 89183,00 грн. за додатковою угодою № 8890 від 07.11.2013р.

Необхідно зазначити, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, щодо оплати товару, позивачем нараховано ФОП ОСОБА_1 30% річних згідно п. 4.5. договору № 198/Г в розмірі 6450,50 грн., направлено вимогу (вих.№ 121 від 28.02.2014р.) про їх оплату. Зазначена вимога отримана відповідачем 11.03.2014р., про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. 4.5. договору № 198/Г, у випадку прострочення покупцем терміну здійснення взаєморозрахунку передбаченого договором або додатковою угодою до договору, покупець зобов'язаний на вимогу постачальника сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30 % (тридцять процентів) річних від простроченої суми за користування грошовими коштами.

Відповідно до п. 4.7. договору № 198/Г від 01.01.2013 р., у разі наявності нарахованих: штрафу, пені, процентів за користування грошовими коштами зарахування грошових коштів, що надходять від покупця на поточний рахунок постачальника здійснюється у наступній черговості: у першу чергу сплачуються нараховані проценти за користування грошовими коштами, штраф та пеня; у другу чергу сплачується основана сума боргу.

Грошові кошти за отриманий товар надходили від відповідача на розрахунковий рахунок позивача частками.

Тож, ТОВ «ЄВРОСТАНДАРТ-АВТОГАЗ» зараховано частину здійснених платежів ФОП ОСОБА_1 в рахунок погашення 30 % відсотків річних у розмірі 6450,50 грн. у відповідності до п. 4.7. договору № 198/Г.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст.628 ЦК України).

Із змісту ч. 2 ст. 67 та ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України слідує, що сторони вільні у виборі предмету договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Оскільки сторонами визначено у договорі зобов'язання покупця, у разі прострочення терміну здійснення оплати, сплатити на вимогу постачальника 30 % (тридцять процентів) річних від простроченої суми за користування грошовими коштами та складено черговість зарахування грошових коштів, що надходять від покупця на поточний рахунок постачальника, в якій у першу чергу сплачуються нараховані проценти за користування грошовими коштами, позивачем правомірно суму 6450,50 грн. зараховано в рахунок погашення 30 % відсотків річних.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості в сумі 95633,50 грн. за отриманий від ТОВ "ЄВРОСТАНДАРТ-АВТОГАЗ" в рамках договору № 198/Г від 01.01.2013 р. відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТАНДАРТ-АВТОГАЗ" (36009, м. Полтава, вул. Зінківська, 19-Б, ідентифікаційний код юридичної особи: 37958775) 95633 (дев'яносто п'ять тисяч шістсот тридцять три) грн. 50 коп. заборгованості, 1912 (одна тисяча дев'ятсот дванадцять) грн. 67 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 05.05.2015 р.

Суддя А.О. Науменко