УХВАЛА

27.04.2015Справа № 910/5513/15-г

За позовом Аграрної біржі

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про стягнення 6 000 457,01 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Яковенко Р.Г. - по довіреності №579 від 31.12.2014р.

Від відповідача: не з'явились

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Аграрної біржі) про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" шляхом перерахування на поточний рахунок позивача 6 000 457,01 грн. , із яких: 5 140 591, 13 грн. - сума залишку на рахунках позивача, 22 954, 15 грн. - 3 % річних, 340 650, 00 грн. - інфляційні, 279 275,43 грн. - пеня, 216 986, 30 грн. - упущена вигода.

Позивач свої вимоги мотивує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за укладеним між сторонами спору за договором від 29.03.2012 № 30287 на розрахунково-касове обслуговування, яке полягає у невиконанням розпорядження клієнта про перерахування коштів. Наведена обставина призвела до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення з відповідача 6 000 457,01 грн. , із яких: 5 140 591, 13 грн. - сума залишку на рахунках позивача, 22 954, 15 грн. - 3 % річних, 340 650, 00 грн. - інфляційні, 279 275,43 грн. - пеня, 216 986, 30 грн. - упущеної вигоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.105 порушено провадження у справі № 910/5513/15-г та призначено її до розгляду на 06.04.2015.

18.03.2015р. від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. Відповідно до даної заяви позивач просить стягнути з відповідача шляхом перерахування на поточний рахунок позивача 26 500 000 грн. , із яких: 26 500 000грн. - сума незаконно акумульованих на власних транзитних рахунках коштів позивача, 5 140 591, 13 грн. - сума залишку на рахунках позивача, 22 954, 15 грн. - 3 % річних, 340 650, 00 грн. - інфляційні, 216 986, 30 грн. - упущена вигода.

При цьому позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ), що розміщені на його кореспондентському рахунку в Національному банку України, в межах суми позову у розмірі 32 500 457,01 грн.

Заява мотивована наступним. Відповідач тривалий час не виконує платіжні доручення позивача не пояснюючи при цьому мотивів своєї бездіяльності. Згідно з пп. 3.1.1 п. 3.1 Договору на розрахунково-касове обслуговування від 29.03.2012 № 30287 Відповідач має право використовувати грошові кошти на рахунках Позивача, гарантуючи при цьому право Позивача безперешкодно розпоряджатися такими коштами.

Проте фактично Позивач позбавлений можливості розпоряджатися належними коштами на рахунках у Відповідача. Натомість Відповідач, керуючись пп. 3.1.1 п. 3.1 Договору, має право використовувати грошові кошти на рахунках позивача. Невиконання Відповідачем платіжних доручень і відсутність обґрунтованих пояснень причин такого невиконання на значні суми є, на думку Позивача, свідченням використання Відповідачем вказаних коштів у власних цілях та спробою приховати можливі втрати від неприбуткових операцій, в яких такі кошти були задіяні. Залишок коштів на рахунках Позивача у Відповідача повністю покриває кожне невиконане платіжне доручення. На думку Позивача, бездіяльність Відповідача з виконання вказаних доручень лише підтверджує незадовільний фінансовий стан останнього та може свідчити про утруднення виконання рішення суду із стягнення коштів у разі невжиття адекватних заходів до забезпечення позову.

Розглянувши заяву позивача суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє певні дії по підготовці справи до розгляду, в тому числі вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов може бути забезпечено : накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із змінами від 16.01.2013) забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (ч 3 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Виносячи ухвалу про заборону вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Згідно з п. 7.1. Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

Обраний спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на кошти відповідача в межах суми позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Таким чином, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що підлягає задоволенню повністю, оскільки заявником наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Аграрної біржі про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті, накласти арешт на грошові кошти, в межах суми позову у розмірі 32 500 457 (тридцять два мільйони п'ятсот тисяч чотириста пятдесят сім) грн. 01 коп., які належать Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит" (м. Київ, вул. Артема, 60, ) та знаходяться на кореспондентському рахунку в Національному банку України, або будь-яких інших рахунках виявлених державним виконавцем під час виконання даної ухвали суду.

3. Зазначена ухвала з урахуванням пункту 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" має статус виконавчого документа.

4. Дана ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 27 квітня 2015 року.

5. Строк пред'явлення даної ухвали про забезпечення позову до виконання до 27 квітня 2016 року.

6. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є: Аграрна біржа (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка, 1, ).

7. Боржником у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (м. Київ, вул. Артема, 60, ).

Суддя Т.Ю.Трофименко