номер провадження справи 18/44/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015 справа № 908/1421/14

за позовом публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, 12)

до відповідача відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, Північне шосе, 72)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "МД ХОЛДИНГ" (04007, місто Київ, вулиця Григорія Сковороди, 21/16)

про звернення стягнення на предмет застави по договору № 20-1408/3-1 від 17.09.2010 р. в рахунок погашення заборгованості в сумі 399166384,85 грн.

головуючий суддя Носівець В.В.,

судді: Попова І.А., Боєва О.С.

Представники сторін:

від позивача: Кузнєцова М.І., довіреність № 09-32/130 від 12.03.2015 р.

від відповідача: Жердєв І.С., довіреність № 3120 від 25.12.2013 р., паспорт серія СВ № 840682 від 01.10.2003 р.

від третьої особи: не з'явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 28.04.2014 року звернувся позивач - публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" з позовною заявою до відповідача - відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю "МД ХОЛДИНГ" про звернення стягнення на предмет застави по договору № 20-1408/3-1 від 17.09.2010 р. в рахунок погашення заборгованості в сумі 150586446,08 грн.

Ухвалою суду від 29.04.2014 року порушено провадження у справі № 908/1421/14, присвоєно справі номер провадження 18/44/14, судове засідання призначене на 28.05.2014 р. У зв'язку з неявкою представників відповідача та третьої особи, необхідністю встановлення фактичних обставин справи розгляд справи відкладався на 18.06.2014 р. Ухвалою суду від 18.06.2014 р. провадження у справі № 908/1421/14 зупинено до розгляду господарським судом міста Києва справи № 910/10335/14 та набрання рішенням/ухвалою суду у вказаній справі законної сили. Ухвалою суду від 23.01.2015 року, у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, провадження у справі № 908/1421/14 поновлено та призначено судове засідання на 24.02.2015 року. Ухвалою суду від 24.02.2015 р. заява позивача про збільшення позовних вимог прийнята до розгляду (399166384,85 грн.); строк вирішення спору продовжувався, розгляд справи відкладався на 20.03.2015 р. Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області № 01-04/81/15 від 20.03.2015 р. справу № 908/1421/14 передано на колегіальний розгляд у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя - Носівець В.В., судді - Попова І.А., Боєва О.С. Ухвалою суду від 20.03.2015 р. справу прийнято до колегіального розгляду, судове засідання призначено на 13.05.2015 р. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Справа розглянута судом за наявними у ній документальними доказами; її розгляд закінчений 13.05.2015 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Від позивача через канцелярію суду 12.05.2015 р. надійшла заява № 865-08/39 від 28.04.2015 р. про припинення провадження у справі у зв'язку з укладанням сторонами 06.04.2015 р. договору про розірвання № 20-0497/3-1, за умовами якого договір застави № 20-1408/3-1 від 17.09.2010 р. є розірваним. Також просив повернути сплачений судовий збір у розмірі 73080,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану заяву № 865-08/39 від 28.04.2015 р. про припинення провадження у справі, зазначив, що зобов'язання по договору, який був предметом спору у справі № 908/1421/14 - припинені, у сторін відсутні будь-які претензії одна до одної. Також зазначено, що банком в заяві помилково вказано про відмову від позову.

Представник відповідач підтвердив факт укладання договору про розірвання № 20-0497/3-1 від 06.04.2015 р. договору застави № 20-1408/3-1 від 17.09.2010 р.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Заява позивача про припинення провадження у справі, внаслідок відсутності предмету спору, судом відхилена, оскільки предметом спору у справі № 908/1421/14 є звернення стягнення на предмет застави по договору № 20-1408/3-1 від 17.09.2010 р. в рахунок погашення заборгованості в сумі 399166384,85 грн., а не розірвання договору застави. Тобто розірваний договір застави № 20-1408/3-1 від 17.09.2010 р. є підставою заявленого позову, таким чином, доводи позивача є помилковими.

Заслухавши представників позивача та відповідача, суд,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (Банк, позивач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю «МД ХОЛДИНГ» (позичальник, третя особа у справі) 17.09.2010 р. уклали договір про відкриття кредитної лінії № 20-1410/2-1 з наступними змінами (надалі кредитний договір).

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору Банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття не відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 10000000,00 доларів США, на умовах встановлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти встановлені цим договором, дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії кредиту - 14 вересня 2013 р. (п. 2.2 кредитного договору).

Пунктом 3.9 кредитного договору встановлено, що зобов'язання Банку з надання кредиту виникає після оформлення договорів забезпечення на суму грн. (в т.ч. оформлення ВАТ «Запоріжсталь» рухомого майна на суму 869630198 грн., та оформлення ТОВ «МД Холдинг» майнових прав на суму грн.).

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (заставодержатель, позивач у справі) та відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» 17 вересня 2010 р. (заставодавець, відповідач у справі) уклали договір застави № 20-1408/3-1 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що цей договір забезпечує вимоги Заставодержателя, що випливають з кредитного договору № 20-1410/2-1 від 17.09.2010 р., а також договорів про внесення змін та доповнень, що укладені та можуть бути укладені до нього в подальшому, укладеного між заставодержателем та ТОВ «МД Холдинг» (позичальник), за умовами якого останній зобов'язаний в порядку, передбаченому кредитним договором, повернути заставодержателю кредит не пізніше 14 вересня 2013 р., який наданий у сумі, яка не може перевищувати десять мільйонів доларів США відповідно до графіку.

Предметом застави є основні засоби - обладнання, перелік яких викладений у Додатку № 1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною (далі - майно). Відповідно до бухгалтерської довідки заставодавця станом на 17.09.2010 р.. залишкова балансова вартість майна, яке передається в заставу, складає 278660127,58 грн. (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 3.1.4 договору за умови настання будь-якого або всіх наступних випадків, зокрема, невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредиту або його частини в строк, передбачений кредитним договором, та/або виплати процентів, та/або виконання будь-яких інших грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором заставодержатель має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору. У випадку, якщо вимога заставодержателя про дострокове виконання зобов'язання, передбаченого кредитним договором, не буде задоволено позичальником протягом 20 банківських днів з дати її відсилання, заставодержатель має право звернути стягнення на майно.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на майно та його реалізацію у наступних випадках:

- якщо у момент настання строку виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у строк, передбачений п. 2.2. кредитного договору та у встановлені відповідно до графіку погашення кредиту, передбаченого Додатком № 1 до кредитного договору, строки сум кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки сум процентів за користування кредитом, та/або при несплаті процентів за неправомірне користування кредитом, та/або при несплаті комісійної винагороди за надання кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором;

- незалежно від настання строку виконання позичальником будь-яких зобов'язань за кредитним договором - при ліквідації чи реорганізації позичальника та/або заставодавця;

- незалежно від настання строку виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором - при настанні випадків вказаних у п. 3.1.4 цього договору.

Звернення стягнення на майно відбувається на підставі рішення господарського суду за місцем знаходження відповідача (п. 5.2 договору).

Внаслідок неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, Банк звертався з позовом про стягнення виниклої заборгованості до господарського суду міста Києва. Рішенням господарського суду міста Києва у справі № 910/23770/13 від 24.02.2014 р. позовні вимоги Банка задоволені частково.

У зв'язку з наведеним, позивач, враховуючи п. 5.1 договору звернувся до відповідача з вимогою № 83-1-08-01-1/39 від 03.03.2014 р. про сплату заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-1410/2-1 від 17.09.2010 р. на підставі забезпеченого зобов'язання за договором застави № 20-1408/3-1 від 17.09.2010 р.

Невжиття відповідачем дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-1410/2-1 від 17.09.2010 р. на підставі забезпеченого зобов'язання за договором застави № 20-1408/3-1 від 17.09.2010 р. стало підставою для звернення Банка з позовом до суду про звернення стягнення на заставне майно.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, колегія судів дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави по договору № 20-1408/3-1 від 17.09.2010 р. в рахунок погашення заборгованості в сумі 399166384,85 грн. не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Нормами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Позичальник (третя особа) належним чином не виконував покладені на нього зобов'язання за кредитним договором, а саме в обумовлені строки не здійснював повернення Банку кредиту, не сплачував проценти за користування кредитом у розмірах та в терміни, не сплачував комісію за управління кредитом.

Факт наявності заборгованості за кредитним договором підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Разом з тим, суду надані докази розірвання договору застави № 20-1408/3-1 від 17.09.2010 р., а саме договір про розірвання № 20-0497/3-1 від 06.04.2015 р.

Пунктом 2 вказаного договору сторонами узгоджено, що з моменту набрання чинності цим договором про розірвання, зобов'язання сторін, що виникли з договору застави № 20-1408/3-1 від 17.09.2010 р., припиняються.

Відповідно до п.п. 3, 4 договору про розірвання № 20-0497/3-1 від 06.04.2015 р., сторони підтверджують відсутність будь-яких претензій одна до одної, пов'язаних із виконанням взятих на себе за договором зобов'язань. Договір про розірвання набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін.

Доказів оскарження, визнання недійсним вказаного договору суду не надано, договір підписаний на скріплений печатками сторін 06.04.2015 р..

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що у позивача відсутні правові підстави вимагати від відповідача виконання зобов'язань, які обумовлені договором застави № 20-1408/3-1 від 17.09.2010 р., внаслідок його добровільного розірвання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивач не навів та не надав доказів в обґрунтування своєї правової позиції щодо заявлених позовних вимог з урахуванням наявності договору про розірвання № 20-0497/3-1 від 06.04.2015 р.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Головуючий суддя В.В. Носівець

Суддя І.А. Попова

Суддя О.С. Боєва

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 15 травня 2015 р.