ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

07 травня 2015 р. Справа № 902/367/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІС"

до: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Берестівка"

про стягнення 48748,51 грн.

Господарський суд Вінницької області у складі

Головуючий суддя Говор Н.Д.

Cекретар судового засідання Мовчан Г.М.

Представники

позивача : Волошенюк О.В. за дорученням від 06.01.2015 р.

відповідача : Вишнівський М.В. за дорученням від 03.04.2014 р.

ВСТАНОВИВ :

До господарського суду Вінницької області подано позов про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Берестівка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІС" 48748,51 грн., в тому рахунку 42779,34 грн. 21,5% річних за користування грошовими коштами, 5969,17 грн. 3% річних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав частково, зазначає, що Позивач у позовній заяві просить Суд стягнути з Відповідача 42 779,34 грн. річних у розмірі 21,5%, посилаючись на п.5.5. Договору поставки № ДА - 64 від 21.03.2012 року та ст. 536 та ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 5.5. Договору - «якщо Постачальник, одержавши суму попередньої оплати за Товар відповідно до п.4.4.2. даного Договору, не передав його у встановлений строк відповідно до п.2.1. даного Договору, Постачальник зобов'язується повернути суму попередньої оплати в строк до 06 квітня 2012 року. У такому разі Постачальник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 21,5% річних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами від дня одержання цієї суми від Покупця до дня фактичного передання Товару Покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.»

Сторони Договору чітко встановили умови нарахування 21,5% річних, а саме: у разі не передання Постачальником Товару у встановлений строк Покупцеві. Іншої умови нарахування вказаних відсотків річних Сторонами не узгоджено. Претензій щодо невчасного передання Товару Постачальником від Покупця не надходило.

Крім цього, сторонами 03.04.2012 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору, згідно якої Сторони вирішили розірвати Договір із поверненням до попереднього майнового стану, якій існував до моменту укладення Договору. Тобто Покупець до 04 квітня 2012 року повертає Постачальнику насіння соняшника на суму 2520000,00 грн., а Постачальник до 04 квітня 2012 року повертає Покупцю кошти, отримані у вигляді попередньої оплати в сумі 2 520 000,00 грн.

Відповідач повернув кошти Позивачеві у повному обсязі, згідно наступних платіжних доручень:

- № 425 від 12.04.2012 р. на суму 1 000 000,00 грн.;

- № 480 від 27.04.2012 р. на суму 995 000,00 грн.;

- № 485 від 27.04.2012 р. на суму 525 000,00 грн.

Позивач у позовній заяві посилається на п. 2 додаткової угоди, як підставу стягнення компенсації за аванси, отримані відповідно до п.5.5 Договору, за фактичний час користування коштами.

Зазначає, що у вказаній додатковій угоді до Договору Сторони також узгодили підстави нарахування та сплати вказаної Позивачем компенсації. А саме, у п. 3 Додаткової угоди узгоджено, що розрахунок остаточного розміру компенсації Сторони проведуть наступного дня після кінцевого погашення боргу, шляхом підписання додаткової угоди до даного Договору.

Жодної додаткової угоди із зазначенням розміру компенсації Сторонами не укладалось. Тому підстав для її оплати не було.

Стверджує, що застосування ч. 3. ст. 693 Цивільного кодексу України можливо лише у разі прострочення Постачальником передачі товару. Ця позиція вказана у висновках Верховного Суду України «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» від 01.07.2014 року.

Відповідач частково погоджується сплатити Позивачу річні у розмірі 3%, відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України.

Сума 3% річних повинна відраховуватись з 05 квітня 2012 року, тобто починаючи з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане.

Загальна сума 3% річних, становить 3448,77 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши в сукупності надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд встановив наступне.

21.03.2012р. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Берестівка" (в договорі "Постачальник") та Товариство з обмеженою відповідальністю "АВІС" (в договорі "Покупець") уклали договір поставки № ДА-64 (далі "Договір").

Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує насіння соняшника товарного, врожаю 2011р. (надалі „Товар"), загальна кількість, часткове співвідношення, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна якого визначається Сторонами у видаткових накладних, рахунках-фактурах, які є невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору поставка Товару здійснюється Постачальником на умовах СРТ (доставка Товару до міста, в якому знаходиться Покупець) в строк до «31» березня 2012р.

Відповідно до п. 2.6 Договору загальна кількість Товару, що поставляється, відповідно до умов даного Договору, визначається шляхом простого арифметичного складання кількості Товару за усіма товарними накладними, але має складати не менше 600 т.

Відповідно до п. 4.2 Договору ціна однієї тони залікової ваги Товару складає: 4 200 грн., з урахуванням ПДВ, а також з урахуванням навантажувальних робіт на складі Постачальника.

Відповідно до п. 5.1 Договору у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього Договору (надалі іменується «порушення Договору»), Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством.

Відповідно до п. 5.5 Договору якщо Постачальник, одержавши суму попередньої оплати за Товар відповідно до п. 4.4.2. даного Договору, не передав його у встановлений строк відповідно до п. 2.1. даного До говору, Постачальник зобов'язується повернути суму попередньої оплати в строк до "06" квітня 2012р. У такому разі Постачальник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановле ного індексу інфляції за весь час прострочення, а також двадцять один з половиною відсоток рі чних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами і від дня одержання цієї суми від Покупця до дня фактичного передання Товару Покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Позивач на підставі отриманих від відповідача рахунків № РФ-22/03/12 від 22.03.2012р., № РФ-22/03/12-1 від 22.03.2012р. перерахував відповідачу кошти в загальній сумі 2520000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3803 від 22.03.2012р. на суму 1995000 грн., № 3884 від 23.03.2012р. на суму 525000 грн. (15-16).

За твердженням відповідача, ним було передано позивачу визначений договором товар, який позивач згодом повернув, однак доказів здійснення цих господарських операцій сторони суду не надали.

03.04.2012р. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Берестівка" ("Постачальник") та Товариство з обмеженою відповідальністю "АВІС" ("Покупець") уклали додаткову угоду № 1 до договору поставки № ДА-64 від 21.03.2012р. (далі Додаткова угода).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди Сторони домовилися повернути в початковий стан діяльність проведену за даним договором, а саме:

Покупець, до 04.04.2012 року, повертає Постачальнику насіння соняшника урожаю 2011 року в кількості 600 тон за ціною 4 200 грн. за тону на суму 2520000 грн.,

Постачальник, до 04.04.2012року, повертає Покупцю кошти отримані у вигляді попередньої оплати в сумі 2520000 грн.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди зважаючи на фактичне використання коштів Покупця Постачальником та повернення поставленого насіння соняшника, Постачальник сплачує Покупцеві компенсацію як за аванси отримані відповідно до пункту 5.5. за фактичний час користування коштами. А саме - починаючи із моменту отримання (21.03.2012 року) і до дня, кінцевого погашення (повернення) боргу Постачальником за отриманими авансами від Покупця.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди розрахунок остаточного розміру компенсації сторони проведуть наступного дня після дня кінцевого погашення боргу шляхом підписання додаткової угоди до даного договору. Виплату компенсації Постачальник проведе на протязі 3-х банківських днів, починаючи із наступного дня після дня кінцевого погашення боргу, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Покупця, що вказаний в даному договорі.

Відповідач повернув кошти Позивачеві у загальній сумі 2520000 грн., що стверджується платіжними дорученнями № 425 від 12.04.2012р. на суму 1000000 грн., № 480 від 27.04.2012 р. на суму 995000 грн., № 485 від 27.04.2012р. на суму 525000 грн. (а.с. 42-44).

Таким чином, відповідно до умов додаткової угоди, починаючи із моменту отримання коштів 23.03.2012р. до дня кінцевого їх повернення 26.04.2012р. відповідач має сплатити компенсацію, розраховану у відповідності до п. 5.5 Договору, тобто у розмірі 21,5% річних за користування грошовими коштами.

Згідно ст. 692 ЦК України за договором купівлі-продажу, положення якого застосовуються до договорів поставки згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України одна сторона (продавець) зобов'язується передати у власність другій стороні (покупцеві) товар, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму після прийняття товару, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до п. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається , якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Позивач 29.11.2012р. звертався до відповідача з претензією № 1248 від 28.11.2012р. з вимогою у добровільному порядку сплатити 42779,34 грн. Відповідачем вказана претензія залишена без задоволення.

Позовні вимоги щодо стягнення 21,5 відсотків за користування грошовими коштами стверджуються договором поставки № ДА-64 від 21.03.2012р., платіжними дорученнями № 3803 від 22.03.2012р., № 3884 від 23.03.2012р., додатковою угодою № 1 від 03.04.2012р. до договору поставки № ДА-64 від 21.03.2012р., платіжними дорученнями № 425 від 12.04.2012р., № 480 від 27.04.2012 р., № 485 від 27.04.2012р., розрахунком, іншими матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в сумі 42779,34 грн. на підставі ст. 692, 693, 536 ЦК України.

Крім вимоги про стягнення відсотків за користування чужими коштами відповідно до ст. 536 ЦК України і умов Договору, позивач просить стягнути 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який построчив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 ЦК України, оскільки повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобов'язанням), на який можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 ЦК України.

Вказаний висновок узгоджується із висновком Верховного Суду України, здійсненим у Постанові ВСУ від 16.09.2014р. № 921/266/13-г/7.

За таких обставин в частині стягнення 5969,17 грн. 3% річних позовні вимоги задоволенню не підлягають,

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Берестівка" (24600, вул. Чкалова,16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІС" (21037, вул. Пирогова, буд. 150, м. Вінниця, ) 42779,34 грн. процентів за користування грошовими коштами, 1603, 28 грн. судового збору.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 5969,17 грн. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили

Повне рішення складено 12 травня 2015 р.

Суддя Говор Н.Д.

віддрук. прим.:

1 - до справи