номер провадження справи 10/67/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015 Справа № 908/1774/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Алчевськ, Луганська область.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемер-Україна", м. Запоріжжя

про стягнення 28 264, 40 грн.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Макогон А.О., довіреність № 01-026/1821 від 25.12.2014 р.;

від відповідача - не з'явився.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат",м. Алчевськ, Луганська область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемер-Україна", м. Запоріжжя про стягнення штрафних санкцій в розмірі 28 264, 40 грн.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., відповідно до довідки автоматичного розподілу справи між суддями від 19.03.2015 р., справу № 908/1774/15-г передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 24.03.2015 р. порушено провадження у справі № 908/1774/15-г. Справі присвоєно номер провадження № 10/67/15, її розгляд призначено на 22.04.2015 р.

Представник позивача у судове засідання 22.04.2015 р. не з'явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідач у судове засідання 22.04.2015 р. не з'явився, відзив не направив, ніяких клопотань не надав.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку з неявкою у судове засідання відповідача, ненаданням відзиву на позовну заяву та беручи до уваги клопотання про відкладення розгляду справи, судом було відкладено розгляд справи на 12.05.2015р. на 09 год. 15 хв.

Представник позивача у судовому засіданні 12.05.2015 р. підтримав свої вимоги та надав до суду письмові документи на виконання вимог ухвали господарського суду Запорізької області. Відповідач у судове засідання 12.05.2015 р. вдруге не з'явився, відзив не направив, надав клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам спору за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Таким чином, відповідач є повідомленим належним чином, про час і місце розгляду справи судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" з наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У судовому засіданні 12.05.2015 р., розгляд справи був закінчений, судом оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Неявка представника відповідача не перешкоджала вирішенню спору, у судовому засіданні 12.05.2015 р., розгляд справи був закінчений, судом оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши докази надані позивачем, суд

ВСТАНОВИВ:

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що він та відповідач тривалий час знаходились в договірних відносинах.

Відповідно до додаткової угоди № 3 до договору № АМК-1382-2013-пст від 18.06.2013 р. відповідач, як Постачальник, зобов'язався поставити перетворювачі, а позивач, як Покупець, зобов'язався прийняти і оплатити поставлену продукцію. Придбану за договором продукцію позивач планував використовувати при реалізації інвестиційного проекту "Комплекс ГТС КЦ з інфраструктурою".

Розрахунки за продукцію сторони погодили робити шляхом 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок Постачальника.

На виконання умов договору позивач платіжним дорученням № 9340 від 14.01.2014 р. зробив попередню оплату на суму 108 709, 20 грн. за продукцію, що належить до постачання.

Згідно п. 4 додаткової угоди № 3, було визначено термін постачання обладнання - не пізніше 60 днів після перерахування 100% попередньої оплати. Тобто перетворювачі мали бути поставлені позивачу не пізніше 15.03.2014 р.

Умови договору відповідачем були порушені. Обладнання надійшло позивачу з порушенням встановленого терміну - за видатковою накладною № РН-0000274 від 14.05.2014 р., тобто з простроченням на 60 днів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином, відповідно до закону, умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін.

Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 10 договору № АМК-1382-2013-пст від 18.06.2013 р. сторони узгодили відповідальність Постачальника за порушення термінів постачання: за порушення строків постачання продукції, передбачених договором, або недопостачання продукції, Постачальник сплачує Покупцеві штраф у розмірі 8 % від вартості продукції, що недопоставлена або не поставлена в строк. При цьому, якщо строки постачання продукції порушені Постачальником більше ніж на 15 календарних днів, постачальник додатково сплачує покупцеві неустойку в розмірі 0.3 % від вартості непоставленої або недопоставленої продукції за кожний день прострочення, починаючи з першого дня прострочення.

На підставі вказаного пункту відповідачу були нараховані штрафні санкції на загальну суму 28 264, 40 грн., а саме: штраф в сумі 8 696, 74 грн., неустойка в сумі 19 567, 66 грн.

Таким чином, Відповідач порушив зобов'язання за Договором постачання № АМК-1382-2013-пст та додатковою угодою № 3.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з наступного.

Доказом виконання позивачем умов договору № АМК-1382-2013-пст від 18.06.13, а також додаткової угоди № 3 від 17.12.13, на підставі якої між сторонами виникли спірні правовідносини, є наступні документи:

- банківська виписка від 15.01.2014 р., з якої вбачається, що за платіжним дорученням № 340 від 15.01.2014 р. позивач сплатив відповідачу суму в розмірі 108 709, 20 грн., що складає 100 % попередню оплату за перетворювачі;

- видаткова накладна № РН-0000274 від 14.05.14, за якою позивач отримав від відповідача обладнання.

Доказом порушення прав позивача діями відповідача є видаткова накладна № РН- 0000274 від 14.05.2014 р., за якою відповідач відвантажив обладнання позивачу.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 3 термін постачання обладнання - не пізніше 60 днів після перерахування 100% попередньої оплати. Тобто перетворювачі мали бути поставлені не пізніше 15.03.2014 р. Але обладнання було відвантажено позивачу з порушенням встановленого терміну, з простроченням на 60 днів.

Відповідно до додаткової угоди № 3 до договору № АМК-1382-2013-пст від 18.06.2013 р. відповідач, як Постачальник, зобов'язався поставити обладнання, а позивач, як Покупець, зобов'язався прийняти та оплатити отриманий товар. Придбану продукцію позивач планував використовувати при реалізації інвестиційного проекту "Комплекс ГТС КЦ з інфраструктурою".

Відповідач порушив умови додаткової угоди щодо строків постачання обладнання. Згідно до ч. 1 ст. 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбачених цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, в результаті порушення умов Договору поставки № АМК-1382-2013-пст від 18.06.2013 р. та додаткової угоди № 3 від 17.12.2013 р. у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 28 264, 40 гривень., яка складається з штрафу в сумі 8 696, 74 грн. та неустойки в сумі 19 567, 66 грн.

Відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Згідно розпорядження Голови Вищого господарського суду від 02.09.2014 № 28-р, у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, розгляд господарських справ, підсудних господарському суді Донецької області здійснюється господарським судом Запорізької області.

Невиконанням своїх грошових зобов'язань Відповідач порушив вищевказані вимоги договору поставки № АМК-1382-2013-пст від 18.06.2013 р. та додаткової угоди № 3 від 17.12.2013 р., а також норми чинного законодавства.

Згідно п. 4 ст. 538 ЦК України, якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, не дивлячись на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що відповідач в добровільному порядку заборгованість пов'язану зі сплатою заборгованості за договором поставки № АМК-1382-2013-пст від 18.06.2013 р. та додаткової угоди № 3 від 17.12.2013 р. не сплатив.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні обов'язки.

Відповідач в судове засідання 12.05.2015 р. вдруге не з'явився. На адресу суду направив клопотання про відкладення розгляду справи. Відзив на позовну заяву не надав. Суд клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відхилив, у зв'язку з достатністю в матеріалах справи необхідних доказів для розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі позивачем були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позов Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Алчевськ, Луганська область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемер-Україна", м. Запоріжжя про стягнення штрафних санкцій в розмірі 28 264, 40 грн. за договором поставки № АМК-1382-2013-пст від 18.06.2013 р. та додаткової угоди № 3 від 17.12.2013 р., яка складається з штрафу в сумі 8 696, 74 грн. та неустойки в сумі 19 567, 66 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подасться до суду; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 2 % від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається повністю на відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Алчевськ, Луганська область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемер-Україна", м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елемер-Україна» (69037, м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, буд. 41, кімн. 315, ) на користь Публічне акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат» (94202, м. Алчевськ Луганської області, вул. Шмідта, 4, ) - штраф в сумі 8 696 (вісім тисяч шістсот дев'яносто шість) грн. 74 коп., неустойку в сумі 19 567 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот шістдесят сім) грн. 66 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 13.05.2015 р.