РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2015Справа №910/5435/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Тусмо"
доМіністерства оборони України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державна казначейська служба України
простягнення 1949940,00 грн.

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Сищук В.В. - представник;
від відповідача Кривошея Д.А. - представник;
від третьої особине з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тусмо" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 1949940,00 грн. за договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби №286/3/14/202 від 03.12.2014.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач в порушення умов даного договору не виконав взяті на себе зобов'язання в частині оплати отриманого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/5435/15-г, залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державну казначейську службу України та розгляд справи призначено на 01.04.2015.

В судовому засіданні 01.04.2015 оголошено перерву до 30.04.2015.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача не зареєстрована в Державній казначейській службі України, як бюджетне зобов'язання, оскільки рахунки позивача були направлені Міністерству оборони України після закінчення 2014 бюджетного року, чим порушено порядок надання документів на оплату послуг, визначений п.4.2. укладеного між сторонами договору.

Представник третьої особи в судові засідання не з'явився. Третьої особою вимог ухвал суду не виконано, витребуваних судом документів не надано. Про проведення судових засідань третя особа була повідомлена належним чином, відповідно до повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень №022 та №854.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тусмо" (далі - постачальник) та Міністерством оборони України (далі - замовник) було укладено договір №286/3/14/202 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується у 2014 році поставити замовнику одяг робочий, чоловічий (лот. 2 Костюм (куртка та штани) маскувальний зимовий з тканини синтетичної водовідштовхувальної вибивної (основа білого кольору), а замовник повинен забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Пунктом 1.2. договору визначено, що номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору та визначаються наведеною специфікацією, ціна товару - 1949940,00 грн. Постачальник самостійно закуповує сировину, матеріали та комплектуючі вироби, які повинні відповідати нормативній документації та встановленим порядком погоджені з замовником.

Приймання товару оформляється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представництвом Міністерства оборони України. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється Замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою (п. 2.7. договору).

Пунктом 3.1 договору погоджено, що ціна договору становить: 1949940,00 грн., у тому числі: ПДВ 324990,00 грн. - резервний фонд.

Згідно з п.п. 4.1., 4.2. договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі). До рахунку-фактури додаються: акт приймального контролю (якості) товару, на якому повинен бути оригінал підпису одержувача замовника, засвідчений мастичною печаткою, який підтверджує одержання товару; видаткова накладна постачальника; повідомлення-підтвердження.

Відповідно до умов договору, постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, визначені договором (п. 6.3.1.), а замовник в свою чергу зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати грошові кошти за поставлені товари протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених договором (п. 6.1.1).

Строк дії договору сторони визначили в п. 10.1.договору з урахуванням додаткової угоди №1 від 25.12.2014, відповідно до якого договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.03.2015, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення.

Факт поставки товару на загальну суму 1949940,00 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 6 від 23.01.2015 на суму 649980,00 грн., №7 від 30.01.2015 на суму 649980,00 грн., №13 від 12.02.2015 на суму 324990,00 грн., №19 від 16.02.2015 на суму 324990,00 грн., оголошеннями - повідомленнями №1 від 23.01.2015, №2 від 30.01.2015, №3 від 12.02.2015, №4 від 16.02.2015, актами приймального контролю якості № 1 від 03.01.2015, №2 від 30.01.2015, № від 12.02.2015, №4 від 16.02.2015, повідомленнями-підтвердженнями № 13 від 24.01.2015, №15 від 02.02.2015, №31 від 14.02.2015, №38 від 17.02.2015 та відповідачем не заперечується.

Відповідно до п. 4.1 договору для оплати поставленого товару позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату № 5 від 23.01.2015, №6 від 30.01.2015, №13 від 12.02.2015, №17 від 16.02.2015. При цьому, позивачем було надіслано відповідачу разом з рахунками на акти приймального контролю (якості) товару, видаткові накладні та повідомлення-підтвердження (як того вимагають положення п. 4.2 договору) належні докази чого наявні в матеріалах справи.

Відповідно до листів Міністерства оборони України за вих.№286/6/844 від 03.02.2015, №286/6/1680 від 26.02.2015, надані позивачем документи були повернуті без реалізації у зв'язку з закінченням бюджетного року.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1949940,00 грн.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 4.1 Договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по сплаті вартості поставленого товару на момент розгляду справи настав.

Відповідно до ст.. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, зобов'язання по оплаті поставленого позивачем товару відповідачем відповідно до умов п.4.1. договору виконано не було, у зв'язку з чим в останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 1949940,00 грн.

Та обставина, що оплату за поставлений товар здійснено не було, відповідачем не заперечується. В той же час, відповідач вказує на те, що сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача не зареєстрована в Державній казначейській службі України, як бюджетне зобов'язання, оскільки рахунки позивача були направлені Міністерству оборони України після закінчення 2014 бюджетного року, чим порушено порядок надання документів на оплату послуг визначений п.4.2. укладеного між сторонами договору.

Однак, порушення позивачем порядку надання документів за умовами укладеного між сторонами договору не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку оплатити поставлений позивачем товар. До цього ж жодної претензії щодо асортименту, кількості, якості поставленого товару відповідач не висуває.

Також факт відсутності бюджетного фінансування не звільняє Міністерство від виконання зобов'язань щодо оплати поставленої та прийнятої продукції, оскільки така обставина не визначена законодавчо як така, що звільняє від виконання зобов'язання.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція стосовно того, що відсутність бюджетного фінансування не не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446.

Умовами п. 4.1 договору в частині оплати вартості поставленого товару передбачено, що оплата здійснюється за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за відповідним кодом видатків.

Однак, дана умова не є ні визначенням строку/терміну виконання зобов'язання, адже не є подією, яка має неодмінно настати, ні відкладальною обставиною, так як в даному випадку вона стосується лише обов'язків відповідача щодо оплати наданих послуг, а відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України відкладальна обставина має змінювати права та обов'язки сторін.

Таким чином, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано наявності заборгованості за поставлений на виконання умов договору товар у розмірі 1949940,00 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тусмо" (10006, м. Житомир, вул. Денишевська, буд. 4, ідентифікаційний код 13548679) заборгованість у розмірі 1949940 (один мільйон дев'ятсот сорок дев'ять тисяч дев'ятсот сорок) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 38998 (тридцять вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто вісім) грн. 80 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 12.05.2015

Суддя Ю.М. Смирнова