КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа № 910/22394/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Лобаня О.І.

при секретарі судового засідання Шлончаку Д.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Максимченко І.В. (довіреність від 23.12.2014 № 23-12/14-3);

треті особи: не з'явилися,

розглянувши матеріали апеляційної скарги:

товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ЦЕНТР»

на рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2014

у справі № 910/22394/14 (суддя Спичак О.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ЦЕНТР»

до товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙФФАЙЗЕН ЛІЗИНГ

АВАЛЬ»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ЛІЗИНГ»;

2) товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ - ПІДГАЙЦІ»;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) приватний нотаріус Київського міського округу Кондратенко

Микола Іванович;

2) Державна виконавча служба України,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.12.2014 у справі № 910/22394/14 у задоволенні позову ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР» відмовлено повністю, а також скасовані заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою місцевого суду від 24.10.2014.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2014 у справі № 910/22394/14 та прийняти нове, яким задовольнити позов ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР» повністю. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, а також, як стверджує позивач, місцевим судом неповно з'ясовані обставини справи, а його висновки не відповідають обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2015 у справі № 910/22394/14 прийнято апеляційну скаргу ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР» до провадження та призначено її до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

Представник відповідача в судових засіданнях надав колегії суддів апеляційної інстанції усні пояснення, згідно з якими заперечив проти доводів, викладених в скарзі, та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представники позивача і третіх осіб у справі в жодне судове засідання не з'явилися. Вказані учасники судового процесу про наявність поважних причин неявки їх представників колегію суддів не повідомили, хоча про дату, час і місце були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення поштового зв'язку про вручення поштових відправлень суду.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач і треті особи у справі повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, а отже наявні підстави щодо можливості розгляду справи за відсутності їх представників.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Як слідує з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, 14 жовтня 2013 року між ТОВ «РАЙФФАЙЗЕН ЛІЗИНГ АВАЛЬ», як лізингодавцем, та ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР», як лізингоодержувачем, укладено договір фінансового лізингу № LC9275-10/13 (далі - Договір) із додатками до нього.

Згідно з предметом Договору лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобов'язувався придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в специфікації (додаток № 2 до Договору), а лізингоодержувач зобов'язувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Так, відповідно до специфікації, яка є додатком № 2 до Договору, загальна вартість предмета лізингу складає 14106330,35 грн.

Суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач на виконання своїх обов'язків за Договором придбав у ТОВ «МРІЯ ЛІЗИНГ» та передав у користування позивача предмет лізингу, а саме: комбайн зернозбиральний John Deere S680 (№1H0S680SCC0745660) в комплекті з жниваркою John Deere 630R, б/в, 2012 р.в (№1H00630RJB0745248); комбайн зернозбиральний John Deere S680 (№1H0S680STC0745658) в комплекті з жниваркою John Deere 630R, б/в, 2012 р.в (№1H00630REB0745243); комбайн зернозбиральний John Deere S680 (№1H0S680SAC0745684) в комплекті з жниваркою John Deere 630R, б/в, 2012 р.в (№1H00630RAB0745240); комбайн зернозбиральний John Deere S680 (№1H0S680SKC0745694) в комплекті з жниваркою John Deere 630R, б/в, 2012 р.в (№1H00630RTB0745245); комбайн зернозбиральний John Deere S680 (№1H0S680SLC0745685) в комплекті з жниваркою John Deere 630R, б/в, 2012 р.в (№1H00630RCB0745244). Наведена фактична обставина підтверджується актом приймання-передачі предмета лізингу від 15.10.2013, який підписаний продавцем - ТОВ «МЕХАНІ К» та сторонами Договору, і скріплені відбитками їх печаток (а.с. 47 том 1) (далі - предмет лізингу).

Умовами, які передбачені у пунктах 4.1, 4.2, 4.3, 4.6 Договору та п. 5.3 Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4 до Договору), сторони визначили грошове зобов'язання лізингоодержувача та порядок його виконання.

Сторонами у п. 6.1 Договору погоджено, що лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати Договір та/або вилучити у лізингоодержувача предмет лізингу у безспірному порядку, зокрема, у випадку, коли лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або у повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 днів (підпункт 6.1.2 Договору).

Відповідно до п. 6.2 Договору у випадку настання зазначених, зокрема, в підпункті 6.1.2 Договору обставин, лізингодавець письмово повідомляє про це лізингоодержувача з зазначенням строку для усунення такого порушення. Якщо лізингоодержувач у встановлений лізингодавцем строк не усуває вчинене порушення, лізингодавець має право здійснити, зокрема, наступні дії: розірвати цей договір та вимагати повернення предмета лізингу (пп. 6.2.1 Договору); вилучити предмет лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду (підпункт 6.2.2 Договору).

Згідно з п. 10.2 Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4 до Договору) Договір достроково припиняється в останній день місяця, в якому має місце одна з наведених в даному пункті обставин, зокрема, направлення лізингодавцем лізингоодержувачу письмового повідомлення про прийняття лізингодавцем рішення про дострокове припинення договору з підстав, визначених розділом 6 договору (підпункт 10.2.1 Договору.

Так, як вірно встановлено місцевим судом, позивачем було прострочено виконання грошового зобов'язання за Договором, ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР», як лізингоодержувач, у період з червня 2014 року по вересень 2014 року не сплатив на користь відповідача лізингові платежі на суму 456566,27 грн, з яких: 454242,46 грн - комісія; 2323,81 грн - пеня.

У зв'язку із наведеною обставиною, відповідач надіслав ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР» лист від 15.08.2014 № 1089-08/14 (а.с. 115 том 1), зі змісту якого вбачається, що лізингодавець вимагав від лізингоодержувача погашення наявної в останнього простроченої заборгованості за лізинговими платежами. До вказаного листа було додано загальний рахунок на сплату заборгованості № 14040434/08/2014 (за період з червня по серпень 2014 року) та розшифровку до вказаного рахунку (а.с. 116-117). В той же час, позивач був попереджений відповідачем про те, що у випадку невиконання вказаних вимог останнього протягом 3 днів з дня отримання цього повідомлення, відповідач достроково припинить, зокрема, Договір та вимагатиме повернення предмету лізингу. До вказаного листа відповідачем було додано загальний рахунок на сплату заборгованості та розшифровку до нього по кожному поточному лізинговому платежу (а.с. 116-117 том 1).

Лист від 15.08.2014 № 1089-08/14 було направлено відповідачем позивачеві цінним листом з описом вкладення та із повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження та на адресу для листування позивача. Також, вказаний лист було направлено позивачеві кур'єрською службою ТОВ «ТЕКС УКРАЇНА» з описом вкладення, проте як вбачається з довідки вказаного підприємства від 05.09.2014 № 73, вказане відправлення повернуто відповідачеві із відміткою про те, що адресат відмовився приймати кореспонденцію. Крім того, лист також було направлено відповідачем до позивача «Спецзв'язком» з описом вкладення, проте лист від 05.09.2014 № 73 також не було вручено та повернуто відправникові з підстав: «Усна відмова в одержанні 10.09.2014».

Також відповідач направив на адресу позивача телеграму від 22.08.2014 № 104033 з вимогою про погашення простроченої заборгованості за договорами фінансового лізингу та попередженням про односторонню відмову від договорів фінансового лізингу в разі несплати позивачем простроченої заборгованості. Однак, позивач відмовився від отримання вказаної телеграми.

Так, виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивач вважається таким, що повідомлений про вимогу відповідача, яка викладена у листі від 15.08.2014 № 1089-08/14, належним чином.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач наведених вище вимог відповідача не виконав. Період заборгованості позивача перед відповідачем перевищив 30 (тридцять) днів, а саме: з червня 2014 року по вересень 2014 року, що дало лізингодавцеві право на відмову від Договору в односторонньому порядку.

Відповідач про своє рішення щодо відмови від Договору повідомив позивача шляхом направлення останньому листа від 15.09.2014 № 1285-09/14 (а.с. 139 том 1). Вказаний лист було направлено цінним поштовим відправленням із описом вкладення на адресу місцезнаходження ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР» та за адресою для листування (поштові відправлення № 973, № 990). Проте, згідно з лисом-відповіддю відділення поштового зв'язку від 16.09.2014 (а.с. 143 том 1), наданої на лист-запит ТОВ «РАЙФФАЙЗЕН ЛІЗИНГ АВАЛЬ» від 15.09.2014 № 1285-09/14, ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР» поштові відправлення відповідача не отримує, хоча і повідомляється належним чином працівниками УДППЗ «Укрпошта» про надходження кореспонденції.

Крім того, лист від 15.09.2014 № 1285-09/14 направлено позивачеві за допомогою кур'єрської доставки ТОВ «ТЕКС УКРАЇНА», проте, позивач відмовився від його отримання. Водночас, 15 вересня 2014 року відповідачем направлялися позивачеві повідомлення про відмову від Договору телеграфним зв'язком № 103022 та № 103023, які також позивач відмовився отримувати.

З метою повідомлення ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР» щодо прийнятого рішення про односторонню відмову від Договору та негайне повернення предмета лізингу, відповідачем подано в газету «Урядовий Кур'єр» оголошення, яке було опубліковано 16 вересня 2014 року у номері 169 (сторінка 15).

Наведені фактичні обставини та дії відповідача свідчать про те, що ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР», як лізингоодержувач, повідомлений лізингодавцем - ТОВ «РАЙФФАЙЗЕН ЛІЗИНГ АВАЛЬ» про односторонню відмову останнього від Договору та про вимогу щодо повернення предмета лізингу належним чином.

Місцевим судом вірно встановлено, що відповідно до пунктів 6.1 (підпункт 6.1.2), 6.2 (підпункти 6.2.1, 6.2.2) Договору, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» відповідач (лізингодавець) має право достроково в односторонньому порядку розірвати наведений договір та вилучити у позивача (лізингоодержувача) предмет лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса за наявності прострочення сплати лізингових платежів більше 30 днів.

Враховуючи наведене, як також вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратенка М.І. із заявою від 24.09.2014 № 1345-09/14 (а.с. 83-87 том 1) щодо вчинення виконавчого напису про повернення позивачем на користь відповідача предмета лізингу. До вказаної заяви відповідачем додано наступні документи: 1) договір купівлі-продажу від 14.10.2013 № Р9272-9275 (з додатками); 2) договір фінансового лізингу від 14.10.2013 № LC9275-10/13 (з додатками); 3) акт приймання-передачі предмета лізингу від 15.10.2013; 4) угода від 13.06.2014 про внесення змін до договору фінансового лізингу від 14.10.2013 № LC9275-10/13; 5) копія Свідоцтва про реєстрацію обладнання; 6) засвідчена ТОВ «РАЙФФАЙЗЕН ЛІЗИНГ АВАЛЬ» копія загального рахунку на сплату заборгованості ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР» № 14040434/09/2014, направленого до ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР», із відміткою про несплату платежів після письмового повідомлення; 7) засвідчена ТОВ «РАЙФФАЙЗЕН ЛІЗИНГ АВАЛЬ» копія розшифровки загального рахунку на сплату заборгованості ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР» №14040434/09/2014, направленого до ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР», з відміткою про несплату платежів після письмового повідомлення; 8) копія листа-повідомлення від 15.09.2014 № 1285-09/14; 9) копія доказів направлення листа-повідомлення від 15.09.2014 № 1285-09/14; 10) копія листа-запиту до УДППЗ "Укрпошта" від 15.09.2014 за вих. №1281-09/14; 11) копія довідки УДППЗ "Укрпошта" від 16.09.2014 (відповідь на №1281-09/14); 12) копія накладної № 1996858 ТОВ "ТЕКС України"; 13) копія накладної № 1996857 ТОВ "ТЕКС України"; 14) копія повідомлення ТОВ "ТЕКС Україна" від 17.09.2014 за вих. № 74 про відмову адресатів від отримання поштових відправлень; 15) копія телеграми від 15.09.2014 № 103022; 16) копія зворотного телеграфного повідомлення від 18.09.2014 № 910 про відмову адресатом від отримання телеграми від 15.09.2014 № 103022; 17) копія телеграми від 15.09.2014 № 103023; 18) копія зворотного телеграфного повідомлення від 15.09.2014 № 764 про відмову адресатом від отримання телеграми від 15.09.2014 № 103023; 19) копія сторінки № 15 газети "Урядовий Кур'єр" за 16 вересня 2014 року, вівторок. № 169.

На підставі заяви відповідача від 24.09.2014 № 1345-09/14 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. (третьою особою-1) 26 вересня 2014 року було вчинено виконавчий напис № 1525.

Спір між сторонами у даній справі виник у зв'язка із тим, що, на думку позивача, виконавчий напис від 26.09.2014 № 1525 вчинено приватним нотаріусом із порушенням норм чинного законодавства України, а тому вказаний документ підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню.

Так, позивач, обґрунтовуючи позов, посилається на наступні обставини: у виконавчому документі не ідентифіковано предмета лізингу; станом на дату звернення до господарського суду позивач не отримував жодних повідомлень, які він мав отримати у відповідності до п. 6.2 п. 6 Договору, зокрема, копії рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів; строк повернення предмета лізингу не настав.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище обставин, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Порядок вчинення виконавчих написів регулюється Законом України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Статтею 87 «Про нотаріат» та п. 1.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (надалі - Перелік), і при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому переліку (п.п.3.2 та 3.5 Порядку).

Виходячи з переліку документів, доданих відповідачем до його заяви від 24.09.2014 № 1345-09/14, останнім було додержано всі перелічені вище вимоги, а саме: подано нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджують безспірну заборгованість боржника та право вимоги стягувача.

При цьому, позивачем, в обґрунтування своїх доводів, не надано суду жодного доказу щодо відсутності у нього перед відповідачем боргу за Договором станом на 26 вересня 2014 року, яка зазначена у виконавчому написі, а саме: в розмірі 456566,27 грн.

Доводи позивача про те, що згідно з викладеними у виконавчому написі характеристик предмета лізингу неможливо повністю визначити предмет лізингу є його суб'єктивною думкою, оскільки у виконавчому написі визначено майно у відношенні якого вчинено напис, що є предметом лізингу за Договором фінансового лізингу від 14.10.2013 №-10/13. Водночас колегія суддів зазначає, що наведений у виконавчому документі опис дозволяє ідентифікувати предмет лізингу, і, в будь-якому випадку, такі посилання скаржника не тягнуть за собою визначеного законом наслідку щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за умовами п. 6.1.2 і п. 6.2.1 Договору, строк повернення предмета лізингу є таким, що настав.

Також щодо доводів, викладених у позові і апеляційній скарзі колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Позивач стверджує, що не отримував від відповідача повідомлень щодо погашення заборгованості за Договором, у тому числі рахунка на оплату.

Вказані доводи позивача колегією суддів відхиляються як безпідставні, оскільки як встановлено вище, відповідачем направлялися позивачеві листи від 15.08.2014 № 1089-08/14 і від 15.09.2014 № 1285-09/14 із рахунком № 14040434/08/2014 та розшифровкою до нього на адреси місцезнаходження та листування ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР», а також повідомлення телеграфним зв'язком, які позивач відмовився отримувати, про що свідчать повідомлення відділення поштового зв'язку та кур'єрської служби.

Враховуючи наведене, вина у неотриманні листів відповідача від 15.08.2014 № 1089-08/14 і від 15.09.2014 № 1285-09/14 лежить виключно на позивачеві, який діючи на власний розсуд навмисно відмовився від їх отримання.

Таким чином, доводи позивача викладені ним у позовній заяві та апеляційній скарзі щодо наявності підстав для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, спростовуються матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для вчинення спірного виконавчого напису були надані всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника за прострочення виконання позивачем зобов'язання за Договором і встановлюють прострочення виконання зобов'язання, тоді як позивачем не доведено необґрунтованість виконавчого напису нотаріуса.

При цьому, спори про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК України. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Водночас слід мати на увазі, що до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства (абз. 2, 3 п. 8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам»).

Таким чином, господарські суди не перевіряють правильність виконавчого напису з позиції законності дій приватного нотаріуса при його вчиненні, оскільки нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт підлягають окремому оскарженню до суду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства (постанова пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні»).

На позивача покладений обов'язок довести суду, що була відсутня правова підстава для вчинення виконавчого напису, тобто факт відсутності порушеного права відповідача та відсутність підстав для захисту відповідного права шляхом повернення предмета лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса. Однак, такі обставини позивачем суду не доведені.

Отже, обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовою колегією встановлено відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених ст. 104 ГПК України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2014 у справі № 910/22394/14 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Також колегія суддів зазначає, що оскільки позовні вимоги ТОВ «МРІЯ ЦЕНТР» не підлягають задоволенню, суд першої інстанції правомірно скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду міста Києва від 24.10.2014.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ЦЕНТР» на рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2014 у справі № 910/22394/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2014 у справі № 910/22394/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/22394/14 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді А.Г. Майданевич

О.І. Лобань