ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" травня 2015 р.Справа № 916/5217/14

За позовом Дочірнього підприємства „ГПК Україна" компанії „ГПК Гамбург Порт Консалтніг ГмбХ" (ФРН)

до відповідача Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП „АМПУ" (Адміністрація Одеського міського порту)

про стягнення 200010,33грн.

Суддя Гут С.Ф.

Представники:

Від позивача: Суранова Н.В., довіреність від 23.12.2013р.; Колодяжний Д.П., довіреність від 04.12.14р.

Від відповідача: Задоя В.І., довіреність №2100 від 23.09.2014р.

В судовому засіданні 05.05.15р. по справі було оголошено перерву до 12.05.2015р. о 14:15хв., в порядку ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Дочірнє підприємство „ГПК Україна" компанії „ГПК Гамбург Порт Консалтніг ГмбХ" (ФРН), звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП „АМПУ" (Адміністрація Одеського міського порту) про стягнення заборгованості у розмірі 200010,33грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.12.2014р. порушено провадження у справі №916/5217/14.

Приймаючи до уваги перебування судді Малярчук І.А. з 24.02.2015р. у відпустці по вагітності та пологам, розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області №166 від 25.02.2015р., призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/5217/14, та справу було розподілено судді господарського суду Одеської області Гут С.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.02.2015р. прийнято справу №916/5217/14 до провадження судді Гут С.Ф.

30.03.2015р. від позивача надійшло клопотання (вх.ГСОО№2-1623/15 від 30.03.2015р.) про витребування у відповідача договору, що стосується реалізації вантажу „мотоблоки", що містився у контейнерах TGHU9002280, FSCU9803872, INKU2252908, EMCU9755880, HMCU9066591, FCIU8853360, HMCU9072228, EMCU9413208, який був укладений між відповідачем - Державним підприємством „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП „АМПУ" (Адміністрація Одеського міського порту) та ПП „ОМЕГА 2009"; копії бухгалтерських документів (витяги із бухгалтерських документів), що підтверджують факт отримання коштів відповідачем від ПП „ОМЕГА 2009" за реалізацію вантажу „мотоблоки", що містився у контейнерах TGHU9002280, FSCU9803872, INKU2252908, EMCU9755880, HMCU9066591, FCIU8853360, HMCU9072228, EMCU9413208, та факт їх зарахування на баланс відповідача; копії внутрішніх документів (рапорти відповідних робітників підприємства), що стосуються факту реалізації вантажу „мотоблоки", що містився у контейнерах TGHU9002280, FSCU9803872, INKU2252908, EMCU9755880, HMCU9066591, FCIU8853360, HMCU9072228, EMCU9413208.

Вказане клопотання було частково задоволено судом про що зазначено в ухвалі господарського суду Одеської області по справі №916/5217/14 від 07.04.2015р.

Крім того, позивач 07.04.2015р. звернувся до суду з клопотанням про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.04.2015р. продовжено строк вирішення спору по справі №916/5217/14 до 10.05.2015р., в порядку ст.69 ГПК України.

Відповідач проти позову заперечує, та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№3514/15 від 09.02.2015р.). В обґрунтування вказаного відзиву посилається на те, що із позову позивача вбачається, що предметом позовної заяви ДП „ГПК Україна" є вимога про стягнення з Адміністрації плати за зберігання контейнерів TGHU9002280, FSCU9803872, INKU2252908, EMCU9755880, HMCU9066591, FCIU8853360, HMCU9072228, EMCU9413208. При цьому підставою позову є порушення Відповідачем зобов'язань, передбачених договорами від 01.01.2006 р. № КД-8601 та від 03.02.2014 р. № 206-В-ОДФ-14.

Крім того, відповідач зазначає, що договір від 01.01.2006р. №КД-8601 було укладено між Позивачем та Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт». У 2013 році, було проведено реорганізацію державних підприємств морського транспорту шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків щодо них відповідно до розподільчих балансів та утворено Державне підприємство «Адміністрація морських портів України». З урахуванням викладеного, майно, майнові права та зобов'язання, зокрема, ДП «ОМТП», визначені відповідним актом приймання-передачі від 13.06.2013 р., перейшли від ДП «ОМТП» до ДП «АМПУ». При цьому, відповідач стверджує, що змістом зазначеного акту (витягом з нього - розділ 9 «Договори, які передаються до АМПУ») підтверджується, що права та зобов'язання ДП «ОМТП» за договором від 01.01.2006р. №КД-8601 до Адміністрації не передавалися, а отже остання не є стороною такого договору та, відповідно, на ДП «АМПУ» не можуть бути покладені жодні зобов'язання, ним передбачені.

Також, відповідачем зазначено, що 03.02.2014р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір №206-В-ОДФ-14. Відповідно до п. 1.1. Договору його предметом є порядок надання комплексу послуг, пов'язаних з обробкою контейнерів (вантажів) клієнтів Експедитора (Адміністрація) на контейнерному терміналі Одеського морського порту, що оперується чи використовується ДП „ГПК Україна", а також порядок надання послуг, що можуть знадобитися Експедитору у зв'язку з операціями, що виконуються на контейнерному терміналі порту. З наведеного та змісту Договору вбачається, що останній є договором про надання послуг. Про наявність актів виконаних робіт за липень 2013 р. зазначає і сам Позивач, однак таких документів як належних, допустимих та, одночасно, беззаперечних доказів підтвердження факту надання послуги саме Адміністрації та саме за Договором ДП „ГПК Україна" на підтвердження своїх позовних вимог та розміру ціни позову до суду надано не було.

Крім того, відповідачем зазначено, що позивачем до позову додано рахунки від 31.07.2013р. №13539, №13541, №13542, №13543, які виставлені на ім'я ДП «АМПУ» в особі його Одеської філії відповідно до та на підставі договору від 01.01.2006р. №КД-8601, про що зазначено у самих Рахунках. Поряд з цим, відповідач зазначає, що у підрозділах Одеської філії ДП «АМПУ» виявлені податкові накладні, виписані 31.07.2013р. ДП „ГПК Україна" на підставі вищезазначених договору від 01.01.2006р. №КД-8601 та Рахунків. Тому посилання Позивача на умови Договору від 03.02.2014 р. в обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням умов п. 8.1. («даний договір вступає в силу з моменту підписання та регулює відносини сторін, які виникли починаючи з 13.06.2013р.») є також недоречними, оскільки, окрім того, що як Рахунки, так і податкові накладні були сформовані Позивачем на підставі іншого договору, на окрему увагу заслуговує дата їх складання (формування) - 31.07.2013р., тобто дата, коли чинного між Позивачем та відповідачем Договору від 03.02.2014 р. ще взагалі не існувало.

Також, відповідачем було зазначено, що листи від 25.07.2013р. №18-А/1253, від 28.06.2014р. №38А/281 не відповідають вимогам ст. 34 ГПК України щодо належності та допустимості доказів, у зв'язку з тим, що ДП «АМПУ» функціонує та здійснює свою діяльність, у тому числі, через свої відокремлені підрозділи, працівники філії, будь-яка інша особі (окрім керівника (голови) підприємства) для вчинення дій від імені та в інтересах ДП «АМПУ» повинна мати на це відповідні повноваження, надані відповідно до вимог чинного законодавства (у даному випадку, довіреність, довіреність у порядку передоручення), а Позивачем не було надано доказів на підтвердження повноважень у осіб, які підписали зазначені у цьому пункті листи, діяти від імені ДП „АМПУ"

17.03.2015р. позивач надав до канцелярії суду письмові пояснення з врахуванням відзиву на позов (вх.ГСОО№6901/15 від 16.05.2015р.) згідно якого зазначає, що рахунки №13539 від 31.07.2013р., №13541 від 31.07.2013р., №13542 від 31.07.2013р., №13543 від 31.07.2013р. разом з актами та податковими накладними особисто отримали працівники Відповідача, а факт отримання рахунків підтверджується Листом Адміністрації Одеського морського порту №38А/281 от 26.06.2014р., також вказані рахунки були повторно направлені разом із Претензією Позивача №565 від 13.08.2014р., факт наявності податкових накладних підтверджує сам Відповідач у своєму відзиві на позов.

08.05.2015р. (вх.ГСОО№11772/15 від 08.05.2015р.) позивач надав до канцелярії суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначив, що Договір №206-В-ОДФ-14, що був підписаний між Позивачем і Відповідачем 03.02.2014р., поміж іншого, регулює взаємовідносини сторін щодо надання послуг відносно контейнерів з вантажами, що зберігаються на території контейнерного терміналу понад встановлені терміни зберігання (залежалі вантажі), якими й були контейнери TGHU9002280, FSCU9803872, INKU2252908, EMCU9755880, HMCU9066591, FCIU8853360, HMCU9072228, EMCU9413208, щодо яких є спір між Позивачем та Відповідачем. В порушення умов Договору Відповідач не сплачує Позивачу суму в розмірі 200 010,33 грн., що належить Позивачу в якості сплати за зберігання вказаних вище контейнерів з вантажем . Вантаж, що містився у вказаних контейнерах, був реалізований Відповідачем у липні 2013р., й за реалізацію вантажу він отримав відповідну суму грошей, про що сповістив Позивача письмово. Відповідно до п.8.1. Договору №206-В-ОДФ-14 від 03.02.2014 р., він регулює відносини між Позивачем й Відповідачем, які виникли починаючи з 13 червня 2013 р., Тобто взаємовідносини між Позивачем та Відповідачем щодо вказаних вище контейнерів з вантажем, які мали місце після 13.06.2013р. (а саме в липні 2013 року, коли Позивач видавав контейнери з території контейнерного терміналу та виставляв відповідні рахунки на адресу Відповідача) регулюються положеннями Договору №206-В-ОДФ-14 від 03.02.2014р.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

01.01.2006р. між Дочірнім підприємством „ГПК Україна" компанії „ГПК Гамбург Порт Консалтніг ГмбХ" (Оператор) та Державним підприємством „Одеський морський торговельний порт" (Експедитор) був укладений Договір №КД - 8601, відповідно до якого Оператор надавав Експедитору відповідні послуги, в тому числі й послуги з обробки й зберігання контейнерів, та інші супутні послуги.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору за надані послуги Оператор виставляє Експедитору рахунки, згідно тарифам та ставкам що зазначені в додатку до договору.

Згідно п. 3.3 рахунки на оплату послуг, що надані експедитору, виставляються на підставі та згідно з документами, наданими експедитором. За надання послуги оператор виставляє рахунки експедитору безпосередньо після фактичного здійснення відповідних послуг.

Відповідно до Закону України "Про морські порти України", розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013р. №133-р "Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту", наказу Міністерства інфраструктури від 19.03.2013р. №163 "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства "Адміністрація морських портів України" було проведено реорганізацію державних підприємств морського транспорту (у тому числі ДП «ОМТП») шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури (в тому числі причалів та акваторій), іншого майна, прав та обов'язків щодо них відповідно до розподільчих балансів та утворено Державне підприємство «Адміністрація морських портів України».

Відповідно до акту приймання-передачі від 13.06.2013р. до ДП «АМПУ Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" були передані майно, майнові права та зобов'язання ДП «ОМТП»

Згідно розділу 9 Акту приймання-передачі від 13.06.2013р. визначено перелік договорів, які передаються до АМПУ, однак у зазначеному переліку права та зобов'язання ДП «ОМТП» за договором від 01.01.2006р. №КД-8601 до ДП «АМПУ Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" не переходили.

03.02.2014р. між Дочірнім підприємством „ГПК Україна" компанії „ГПК Гамбург Порт Консалтніг ГмбХ" та Державним підприємством „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП „АМПУ" було укладено договір №206-В-ОДФ-14 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору його предметом є порядок надання комплексу послуг, пов'язаних з обробкою контейнерів (вантажів) клієнтів Експедитора (Адміністрація) на контейнерному терміналі Одеського морського порту, що оперується чи використовується Оператором (ГПК Україна), а також порядок надання послуг, що можуть знадобитися Експедитору у зв'язку з операціями, що виконуються на контейнерному терміналі порту.

31.07.2013р. ДП „ГПК Україна" компанії „ГПК Гамбург Порт Консалтніг ГмбХ" було виставлено рахунки №13539, №13541, №13542, №13543 на адресу Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП „АМПУ" на підставі договору від 01.01.2006р. № КД-8601, на загальну суму 200010,33грн.

В матеріалах справи міститься копія претензії ДП „ГПК Україна" компанії „ГПК Гамбург Порт Консалтніг ГмбХ" до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП „АМПУ" №565 від 13.08.2014р., згідно якої позивач просить сплатити відповідача рахунки №13539, №13541, №13542, №13543 від 31.07.2013р. на загальну суму 200010,33грн.

Згідно відповіді на претензію №20А-3/11-959 від 30.10.2014р. Державне підприємство „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП „АМПУ" відхилило претензію №565 від 13.08.2014р., оскільки до ДП „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП „АМПУ" права та зобов'язання за договором від 01.01.2006р. №КД-8601 до них від ДП „ОМТП" не переходило.

24.04.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору №206-В-ОДФ-14 від 03.02.2014р.

Згідно п. 5 Додаткової угоди сторони погодили, що у тому числі, але не обмежуючись, положення цієї Додаткової угоди поширюються на відносини сторін, пов'язані із наданням послуг щодо контейнерів TGHU9002280, FSCU9803872, INKU2252908, EMCU9755880, HMCU9066591, FCIU8853360, HMCU9072228, EMCU9413208, що зберігались Оператором у період з 21.03.2011р. по 02.07.2013р., залежалий вантаж у яких був реалізований у липні 2013 року, Експедитор зобов'язується сплатити Оператору за послуги, надані протягом періоду з 21.03.2011р. по 02.07.2013р. відносно передбачених цим пунктом Додаткової угоди контейнерів у загальному розмірі 200010,33грн. (з ПДВ), що був розрахований у відповідності до п. З цієї Додаткової угоди.

Вищевикладене зумовило звернення позивача до суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 200010,33грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 512. Цивільного кодексу України окрім іншого кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: правонаступництва;

Частиною 3 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Так судом встановлено, що акти виконання робіт за договором №КД - 8601 від 01.01.2006р. в матеріалах відсутні.

Приймаючи до уваги, що сторонами у договорі №КД - 8601 від 01.01.2006р. є Дочірнє підприємство „ГПК Україна" компанії „ГПК Гамбург Порт Консалтніг ГмбХ" та Державнє підприємство „Одеський морський торговельний порт", а вимоги щодо виконання зобов'язання про сплату 200010,33грн. виникли на підставі вказаного договору, та враховуючи, що ДП „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП „АМПУ" не є правонаступником прав та зобов'язань за вказаним договором, тому ДП „ГПК Україна" компанії „ГПК Гамбург Порт Консалтніг ГмбХ" не має права вимагати від ДП „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП „АМПУ" виконання обов'язків взятих на себе іншою стороною, а саме ДП „Одеський морський торговельний порт".

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Крім того, під час розгляду справи, а саме 24.04.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору №206-В-ОДФ-14 від 03.02.2014р. Згідно п. 5 Додаткової угоди сторони погодили, що у тому числі, але не обмежуючись, положення цієї Додаткової угоди поширюються на відносини сторін, пов'язані із наданням послуг щодо контейнерів TGHU9002280, FSCU9803872, INKU2252908, EMCU9755880, HMCU9066591, FCIU8853360, HMCU9072228, EMCU9413208, що зберігались Оператором у період з 21.03.2011р. по 02.07.2013р., залежалий вантаж у яких був реалізований у липні 2013 року, Експедитор зобов'язується сплатити Оператору за послуги, надані протягом періоду з 21.03.2011р. по 02.07.2013р. відносно передбачених цим пунктом Додаткової угоди контейнерів у загальному розмірі 200010,33грн (з ПДВ), що був розрахований у відповідності до п. З цієї Додаткової угоди.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що строк виконання зобов'язань за додатковою угодою №1 від 24.04.2015р. до договору №206-В-ОДФ-14 від 03.02.2014р. не встановлено, а доказів звернення позивача до ДП „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП „АМПУ" з вимогою виконання зобов'язань за додатковою угодою до відповідача не має.

Тому судом встановлено, що під час розгляду справи позивачем не було надано доказів, правового обґрунтування, які б могли слугувати підставою для задоволення його вимог.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога ДП „ГПК Україна" компанії „ГПК Гамбург Порт Консалтніг ГмбХ" до відповідача ДП „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП „АМПУ" про стягнення заборгованості за договором №КД - 8601 від 01.01.2006р. у розмірі 200010,33грн. не обґрунтована, матеріалами справи не підтверджена, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.32, 33, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.05.2015р.

Суддя С.Ф. Гут