ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2015 р. Справа№ 914/774/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», м.Львів

до відповідача-1: Приватного акціонерне товариства «Компанія з управління активами «Карпати-інвест», м.Львів

до відповідача-2: Приватного підприємства «Ніка-Ріелті», м.Луцьк

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІРС Сістем», м.Луцьк

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, м.Луцьк

про визнання договору іпотеки недійсним

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: Шабат Ю.В. - представник за довіреністю

від відповідача-1: Андріяш Н.В. - представник за довіреністю

від відповідача-2: Стасюк В.Ф. - представник за довіреністю

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ульчак Б.І. - представник за довіреністю

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не з'явився

Суть спору: позов заявлено Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк», м.Львів до Приватного акціонерного товариства «Компанія з управління активами «Карпати-інвест», м.Львів та до Приватного підприємства «Ніка-Ріелті», м.Луцьк про визнання недійсним договору іпотеки від 03.10.2014р., укладеного між Приватним акціонерним товариством «Компанія з управління активами «Карпати-інвест» та Приватним підприємством «Ніка-Ріелті», посвідченого нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Рачковою Т.О. та зареєстрованого в реєстрі за реєстраційним №2570, предметом іпотеки за яким є офіс /А-5/, загальною площею 148,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01.

Ухвалою суду від 13.03.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.04.2015р., до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ТзОВ «ІРС Сістем», м.Луцьк та ОСОБА_1, м.Луцьк.

За клопотанням ПАТ «ВіЕс Банк» (вх.№14196/15 від 06.04.2015р.) фіксування судового процесу здійснюється за допомогою технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Ухвалою суду від 06.04.2015р. розгляд справи відкладено на 22.04.2015р. у зв'язку з неявкою окремих учасників судового процесу. Ухвалою суду від 22.04.2015р. розгляд справи відкладено для надання можливості учасникам судового процесу подати додаткові докази.

Представникам учасників судового процесу роз'яснено їх права згідно ст.ст.20, 22, 27 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні 06.05.2015р. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Ствердив зокрема, що за іпотечним договором від 03.11.2008р., ОСОБА_1 передано в іпотеку ВАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», нерухоме майно. Водночас, вказане майно передано ПП «ІРС Сістем» в іпотеку ПрАТ КУА «Карпати-інвест» за договором іпотеки від 03.10.2014р. Вважаючи, що зазначений договір іпотеки від 03.10.2014р. порушує права та законні інтереси позивача як іпотекодержателя, оскільки робить неможливим задоволення в повному обсязі грошових вимог до ОСОБА_1, ПАТ «ВіЕс Банк» звернулось до суду із позовною заявою про визнання вказаного договору іпотеки недійсним, оскільки він суперечить та був укладений з порушенням закону. Просив позов задоволити.

Представник відповідача-1 в судове засідання 06.05.2015р. з'явився, долучив до матеріалів справи додаткові документи (вх.№18496/15 від 06.05.2015р.), проти позову заперечив з мотивів, наведених у поданому ним відзиві (вх.№16854/15 від 22.04.2015р.).

Представник відповідача-2 в судове засідання 06.05.2015р. з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, вказаних у поданому відзиві (вх.№16855/15 від 22.04.2015р.).

Представник третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання 06.05.2015р. з'явився, проти позову заперечив з мотивів, зазначених у письмових поясненнях (вх.№16853/15 від 22.04.2015р.).

Заперечення вказаних осіб ґрунтуються, зокрема, на тому, що майно, передане в іпотеку, на момент укладення договору належало на праві приватної власності ПП «Ніка-Ріелті», жодних обтяжень стосовно вказаного майна не зареєстровано. Відтак, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третьою особою-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору явки повноважного представника в судове засідання 06.05.2015р. повторно не забезпечено, письмових пояснень по суті спору та витребуваних судом документів не подав, поважності причин неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Так, копія ухвали про порушення провадження по справі, надіслано на зазначену у позовній заяві адресу п.ОСОБА_1, а саме: АДРЕСА_2, знаходиться в матеріалах справи, повернута суду установою зв'язку із відміткою: «За закінченням терміну зберігання». Копії ухвал суду від 06.04.2015р. та 22.04.2015р. про відкладення розгляду справи також надіслано третій особі на вказану адресу, однак, на момент проведення судового засідання установою зв'язку не повернуто.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. роз'яснено, що за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у зв'язку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

Між Відкритим акціонерним товариством «Фольксбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк»; позивач по справі, кредитор за договором) та ОСОБА_1 (третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору; позичальник за договором) укладено кредитний договір KF53474 від 03.11.2008р., за яким банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 1600000,00грн. строком на 15 років (надалі - кредит) (п.1). Відповідно до п.2 вказаного договору, виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором забезпечується іпотекою офісу, загальною площею 178,6 кв.м. за №24370425, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання умов цього договору між ВАТ «Фольксбанк» (іпотекодержатель за договором) та ОСОБА_1 (іпотекодавець за договором) 03.11.2008р. укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О. та зареєстрований в реєстрі за №4437/290.

Згідно з п.1.2 вказаного договору, іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань іпотекодавця перед іпотеко держателем за договором основного зобов'язання щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами основного зобов'язання, передав в іпотеку іпотеко держателю наступне нерухоме майно: офіс загального призначення площею 148,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта 24370425 (надалі - предмет іпотеки).

У відповідності до п.3.1 вказаного іпотечного договору, позивачем вжито заходи до реєстрації обтяження предмета іпотеки у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Копії витягів про вчинення зазначених реєстраційних дій (№21552806 від 03.11.2008р. та №21553050 від 03.11.2008р. відповідно) долучено до матеріалів справи.

Проте, позивачу стало відомо, що між Приватним акціонерним товариством «Компанія з управління активами «Карпати-інвест» (відповідач-1 по справі, іпотекодержатель за договором) та Приватним підприємством «Ніка-Ріелті» (відповідач-2 по справі, іпотекодавець за договором) 03.10.2014р. укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Рачковою Т.О. та зареєстрований в реєстрі за №2571/9, за яким іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю, в якості виконання зобов'язань боржника за договором позики, офіс /А-5/, загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - предмет іпотеки).

Вважаючи зазначений договір іпотеки від 03.10.2014р. таким, що порушує права та законні інтереси ПАТ «ВіЕс Банк» як іпотекодержателя офісу за іпотечним договором від 03.11.2008р., оскільки робить неможливим задоволення в повному обсязі грошових вимог позивача до ОСОБА_1 за кредитним договором за рахунок предмету іпотеки, ПАТ «ВіЕс Банк» звернулось до суду із позовною заявою про визнання недійсним договору іпотеки від 03.10.2014р., укладеного між Приватним акціонерним товариством «Компанія з управління активами «Карпати-інвест» та Приватним підприємством «Ніка-Ріелті», посвідченого нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Рачковою Т.О. та зареєстрованого в реєстрі за реєстраційним №2570, оскільки він суперечить та був укладений з порушенням норм, передбачених ч.4 ст.3, п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку», ч.ч.1, 2, 3 ст.203, ст.1046 ЦК України.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України «Про приватизацію державного майна», частини другої статті 20 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», частини другої статті 15 Закону України «Про оренду землі», статті 12 Закону України «Про іпотеку», частини другої статті 29 Закону України «Про страхування», статті 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статті 7-1 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» тощо.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку», правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом іпотеки за іпотечними договорами від 03.11.2008р. та 03.10.2014р. є одне і те ж майно, а саме: офіс, загальною площею 148,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Водночас, передання майна в іпотеку за договором іпотеки від 03.10.2014р. здійснено не іпотекодавцем за іпотечним договором від 03.11.2008р. - ОСОБА_1, а ПП «Ніка-Ріелті» - особою, якій вказане майно належить на праві приватної власності, про що зазначено в п.1.2 договору іпотеки від 03.10.2014р. та встановлено рішенням господарського суду Волинської області від 01.12.2014р. у справі №903/1153/14, яке набрало законної сили.

Відтак, суд приходить до висновку, що оспорюваний правочин не може вважатися недійсним на підставі закону.

У відповідності до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач стверджує, що на момент укладення спірного договору іпотеки від 03.10.2014р. в силу норм, закріплених ч.2 ст.631, ст.1046 ЦК України, договір позики №9П-Гр від 01.10.2014р. ще не набрав чинності, оскільки позика на той момент не була надана. Отже, спірний договір іпотеки від 03.10.2014 не міг бути укладений раніше ніж позика була фактично надана. В даному випадку договір іпотеки від 03.10.2014р. містив посилання на основне зобов'язання, передбачене договором позики від 01.10.2014р., який не набрав чинності. Оскільки основного зобов'язання не існувало на момент укладення договору іпотеки від 03.10.2014р., в спірному випадку вимога п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку» вважається не виконаною.

Так, відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.545 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У відповідності до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У відповідності до п.2 ч.1, ч.2 ст.18 Закону України «Про іпотеку», серед інших істотних умов, іпотечний договір повинен містити зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Як встановлено ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п.1.1 оспорюваного договору іпотеки від 03.10.2014р., іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з договору позики №9П-Гр від 01.10.2014р., укладеного між іпотекодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІРС Сістем» (далі - боржник), та додатків до нього, якщо такі є чи будуть укладені в майбутньому (далі - договір позики), за умовами якого іпотекодержатель зобов'язується надати боржнику позику в розмірі 500000,00грн. на визначених договором позики умовах на строк до 31.12.2017р., а боржник - не пізніше 31.12.2017р. повернути іпотекодержателю грошові кошти в сумі 500000,00грн., а також сплатити інші платежі, передбачені договором позики та цим договором.

Так, п.2 договору позики №9П-Гр від 01.10.2014р., укладеного між ПрАТ КУА «Карпати-інвест» (позикодавець за договором) та ТзОВ «ІРС Сістем» (позичальник за договором, третя особа-2 по справі), сторони дійшли згоди про те, що позика надається траншами в безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку позикодавця (відкритого для обліку коштів Фонду) на поточний рахунок позичальника протягом одного банківського дня від дня одержання заявки на транш.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.573 ЦК України, заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому.

З наведеного, суд приходить до висновку, що зазначені вище обставини спростовують твердження позивача про те, що в момент укладення договору іпотеки від 03.10.2014р. сторонами не дотримано вимог п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку».

Пленумом Вищого господарського суду України у п.2.10 Постанови №11 від 29.05.2013р. роз'яснено, що у силу припису статті 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Так, позивачем, не зважаючи на вимогу суду, не конкретизовано, в чому полягає порушення сторонами в момент укладення договору зазначених вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2015р. у справі №903/1153/14 встановлено, що при укладенні спірного договору іпотеки від 03.10.2014 р., згідно з витягом з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів, виданого 03.10.2014 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Рачковою Т.О., майно, що є предметом іпотеки, під забороною відчуження, в іпотеці не перебувало.

Також позивачем не доведено, що майно, передане в іпотеку згідно іпотечного договору від 03.11.2008р., відчужено ОСОБА_1 та на яких умовах, оскільки з матеріалів справи вбачається, що нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки від 03.10.2014р., належить на праві власності ПП «Ніка-Ріелті» та набуте останнім після внесення ОСОБА_8 вказаного майна до статутного фонду підприємства, що підтверджується актом прийому-передачі та грошової оцінки майна від 03.07.2014р., витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №24829029 від 28.07.2014р. та №32608303 від 23.01.2015р., копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Згідно з ч.1 ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на те, що наявність передбачених законом підстав для визнання оспорюваного договору недійсним не доведена суду у встановленому порядку належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 12.05.2015р.

Суддя Щигельська О.І.