ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р. Справа № 911/523/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Аварійно-рятувального загону спеціального призначення управління ДСНС України у Тернопільській області, м. Тернопіль

до Державного підприємства "Укрспирт", м. Бровари

про стягнення 19093,67 грн.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення управління ДСНС України у Тернопільській області (надалі позивач) заявлено позов до Державного підприємства "Укрспирт" (надалі відповідач) про стягнення 19093,67 грн., з яких: 17101,50 грн. основний борг, 624,45 грн. пеня, 1214,51 грн. інфляційні втрати, 153,21 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 07.05.2012 р. № 433/366/0 у частині оплати, наданих позивачем послуг.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.02.2015 р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 11.03.2015 р.

11.03.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача подано документи на вимогу ухвали суду.

11.03.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній не визнає позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

11.03.2015 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 14.04.2015 р., про що присутніми представниками учасників судового процесу підписано відповідну розписку.

Крім того, ухвалою господарського суду Київської області від 11.03.2015 р. клопотання представників сторін задоволено, продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

09.04.2015 р. на адресу господарського суду Київської області від позивача надійшла заява, якою останній просить суд долучити до матеріалів справи докази направлення відповідачу Акту звірки взаєморозрахунків та розглянути даний спір без участі його представника.

У судове засідання, з'явився лише представник відповідача, враховуючи вищезазначену заяву позивача, якою останній просить розглянути спір без участі його представника, суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах даної справи документів достатньо для прийняття рішення без участі представника позивача.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, суд

встановив:

07 травня 2012 року між Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення управління МНС України у Тернопільській області (виконавець), правонаступником якого є позивач у справі, та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (об'єкт), правонаступником якого є відповідач у справі, було укладено договір №433/366/0 на постійне та обов'язкове обслуговування державною аварійно-рятувальною службою (договір-1).

Крім того, 31 жовтня 2012 року між Державною аварійно-рятувальна служба Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Територіального управління МНС України у Тернопільській області (виконавець), правонаступником якого є позивач у справі, та Державним підприємством "Укрспирт" (замовник, відповідач) було укладено договір №1088/931/0 на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій (договір-2).

Разом з тим, 30 вересня 2013 року між Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення управління ДСНС України у Тернопільській області (виконавець, позивач) та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (замовник), правонаступником якого є відповідач у справі, було укладено договір №1134/418 на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій (договір-3).

Відповідно до п. 1.1. договорів, предметом останніх є організація та здійснення «Аварійно-рятувальною службою» аварійно-рятувального обслуговування об'єкта (замовника) за місцем проведення діяльності:

- на території Хоростківського МПД за адресою - вул. Незалежності, 21 м. Хоростків, Гусятинський район, Тернопільська область (договір-1);

- Тернопільська область, Теребовлянський район, с. Кобиловолошки, вул.Центральна, 1 (договір-2);

- Тернопільська область, Козівський район, смт. Козлів, вул. Заводська, 34 (договір-3);

- Тернопільська обл., Козівський район, с. Яструбово, вул. Залізнична, 20 (Козлівське МПД) (договір-3)

з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на об'єкті замовника надзвичайної ситуації та ліквідації наслідків, а також профілактичної роботи із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів, спрямованої на поліпшення техногенної безпеки об'єктів та підвищення рівня підготовленості об'єкта до рятування людей та ліквідації надзвичайних ситуацій.

Вартість функціонування структурних підрозділів виконавця у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 1 оперативної одиниці складає 6840,60 грн. на рік, в тому числі ПДВ 1140,10 грн. Ця вартість встановлена сторонами на основі розрахунку, який додається і є невід'ємною частиною даного договору. Порядок оплати вказано у протоколі домовленості сторін про вартість обслуговування, який є невід'ємною частиною даного договору (п. 4.1. договорів).

Протоколами домовленості сторін про вартість постійного та обов'язкового аварійно-рятувального обслуговування об'єктів Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» сторони погодили, що вартість обслуговування із розрахунку утримання 1 оперативної одиниці складає 6840,60 грн. з ПДВ в рік протягом строку дії договору зі щомісячною оплатою відповідно до умов договору 570,05 грн., в т.ч. ПДВ 95,00 грн.

Відповідно до п. 6.1. та п.6.4. договору-1 останній вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2012 р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору не поступить заява однієї із сторін про внесення змін до договору або відмову від нього.

Згідно з п. 6.1 та п. 6.5. договору-2 останній вступає в силу з моменту підписання та діє на протязі 12-ти місяців. Якщо за 10-ть до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявить письмово другій стороні про його розірвання договір вважається продовженим на наступні 12-ть місяців.

Пунктом 6.1. договору-3 погоджено, що останній вступає в силу з моменту підписання і діє протягом 12 місяців. Якщо за 30-ть днів до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявить письмово другій стороні про його розірвання, договір вважається продовженим на той самий термін на тих же умовах.

Оскільки сторонами не надано суду доказів припинення вказаних договорів у порядках встановлених зазначеними вище п.п. 6.1., 6.4 та 6.5., останні пролонговано до грудня 2014 року.

Відповідно до умов вказаних вище договорів позивачем було забезпечено функціонування державної аварійно-рятувальної служби в режимі постійної готовності до виконання комплексу аварійно-рятувальних робіт, організацію технічного обслуговування аварійно-рятувальних засобів та підтримання у відповідному стані матеріально-технічні резерви для проведення аварійно-рятувальних робіт, що підтверджується актами виконання умов договору №433/366/0 від 07.05.2012 р. за лютий 2014 року, за березень 2014 року, за квітень 2014 року, за травень 2014 року, за червень 2014 року та за липень 2014 року; актами виконання умов договору №1088/2від 31.10.2012 р. за січень 2014 року, за лютий 2014 року, за березень 2014року, за квітень 2014 року, за травень 2014 року, за червень 2014 року, за липень 2014 року та за серпень 2014 року; актами виконання умов договору №1134/418/0 від 30.09.2013 р. за січень 2014 року, за серпень 2014 року, за травень 2014 року, за червень 2014 року та за липень 2014року, які скріплені відтисками печаток сторін.

З протоколів домовленостей сторін про вартість постійного та обов'язкового аварійно-рятувального обслуговування об'єктів Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» вбачається, що відповідач мав здійснювати розрахунок з позивачем за надані послуги до кінця місяця у який надаються послуги.

У свою чергу, як зазначає позивач, відповідач взяті на себе зобов'язання у частині оплати вартості наданих позивачем послуг за договорами у повному не виконав у повному обсязі, у зв'язку з чим, у відповідача станом на дату судового засідання рахується заборгованість перед позивачем за договором-1 за період з січня 2014 року по листопад 2014 року у розмірі 6270,55 грн., за договором-2 за період з січня 2014 року по листопад 2014 року у розмірі 6270,55 грн., за договором-3 за період з квітня 2014 року по листопад 2014 року у розмірі 4560,40 грн.

До тверджень відповідача, вказаних у відзиві на позовну заяву щодо того, що зазначені вище акти не є належним доказом на підтвердження здійснення господарських операцій між сторонами у зв'язку з тим, що не містять усіх реквізитів первинних документів, а особи, які їх підписували не мали повноважень для їх підписання ставиться критично, оскільки акти виконання умов договору не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, оскільки в протоколах (додатках до договорів) чітко вказано строк виконання зобов'язання зі сплати вартості обслуговування (щомісячна оплата, тобто до закінчення поточного місяця обслуговування); тому наявність або відсутність акту, за наявності чинного договору, не звільняє відповідача від обов'язку сплачувати кошти (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 21.11.2011 року у справі №26/012-11).

З огляду на вказані вище обставини справи, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати коштів за надані позивачем послуги на підставі зазначених вище договорів на суму 17101,50 грн.

Згідно з частиною першою та частиною сьомою ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина друга ст. 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 частини другої ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Приписами частини першої ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною першою ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В ході розгляду справи позивачем належними та допустимими доказами доведено той факт, що заборгованість відповідача перед Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення управління ДСНС України у Тернопільській області складає 17101,50 грн.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 17101,50 грн. боргу підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 624,45 грн. пені, 1214,51 грн. інфляційних втрат, 153,21 грн. 3% річних.

Відповідно до частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 5.3. договору-1 та договору-2 за порушення терміну оплати сплачується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини шостої ст. 232 Господарського процесуального кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок пені, за період з 01.01.2014 р. по 30.11.2014 р. включно (вказаний у розрахунку позивача), по заборгованості за кожним договором за кожен місяць обслуговування окремо, з урахуванням приписів частини шостої ст. 232 ГК України на суму боргу 3420,30 грн. по кожному договору, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 624,45 грн. підлягають задоволенню, оскільки сума розрахунку суду більша суми аналогічного розрахунку позивача.

Відповідно до частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних, за період з 01.01.2014 р. по 30.11.2014 р. включно (вказаний у розрахунку позивача), по заборгованості за кожним договором за кожен місяць обслуговування окремо, з урахуванням приписів частини шостої ст. 232 ГК України на суму боргу 3420,30 грн. по кожному договору, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 153,21 грн. підлягають задоволенню, оскільки сума розрахунку суду більша суми аналогічного розрахунку позивача.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, за період з 01.01.2014 р. по 30.11.2014р. включно (вказаний у розрахунку позивача), по заборгованості за кожним договором за кожен місяць обслуговування окремо, з урахуванням приписів частини шостої ст. 232 ГК України на суму боргу 3420,30 грн. по кожному договору, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1214,51 грн. підлягають задоволенню, оскільки сума розрахунку суду більша суми аналогічного розрахунку позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 17101,50 грн. основного боргу, 1214,51 грн. інфляційних втрат, 624,45 грн. пені та 153,21 грн. 3% річних, загалом 19093,67 грн.

Судові витрати, відповідно до частини четвертої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судом покладаються на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16; код ЄДРПО України 37199618) на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області (46016, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Київська, буд. 21; код ЄДРПО України 08588955) - 17101 (сімнадцять тисяч сто одну) гривню 50 коп. боргу, 1214 (одну тисячу двісті чотирнадцять) гривень 51 коп. інфляційних втрат, 153 (сто п'ятдесят три) гривні 21 коп. 3% річних, 624 (шістсот двадцять чотири) гривні 45 коп. пені та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.05.2015 року.

Суддя А.В. Лопатін