КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2015 р. Справа№ 910/6748/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2015 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж»

до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк»

про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Південтеплоенергомонтаж» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2015 позовну заяву з доданими до неї документами було повернуто позивачу без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2015 та справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 24.04.2015 апелянту поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 05.05.2015 в складі колегії суддів: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Відповідно до розпорядження Голови Київського апеляційного господарського суду Хрипуна О.О. від 05.05.2015, у зв`язку із перебуванням судді Андрієнко В.В. на лікарняному, а судді Буравльова С.І. у відпустці для розгляду скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Мальченко А.О., Жук Г.А.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

Публічне акціонерне товариство «Південтеплоенергомонтаж» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2015 позовну заяву з доданими до неї документами було повернуто позивачу без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач подав до суду позовну заяву, з платіжним дорученням, про сплату судового збору, проте даний судовий збір сплачений не в повному обсязі, як того вимагають приписи чинного законодавства України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У відповідності до підпунктів 1,2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, що набрав чинності 01.11.2011 року, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, позовної заяви немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 складає 1218 грн.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивач, звертаючись із позовом до суду сплатив судовий збір в розмірі 4872 грн.

При цьому розрахунок даного розмиру судового збору ним був здійснений, виходячи із позовних вимог, що носять немайновий характер, а саме: зобов`язання відповідача вчинити дії по виконанню платіжних доручень.

Суд першої інстанції, повертаючи без розгляду даний позов, зазначив, що вказані позивачем вимоги мають майновий характер, оскільки заявлені позовні вимоги про зобов'язання виконати платіжне доручення направлені на захист майнового інтересу позивача та підлягають вартісній оцінці по відношенню до сум грошових коштів, які позивач просить перерахувати.

Проте, колегія суддів не погоджується із такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд зобов'язати відповідача виконати обов'язок за договором банківського рахунку, а саме, перерахувати грошові кошти за дорученням клієнта (позивача), що містяться в розрахунковому документі (виконати платіжні доручення на загальну суму 1480264,10 грн.).

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що змістом розрахункового зобов'язання між сторонами є не передача (перерахування) між позивачем та відповідачем грошових коштів, а виконання відповідачем доручення позивача щодо переводу коштів з рахунку позивача, тобто, позивач не виступає кредитором відносно відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст. 901 за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суд апеляційної інстанції приймає доводи апелянта про те, що договір банківського рахунку містить ознаки договору про надання послуг, за які позивач сплачує відповідачу визначену договором винагороду, а тому такі відносини мають немайновий, організаційний характер.

Стаття 4 Закону України "Про судовий збір" (далі Закон) визначає розміри ставок судового збору за подання до господарського суду як позовної заяви майнового характеру, так і позовної заяви немайнового характеру, в залежності від заявлених позовних вимог (майнового або немайнового характеру).

У підпункті 2.2 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 зазначено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Оскільки, у даній справі предметом позову є вчинення дій, а саме: зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення позивача на переказ його грошових коштів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають вартісній оцінці і, відповідно, є немайновими.

Аналогічної правової позиції дотримуються колегії суддів Вищого господарського суду України у своїх постановах № 910/9803/14 від 18.05.2015 та № 910/19269/14 від 03.12.2014.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір встановлений в розмірі 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Оскільки, у даному випадку предметом спору є декілька немайнових вимог, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, позивачем обґрунтовано сплачено судовий збір у розмірі 4872 грн. (4 х 1218 грн.=4872 грн.)

Таким чином, враховуючи все вище зазначене суд апеляційної інстанції приходить до висновку проте, що позивачем до позовної заяви було долучені документи, що підтверджують сплату судового збору в встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково було визначено, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Південтеплоенергомонтаж» є вимогами майнового характеру, а тому сплачений розмір судового збору не відповідача приписам чинного законодавства України, що , в свою чергу, є підставою для повернення позову без розгляду, а отже оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Статтею 103 ГПК України встановлено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж» підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 20.03.2015 по справі № 910/6748/15-г - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж» - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.03.2015 по справі № 910/6748/15-г - скасувати.

Справу № 910/6748/15-г направити до Господарського суду міста Києва для розгляду позову Публічного акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж» до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про зобов`язання вчинити дії по суті.

Матеріали справи № 910/6748/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук