ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015 року Справа № 904/274/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач)

судді: Сизько І.А., Антонік С.Г.

секретар судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

представники сторін у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи попереджені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м.Дніпропетровськ,

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2015 року у справі №904/274/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОН", м.Донецьк,

до Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м.Дніпропетровськ,

про стягнення 47 477,37 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіон" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" про стягнення 47 477,37 грн., з яких: 38 808,00 грн. - заборгованість за договором, 4 230,44 грн. - пеня, 3 958,41 грн. - інфляційні втрати, 480,52 грн. - 3% річних.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2015р. по справі №904/274/15 (суддя -Мілєва І.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайм Нижньодніпровський трубопрокатний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" 43 246,93грн., з яких: 38 808,00 грн. - основний борг, 480,52 грн. - 3% річних, 3 958,41 грн. - інфляційні втрати, про що видано наказ. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайм Нижньодніпровський трубопрокатний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 664,21 грн.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2015р. у справі № 904/274/15, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач послався на те, що судом безпідставно не враховано скрутний фінансовий стан відповідача та не розстрочено виконання рішення суду. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/274/15 від 17.02.2015р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» про розстрочку виконання рішення строком на три місяці.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.03.2015р. справу №904/274/15 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач), судді: Прудніков В.В., Чус О.В. Розгляд справи призначено на 09.04.2015р.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 09.04.2015р. колегією суддів винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 07.05.2015р. у зв'язку з клопотанням відповідача, в якому скаржник просить відкласти слухання справи на іншу дату у зв'язку з присутністю представника відповідача в іншому судовому засіданні в Міжнародному комерційному арбітражному суді при ТПП України.

Зміна складу судової колегії відбулась на підставі розпорядження в.о. голови суду Паруснікова Ю.Б. від 06.05.2015р., справу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Герасименко І.М. (доповідач), суддів: Сизько І.А., Антонік С.Г.

В судове засідання Дніпропетровського апеляційного господарського суду 07.05.2015р. представники сторін у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи попереджені належним чином.

Враховуючи, що неявка представників учасників судового процесу не перешкоджає розгляду справи по апеляційній скарзі по суті, будь-які клопотання від учасників процесу про продовження строків розгляду апеляційної скарги, відкладення розгляду справи не надходили, враховуючи факт належного сповіщення представників процесу про час та місце судового засідання, що підтверджується ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 року (а.с.93) зі штампом канцелярії суду про розсилку згідно з Інструкцією з діловодства в господарських судах України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути по суті за наявними матеріалами, за відсутності представників сторін (ст.ст.75,99 ГПК України).

Колегія суддів, дослідивши докази по справі, в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 22.05.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіон" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (покупець) було укладено договір поставки № 511140925 (далі - договір).

Згідно з умовами цього договору, постачальник зобов'язався поставити, а покупець прийняти і сплатити продукцію матеріально-технічного призначення, що надалі іменується товар. Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови і терміни постачання товару вказані у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до цього договору, що є невід'ємною його частиною (п. 1.1. договору).

Ціна товару, що поставляється за цим договором, визначається в гривнах і вказана в специфікаціях до цього договору. Ціна товару не включає ПДВ, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України (п.2.1. договору).

Ціна товару, що вказана в додатках до цього договору є фіксованою і не підлягає збільшенню (п. 2.3. договору).

Відповідно пункту 2.4 договору, сума договору складається з сум специфікацій, що є невід'ємною часткою договору.

Товар поставляється партіями в терміни, узгоджені сторонами в специфікаціях (п.3.2. договору).

Згідно з пунктом 3.8 договору, товар передається постачальником покупцю на підставі акту приймання-передачі та/або товаросупроводжувального документа з відміткою покупця про приймання товару.

Сторони узгодили, що розрахунки за цим договором проводяться покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості партії товару на рахунок постачальника в порядку і терміни вказані в специфікаціях до договору (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 7.5 договору, в разі невчасного здійснення розрахунків за цим договором покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Цей договір набирає чинності з моменту фактичного підписання його повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2014р., а в частині не виконаних зобов'язань по договору - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п. 10.1. договору).

Також, сторони договору підписали специфікацію № 1 (а.с. 15), якою встановили: код товару - М2501; найменування товару - редуктор ГПШ-500і=12,64; стандарт, ТУ - ГОСТ 16162-93; примітка - ТОВ НМЗ "Кераммаш"; одиниця виміру - шт.; кількість одиниць - 3, ціна за одиницю у грн. без ПДВ - 21 560,00; вартість всього з ПДВ - 77 616,00 грн.; умови оплати: 50 % передплата, 50% факт постачання 10 календарних днів.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар на суму 77 616,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 8 від 11.08.2014р. (а.с. 16) та виставив рахунок-фактуру № від 05.06.2014р. (а.с.17). Товар був отриманий відповідачем на підставі довіреності № 1885 від 05.08.2014р. (а.с. 18).

Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що відповідач оплатив вартість поставленого товару частково в розмірі 38 808,00 грн., внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 38 808,00 грн.

20.10.2014р. позивач направив відповідачу претензію № 2114, в якій просив здійснити сплату заборгованості в розмірі 28 808,00 грн., пені в розмірі 1 594,78 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 125,43 грн., 3% річних - 190,94 грн., але відповідач не здійснив оплату заборгованості, відповідь на претензію не надав.

За договором поставки, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

Також, відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до змісту ст.ст. 526,525 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати поставленого товару в сумі 38 808,00 грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував, тому позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості у розмірі 38 808,00 грн. є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 230,44грн., то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Слід врахувати, що згідно з ч.ч.4, 6 ст.231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Зі змісту п. 7.5 договору вбачається, що у разі невчасного здійснення розрахунків за цим договором, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Таким чином, сторони не встановили конкретний розмір пені, а лише обмежили її розмір подвійною обліковою ставкою Національного банку України (не більше подвійної облікової ставки Національного банку України).

Оскільки сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, то нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України є неправомірним, тому позовні вимоги, щодо стягнення пені задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач нарахував та просив стягнути з відповідача 3 958,41 грн. - інфляційних втрат, 480,52 грн. -3% річних за період з 22.08.2014р. по 19.01.2015р.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що доказами по справі доведено факт прострочення виконання зобов'язання, то позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 480,52 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3 958,41 грн. правомірно задоволені судом першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2015р. відповідач подав до суду заяву про розстрочку виконання рішення строком на три місяці з оплатою рівними частинами до 30 числа кожного місяця.

Заява мотивована тим, що підприємство є збитковим; при митному оформленні імпортної сировини сплачується ПДВ 20% від митної вартості сировини, що вилучає оборотні кошти у підприємства ще до того, як продукція буде фактично вироблена і реалізована; підвищення цін на сировину, енергоносії, залізничні тарифи призводить до подорожчання продукції та відповідно до зниження замовлень на продукцію, що випускається.

Згідно з п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Судом першої інстанції було зазначено, що в обґрунтування клопотання про розстрочку виконання рішення суду, відповідач у справі послався на обставини, які є звичайними обставинами при веденні господарської діяльності відповідачем, яку він здійснює на свій ризик. Позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності. Суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов'язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду. За вказаних обставин, суд першої інстанції відмовив в задоволення заяви про розстрочку виконання рішення, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 104 ГПК України, відсутні, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м.Дніпропетровськ, - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2015 року по справі №904/274/15, - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України на

протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано 12.05.2015р.

Головуючий І.М. Герасименко

Судді С.Г. Антонік

І.А. Сизько