ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

18 травня 2015 р. Справа № 902/334/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітера Україна" (вул. Мішина, 3, м. Київ, 03131, ідент. код 34575942)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрикола" (провул. Червоний, 28А, к. 121, м. Вінниця, 21050, ідент. код 37898271)

про стягнення 162 878,13 грн.

Суд:

Суддя Кожухар М.С.

Секретар судового засідання Матущак О.В.

Представники :

позивача: Свириденко С.В. - за дорученням

відповідача : Дробаха С.В. - за дорученням

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітера Україна" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрикола" 162 878,13 грн. відсотків за користування товарним кредитом. Також позивач просить стягнути з відповідача 15000,00 грн. судових витрат (вартість адвокатських послуг) та 3 257,57 грн. судового збору.

Ухвалою від 20.03.2015р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 07.05.2015р.

05.05.2015р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 30.04.2015р., в якому останній позовні вимоги не визнає, оскільки станом на момент подачі позовної заяви, зобов'язання за договором поставки були виконані в повному обсязі, заборгованість погашено, а тому відсутні підстави для стягнення процентів за користування товарним кредитом.

Ухвалою суду від 07.05.2015р. розгляд справи відкладено на 18.05.2015р.

В судове засідання 18.05.2015р. з'явились представники обох сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача позовні вимоги визнав в повному обсязі, в тому рахунку і щодо відшкодування витрат на послуги адвоката та сплату судового збору, про що подав письмову заяву б/н від 18.05.2015р.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

В провадженні господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/1754/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітера Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрикола" про стягнення 790 842,28 грн., з яких: 674 461,86 грн. боргу, що виник внаслідок неналежного виконання зобов"язань за договором поставки №16-01-13/09-МКД та 116 380,42 грн. - відсотки за користування товарним кредитом.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 12.02.2014р. у справі № 902/1754/13 позов задоволено частково; припинено провадження в частині стягнення 10 000,00 грн. основного боргу; стягнуто з ТОВ "Агрикола" на користь ТОВ "Вітера Україна" заборгованість за товар в розмірі 674 461,86 грн., відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 116 380,42 грн., 15 816,85 грн. судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.04.2014р. рішення господарського суду Вінницької області від 12.02.2014р. у справі № 902/1754/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.07.2014р. у справі № 902/1754/13 рішення господарського суду Вінницької області від 12.02.2014р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.04.2014р. у справі № 902/1754/13 залишено без змін.

Вищезазначеними рішенням Господарського суду Вінницької області та постановою Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 902/1754/13 встановлено наступне.

16 січня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки №16-01-13/09-МКД.

При цьому, на момент підписання договору та додатків до нього, найменуванням позивача було Товариство з обмеженою відповідальністю "Нутрітех Україна" .

19 серпня 2013 року, відповідно до рішення зборів учасників, Товариство змінило своє найменування на товариство з обмеженою відповідальністю "Вітера Україна".

Зазначені зміни внесені в статут товариства та 03.09.2013 року пройшли державну реєстрацію в установленому порядку.

Позивач повідомив відповідача про зміну свого найменування листом вих.№355/9 від 24.09.2013 року.

Відповідно до п.1.1. договору постачальник (позивач) зобов'язався передати у власність покупця (відповідача) продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму.

Разом з тим, між сторонами було підписано ряд додаткових угод, а саме:

08 липня 2013 року, сторони підписали додаток N° 5 до договору поставки № 16-01-13/09-МКД від 16.01.2013 року.

Відповідно до умов додатку № 5 сторони встановили перелік товару, який купується на умовах товарного кредитування, його кількість, строк оплати товару.

Відповідно до п. 4 додатку № 5 отриманий відповідачем товар в сумі 674461,20 грн. підлягав оплаті до 08.08.2013 року .

Відповідно до п. 5 додатку № 5, в разі не сплати до 08.08.2013 року, покупцю будуть нараховуватись відсотки за користування товарним кредитом на вартість неоплаченого товару в розмірі: 2,3 %+ПДВ в місяць за кожен місяць користування товарним кредитом, виходячи з прайсової вартості товару, по курсу вказаному в відповідній графі додатку № 5 від 08.07.2013 , до договору № 16-01-13/09-МКД.

Відповідно до п. 6 додатку № 5 , в разі несплати до 01.10.2013 року, покупцю будуть нараховуватись відсотки за користування товарним кредитом на вартість неоплаченого товару, в розмір: 3,0 %+ПДВ в місяць за кожен місяць користування товарним кредитом, виходячи з прайсової вартості товару, по курсу вказаному в відповідній графі додатку № 5 від 08.07.2013 , до договору № 16-01-13/09-МКД.

На виконання умов основного договору та додатку № 5 до нього, позивачем було поставлено відповідачу товар - мінеральні добрива в асортименті - на суму 674461,20 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0808 від 08 липня 2013 року., який останній отримав згідно довіреності № АК 345 від 08.07.2013 року.

08 липня 2013 року, сторони підписали додаток N° 6 до договору поставки № 16-01-13/09-МКД від 16.01.2013 року,

Відповідно до умов додатку № 6 сторони встановили перелік товару, який купується відповідачем на умовах товарного кредиту, його кількість, строк оплати товару,

Відповідно до п. 4 додатку № 5 отриманий відповідачем товар в сумі 310784,56 грн. підлягав оплаті до 08.08.2013 року .

Відповідно до п. 5 додатку № 6, в разі несплати до 08.08.2013 року, покупцю будуть нараховуватись відсотки за користування товарним кредитом на вартість неоплаченого товару в розмірі: 2,3 %+ПДВ в місяць за кожен місяць користування товарним кредитом, виходячи з прайсової вартості товару, по курсу вказаному в відповідній графі додатку № 5 від 08.07.2013 , до договору № 16-01-13/09-МКД.

Відповідно до п. 6 додатку № 6, в разі несплати до 01.10.2013 року, покупцю будуть нараховуватись відсотки за користування товарним кредитом на вартість неоплаченого товару, в розмір: 3,0 %+ПДВ в місяць за кожен місяць користування товарним кредитом, виходячи з прайсової вартості товару, по курсу вказаному в відповідній графі додатку № 5 від 08.07.2013 , до договору № 16-01-13/09-МКД.

Відповідно до умов основного договору та додатку № 6 до нього, позивачем було поставлено відповідачу товар - мінеральні добрива в асортименті - на суму 310784,56 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0809 від 08 липня 2013 року, а останній отримав згідно довіреності № АК 344 від 08.07.2013 року.

28 липня 2013 року, сторони підписали додаток N° 7 до договору поставки № 16-01-13/09-МКД від 16.01.2013 року,

Відповідно до умов додатку № 7 сторони встановили перелік товару, який купується відповідачем на умовах товарного кредиту, його кількість, строк оплати товару,

Відповідно до п.4. додатку № 7 отриманий відповідачем товар в сумі 29018,40 грн. підлягав оплаті до 29.08.2013 року.

Відповідно до п. 5 додатку № 7, в разі несплати до 29.08.2013 року, покупцю будуть нараховуватись відсотки за користування товарним кредитом на вартість неоплаченого товару в розмірі: 2,3 %+ПДВ в місяць за кожен місяць користування товарним кредитом, виходячи з прайсової вартості товару, по курсу вказаному в відповідній графі додатку № 5 від 08.07.2013 , до договору № 16-01-13/09-МКД.

Відповідно п. 6 цього додатку № 7, в разі несплати до 01.10.2013 року, покупцю будуть нараховуватись відсотки за користування товарним кредитом на вартість неоплаченого товару, в розмір: 3,0 %+ПДВ в місяць за кожен місяць користування товарним кредитом, виходячи з прайсової вартості товару, по курсу вказаному в відповідній графі додатку № 5 від 08.07.2013 , до договору № 16-01-13/09-МКД.

Відповідно до умов основного договору та додатку № 7 до нього, позивачем було поставлено товар-мінеральні добрива в асортименті - на суму 29018,40 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-2904 від 29 липня 2013 року.

Всього позивачем було поставлено відповідачу товару на загальну сум 1014264,16 грн.

Відповідач отримав товар без зауважень та претензій.

Позивачем були виставлені рахунки на оплату товару, а саме : рахунок - фактура № СФ-0000544 від 08.07.2013 року на суму 674461,20 грн.; рахунок - фактура № СФ-0000545 від 08.07.2013 року на суму 310784,56 грн.; рахунок - фактура № СФ-0000619 від 29.07.2013 року на суму 29 018,40 грн.

Відповідач порушив умови договору та здійснював проплату заборгованих коштів частково в сумі 339 802,30 грн. Станом на день подання позову до суду заборгованість відповідача становила 684 461,86 грн., проте, останнім після подання позову до суду було проплачено 10 000,00 грн.

Станом на день розгляду справи в суді заборгованість відповідача становить 674 461,86 грн. та 116 380,42 грн. відсотки за користування товарним кредитом.

В подальшому, після постановлення вишезазначених рішень судів у справі № 902/1754/13, відповідач розрахувався з позивачем на стадії виконавчого провадження з примусового виконання рішення у даній справі, що підтверджується банківськими виписками та постановою про звільнення майна боржника з-під арешту (а.с. 16-20).

У зв"язку із затримкою розрахунків, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 162 878,13 грн. відсотків за користування товарним кредитом за період з 13.02.2014р. по 22.09.2014р.

Наведене стверджується наданими поясненнями представників сторін та матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши докази по справі, суд дійшов такого висновку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 193 Господарського Кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як випливає з Договору, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що випливають з договору поставки товару.

Згідно з положеннями ст.ст. 6,627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається, з матеріалів справи, зокрема банківських виписок та постанови про звільнення майна боржника з-під арешту від 19.09.2014р., що відповідач остаточно розрахувався перед позивачем (22.09.2014р.) та рішення суду у справі № 902/1754/13 виконано в повному обсязі.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, і ці його дії не суперечать законодавству, не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, що підтверджується вищенаведеними обставинами.

З урахуванням вищенаведеного та згідно з положеннями ст. 49 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 257,57 грн. та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 15000 грн. підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 35 (ч. 2), 49, 78 (ч.5), 82, 84, 115,116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрикола" (провул. Червоний, 28А, к. 121, м. Вінниця, 21050, ідент. код 37898271) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітера Україна" (вул. Мішина, 3, м. Київ, 03131, ідент. код 34575942) 162 878,13 грн. (сто шістдесят дві тисячі вісімсот сімдесят вісім грн. 13 коп.) процентів за користування товарним кредитом, 3 257,57 грн. (три тисячі двісті п'ятдесят сім грн. 57 коп.) витрат на сплату судового збору та 15 000,00 грн. (п'ятнадцять тисяч грн. 00 коп.) судових витрат на послуги адвоката.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20 травня 2015 р.

Суддя Кожухар М.С.

віддрук. прим.:1 - до справи