номер провадження справи 20/74/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015 Справа № 905/142/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6)

до відповідача: Комунального підприємства "Макіївтепломережа" (86156, Донецька область, м. Макіївка, вул.Лебедєва, буд.72-А; тел. 77764)

про стягнення суми 33 370 525,80 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Ященко Р.Ю. (дов. № 14-135 від 13.05.2014 р.);

Від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення суми 33 324 340,07 грн., із яких: 26347673,98 грн.- основний борг, 2609035,93 грн.- пеня, 3030309,89 грн.- штраф, 1 677 347,98 грн. - 3% річних, 59 972,29 грн. - сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.01.2014 р. прийнята позовна заява до розгляду, порушено провадження у справі №905/142/14, судове засідання призначено на 13.02.3014р.. На підставі ст.77 ГПК України розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз ухвалою від 26.06.2014 р. судове засідання призначено на 14.07.2014 р..

18.03.2015р. до господарського суду Запорізької області від ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла письмова заява з копіями документів, за якими господарським судом Донецької області порушено провадження у справі №905/142/14, розгляд якої по суті не закінчено.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено її до розгляду судді Гандюковій Л.П.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.03.2015 р. прийняті документи і матеріали у справі №905/142/14 до провадження, присвоєно номер провадження 20/74/15, призначено судове засідання на 16.04.2015 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 14.05.2015 р.

14.05.2015 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, 14.05.2015 р. у порядку ст.22 ГПК України надав заяви про уточнення періоду нарахування суми основного боргу, уточнення в цілому позовних вимог. Зазначено, що у зв'язку з тим, що рішенням господарського суду Донецької області по справі №5006/24/102/2012 від 26.03.2013 р. за позовом НАК"Нафтогаз України" до КП "Макіївтепломережа" встановлено стягнути борг, інфляційні втрати, пеню, штраф, 3% річних за період з жовтня по грудень 2011 року, січень-квітень 2012 року згідно договору №14/2579/11, позивач просить суд стягнути донараховані 3% річних та інфляційні втрати за період жовтень 2011 - квітень 2012 року по справі №905/142/14, а нарахування пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних, заявлених по справі № 5006/24/102/2012,було заявлено по 10.10.2012 р., про що є відповідне посилання у позовній заяві, заявляє щодо уточнення розміру позовних вимог. Просить стягнути з відповідача 26347673,98 грн. основного боргу за грудень 2012 року, 2609035,93 грн. пені, 1325407,08 грн. 3% річних, 3030309,89 грн. штрафу, 58098,92 грн. інфляційних втрат, загалом 33 370525,80 грн. Детальний розрахунок було додано до заяви про розгляд справи за наявними матеріалами від 11.03.2015р. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 14/2579/11 від 30.09.2011 р. Факт поставки відповідачу протягом жовтня 2011 р. - квітня 2012 року, жовтня - грудня 2012 року природного газу на загальну суму 170108202,45 грн. підтверджується актами прийому-передачі природного газу. Однак, розрахунки за поставлений природний газ відповідачем проводились несвоєчасно. Рішенням господарського суду Донецької області від 26.03.2013 р. та постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.06.2013 р. у справі №5006/24/102/2012 з відповідача стягнуто суму основного боргу, а також пеню, 7% штрафу, суму інфляційних втрат та 3% річних за цим договором за період прострочення виконання зобов'язання з 14 листопада 2011 року по 10 жовтня 2012 р. Нарахування пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% було заявлено по 10.10.2012 р. Відповідачем основний борг за зобов'язаннями зі сплати за природний газ, отриманий у листопаді 2011 року-квітні 2012 року було сплачено лише 30.11.2012 р. Тому у цій справі №905/142/14 позивач з урахуванням заяви від 11.07.2014 р. донарахував 3% річних у розмірі 64226,96 грн. за період з 11.10.12 по 30.11.2012 р. (за отриманий у листопаді 2011 р. газ), 3% річних у розмірі 82422,99 грн. за період з 11.10.12 по 30.11.12 р. (за отриманий у грудні 2011 р. газ), 3% річних у розмірі 49529,77 грн. за період з 11.10.12 по 30.11.12 р. (за отриманий у січні 2012 р. газ), 3% річних у розмірі 121808,76 грн. за період з 11.10.12 по 30.11.12 р. (за отриманий у лютому 2012 р. газ), 3% річних у розмірі 79632,55 грн. за період з 11.10.12 по 30.11.12 р. (за отриманий у березні 2012 р. газ), 3% річних у розмірі 2706,88 грн. за період з 11.10.12 по 30.11.12 р. (за отриманий у квітні 2012 р. газ), 3% річних у розмірі 15264,55 грн. за період з 15.11.2012 р. по 31.01.2013 р., пеню у розмірі 18 882,01 грн. за період з 30.12.2012 р. по 31.01.2013 р., штраф у розмірі 97477,82 грн., інфляційні у розмірі 1578,68 за період 11.2012 р.-01.2013р. (за отриманий у жовтні 2012 р. газ); 3% річних у розмірі 149845,33грн. за період з 15.12.2012 р.по 29.07.2013 р., пеню у розмірі 620 981,49 грн. за період з 30.12.2012 р. по 14.06.2013 р., штраф у розмірі 1079706,63 грн., інфляційні втрати у розмірі 56 520,24 грн. за період 12.2012-07.2013 р. (за отриманий у листопаді 2012 р. газ), 3% річних у розмірі 759969,29 грн. за період з 15.01.2013 р. по 30.12.2013 р., пеню у розмірі 1969172,44 грн. за період з 15.01.2013 р. по 14.07.2013 р., штраф у розмірі 1853125,44 грн. (за отриманий у грудні 2012 р. газ), також заборгованість за газ за грудень 2012 р. у сумі 26347673,98 грн. Позов обґрунтовано ст.ст. 525,526,530, 611, 625,712 ЦК України, ст.ст.193, 231, 216-217, 264-265 ГК України.

У судові засідання представник відповідача не з'явився. Причини неявки в судові засідання відповідач не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань, в тому числі письмового відзиву на позов, від відповідача до суду не надійшло.

Місцезнаходженням відповідача згідно з позовною заявою є м. Макіївка Донецької області. Ухвали суду відповідачу поштою на адресу, зазначену в позовній заяві, не направлялися, оскільки відповідно до листа ЗД УДППЗ «Укрпошта» від 30.03.2015 р. № 04-16-416 припинено приймання та пересилання поштових відправлень на територію Донецької області, про що складено відповідні акти. Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» (зі змінами внесеними Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 01.12.2014 р. № 01-06/2052/14) інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці господарського суду Запорізької області офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет.

Враховуючи обмеженість строку розгляду спору, встановленого ст. 69 ГПК України (18.05.2015 р. є останнім днем вирішення спору в справі), суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність відповідача, за наявними в ній матеріалами, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях. При цьому суд також брав до уваги письмовий відзив відповідача, який був отриманий господарським судом Донецької області 13.02.2014 р., копія якого надана до справи представником позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши оригінали доказів, долучених до позовної заяви, суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.2011 р. між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (продавець, позивач) та Комунальним підприємством «Макіївтепломережа» (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 14/2579/11, згідно з яким продавець зобов'язується передати у власність покупцеві у 1V кварталі 2011 року та у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.11.1 договору договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2011 року до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування - до повного погашення заборгованості.

У подальшому до договору укладались додаткові угоди.

У матеріалах справи маються підписані сторонами за період із жовтня 2011 р. по квітень 2012р., та з жовтня 2012р. по грудень 2012 р. копії актів приймання-передачі природного газу за договором № 14/2579/11 від 30.09.2011 р., втому числі за грудень 2012 р. на суму 26 423 015,41 грн.

До матеріалів справи позивачем долучений реєстр прийнятих платежів на користь позивача від відповідача за період із 01.10.2011 р. по 31.03.2015 р. включно.

Обґрунтовуючи вимоги несвоєчасністю розрахунків за поставлений у період із жовтня 2011 р. по квітень 2012р., та з жовтня 2012р. по грудень 2012 р. включно природний газ за договором № 14/2579/11 від 30.09.2011 р., позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача залишку основного боргу за грудень 2012 р., а також нарахованих та донарахованих сум пені, 3% річних, інфляційних втрат та штрафу (згідно з розрахунком).

Частиною 2 ст. 15 ГПК України визначено, що справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Місцезнаходженням Комунального підприємства «Макіївтепломережа» є м. Макіївка Донецької області. Відповідно, справа за позовом до Комунального підприємства «Макіївтепломережа» стосовно виконання договору № 14/2579/11 від 30.09.2011 р., підсудна господарському суду Донецької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 12.08.2014 р. «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції було змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції судам.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р «Про зміну територіальної підсудності господарських справ» визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

На дату надходження заяви 18.03.2015 р. справа буда підсудна господарському суду Запорізької області.

Згідно з ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 даного Закону).

Як слідує із матеріалів справи, сторонами у договорі № 14/2579/11 від 30.09.2011 р. обумовлено порядок та умови здійснення оплати за поставлений природний газ. Відповідно до п. 6.1 оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Акт приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість, є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4 договору).

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містить п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 692 ЦК покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Правові наслідки порушення грошового зобов'язання передбачені, зокрема, ст. 625 ЦК України.

Як слідує з матеріалів справи та інформаційної бази «Діловодство спеціалізованого суду», рішенням господарського суду Донецької області від 26.03.2013 р. та постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.06.2013 р. у справі №5006/24/102/2012 з відповідача стягнуто суму 512947,23 грн. інфляційних, 3% річних у розмірі 1741059,86 грн., пеню у розмірі 742625,90 грн., штраф у розмірі 810870,66 коп. У постанові апеляційної інстанції також указано, що відповідно до ухвали господарського суду Донецької області від 07.05.2012 р. у справі №5006/7/17/2012 провадження по справі в частині стягнення заборгованості за природний газ за жовтень 2011р. за договором №14/2579/11 від 30.09.11 р. в сумі 9624844,34 грн. було припинено у зв'язку з повною оплатою суми боргу. І на момент звернення позивача із позовом у справі №5006/24/102/2012 сума основного боргу за період листопад-грудень 2011р., січень-квітень 2012 р. становила 97583612,11 грн. На момент прийняття рішення у справі №5006/24/102/2012 відповідач погасив суму основного боргу 97583612,11 грн., що підтверджено копіями виписок з рахунку за 16.10.12 р., 21.11.2012р., копіями платіжних доручень: №9 від 16.10.12 р. на суму 1883300 грн.00 коп., №9 від 21.11.12 р. на суму 890571,56 грн., №1 від 30.11.12 р. на суму 59728770,53 грн., №1 від 30.11.12 р. на суму 35080970 грн., №174 від 11.12.12 р. на суму 0,02 грн.

У силу приписів ст.35 ГПК України факт порушення грошових зобов'язань відповідачем щодо оплати за поставлений у період із жовтня 2011 р. по квітень 2012р. природний газ суд вважає встановленим..

Підписані сторонами без заперечень та скріплені печатками Акти приймання-передачі газу у жовтні 2012 р. на суму 3 975575,63 грн., у листопаді 2012 р. на суму 15424380,40 грн., у грудні 2012 р. на суму 26473220,61 грн. , а також реєстр прийнятих платежів на користь позивача від відповідача за період із 01.10.2011 р. по 31.03.2015 р. включно свідчать, що відповідачем порушено грошові зобов'язання також і за цими актами. Погашення заборгованості відбулося: за зобов'язаннями жовтня 2012 р.: 14.12.2012 р. суми 2 583035,29 грн., 31.01.2013 р. суми 1392540,31 грн.; за зобов'язаннями листопада 2012 р. : 31.01.2013 р. суми 3286250,86 грн., 27.02.2013 р. суми 3991983,10 грн., 17.05.2013 р. суми 7030738,33 грн.; 29.07.2013 р. суми 1115408,10 грн.; за зобов'язаннями грудня 2012 р. : 29.07.2013 р.- суми 125546,63 грн.

Предметом спору у справі №905/142/14, що розглядається, є стягнення 26347673,98 грн. основного боргу за грудень 2012 р., а також донарахованих 2609035,93 грн. пені, 3030309,89 грн. штрафу, 1325407,08 грн. 3% річних та 58098,92 грн. за цим договором за період прострочення виконання зобов'язання з 11 жовтня 2012 р. по 30.12.2013 р. (розрахунок зроблено по кожному акті).

Факт порушення відповідачем грошового зобов'язання за договором № 14/2579/11 від 30.09.2011 р. підтверджений матеріалами справи.

Позивач просить стягнути з відповідача суму 26347673,98 грн. основного боргу за грудень 2012 р., суму 58098,92 грн. інфляційних, нарахованих за період 11.2012 р.- 01.2013р. (за зобов'язаннями жовтня 2012 р.), за період 12.2012-07.2013р.( за зобов'язаннями листопада 2012 р.) та 3% річних у сумі 1325407,08 грн. за період з 11.10.2012 р. по 30.12.2013 р. включно (конкретні періоди нарахування вказані у розрахунку по кожному акту окремо).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (далі - постанова Пленуму) роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснював перерахування позивачу грошових коштів несвоєчасно та не в повному обсязі. Основний борг за зобов'язаннями грудня 2012 р. у розмірі 26473220,61 грн. погашений частково 29.07.2013р. на суму 125546,63грн., залишок боргу становить 26347673,98 грн.

Умовами договору сторони визначили, що остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюється на підставі акта приймання-передачі газу до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Доказів сплати суми 26347673,98 грн. основного боргу за грудень 2012 р. відповідач не надав. У письмовому відзиві відповідач визнав основний борг у сумі 26332139,01грн., посилаючись на заяву про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 15 534,97 грн. Суд не бере до уваги ці заперечення, оскільки як вбачається із цієї заяви та письмового пояснення позивача, ця сума зарахована як заборгованість з оплати судового збору.

Таким чином, суд визнає позовні вимоги про стягнення суми 26347673,98 грн. основного боргу за грудень 2012 р. обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних та 3% річних, судом встановлено, що розрахунки позивачем здійснено невірно. У п. 3.2 постанови Пленуму роз'яснено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). У розрахунку інфляційних позивач неправильно визначив початок нарахування інфляційних (необхідно виходити з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, в даному випадку з грудня 2012 р., з січня 2013 р.). Однак, враховуючи, що мала місце дефляція, врахована позивачем, сума інфляційних становить 62149,94 грн., що перевищує заявлену суму. Тому суд, керуючись ст.ст.22,83 ГПК України, не виходить за межі позовних вимог і стягує заявлену суму 58098,92 грн. інфляційних.

У пункті 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ вважається завершеним із моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Отже, день фактичної сплати суми боргу не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Перевіривши розрахунки 3% річних, судом встановлено, що позивач не врахував ці приписи законодавства та роз'яснення Пленуму Вищого господарського суду України, необґрунтовано включав у періоди нарахування 3% річних і дні оплати. Провівши перерахунок, суд вважає обґрунтованими та такими, що задовольняються позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 62967,61 грн. (з 11.10.2012 р. по 29.11.2012 р. включно за зобов'язаннями листопада 2011р.), у сумі 80806,86 грн.( з 11.10.2012 р. по 29.11.2012 р. включно за зобов'язаннями грудня 2011 р.), у сумі 48409,51 грн.( з 11.10.2012 р. по 29.11.2012 р. включно за зобов'язаннями січня 2012 р.).у сумі 119420,35 грн.(з 11.10.2012 р. по 29.11.2012 р. включно за зобов'язаннями лютого 2012 р.), у сумі 78071,13грн. (з 11.10.2012 р. по 29.11.2012 р. включно за зобов'язаннями березня 2012 р.), у сумі 2 653,80 грн. (з 11.10.2012 р. по 29.11.2012 р. включно за зобов'язаннями квітня 2012 р.), у сумі 14 938,37 грн. (з 15.11.2012 р. по 30.01.2013 р. включно за зобов'язаннями жовтня 2012р.),у сумі 146 048,99 грн. ( з 15.12.2012 р. по 28.07.2013 р. включно за зобов'язаннями листопада 2012 р.).у сумі 759958,97 грн. (з 15.01.2013 р. по 30.12.2013 р. включно за зобов'язаннями грудня 2012 р.), всього 3 % річних стягується 1 313275,59 грн. Суд також брав до уваги, що у розрахунку 3% річних за листопад 2012 р. двічі нараховувався період 30.12.2012 - 31.12.2012.

Позивач також просить стягнути 2609035,93 грн. пені, та 3030309,89 грн. штрафу (конкретні періоди нарахування вказані у розрахунку по кожному акту окремо).

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У пункті 7.2 договору сторони визначили, що у разі невиконання покупцем п.6.1 умов договору він зобов'язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд визнає його обґрунтованим, оскільки прострочення грошового зобов'язання понад 30 днів мало місце за зобов'язаннями жовтня 2012 р., листопада 2012 р. та грудня 2012 р. Позовні вимоги в частині стягнення 3030309,89 грн. штрафу задовольняються.

Перевіривши розрахунок пені, враховуючи, що зобов'язання вважається припиненим саме з дати надходження грошових коштів, судом встановлено, що позивач допустив помилки, оскільки включив у розрахунок і дні фактичної оплати. Тому суд задовольняє позовні вимоги про стягнення пені в сумі 18309,73 грн. за зобов'язаннями жовтня 2012 р., в сумі 614642,41 грн. за зобов'язаннями листопада 2012 р. та 1943787,16 грн. за зобов'язаннями грудня 2012 р., всього стягується пеня в сумі 2 576739,30 грн.

Таким чином, позовні вимоги в цілому задовольняються частково.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати суд вважає за необхідне покласти повністю на відповідача, скільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Макіївтепломережа» (86156, Донецька область, м. Макіївка, Гірницький район, вул.Лебедєва, буд.72 «А», ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) суму 26 347 673 (двадцять шість мільйонів триста сорок сім тисяч шістсот сімдесят три) грн. 98 коп. основного боргу, суму 2 576 739 (два мільйони п'ятсот сімдесят шість тисяч сімсот тридцять дев'ять) грн. 30 коп. пені, суму 1313275 (один мільйон триста тринадцять тисяч двісті сімдесят п'ять) грн. 59 коп. -3% річних, суму 3030309 (три мільйони тридцять тисяч триста дев'ять) грн. 89 коп. штрафу, суму 58 098 (п'ятдесят вісім тисяч дев'яносто вісім) грн..92 коп. інфляційних, суму 68820 (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 15 травня 2015 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд, який розглянув справу. У разі неподання скарги, рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання у повному обсязі.