ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Справа № 910/16440/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Самусенко С.С.,

Татькова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну

скаргу Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2015 року

у справі № 910/16440/14

господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії"

до Державного підприємства "Вугілля України"

про стягнення заборгованості у розмірі 668 624 068, 52 грн.

за участю представників

позивача Ключникова І.М.

відповідача Андрусенко Ю.С.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року (суддя Шкурдова Л.М.) у справі № 910/16440/14 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до Державного підприємства "Вугілля України" про стягнення заборгованості у розмірі 668 624 068,52 грн.

Державне підприємство "Вугілля України" звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про відстрочку виконання рішення суду у справі №910/16440/14, відповідно до якої просило суд відстрочити виконання рішення строком на три роки.

Заява була розглянута господарським судом міста Києва та заявнику відмовлено у відстроченні виконання рішення, про що зазначено в мотивувальній частині рішення від 21 жовтня 2014 року №910/16440/14.

Не погодившись з такою відмовою у відстрочці виконання рішення суду від 21 жовтня 2014 року, Державне підприємство "Вугілля України" подало апеляційну скаргу, згідно з якою просить рішення господарського суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року скасувати частково та задовольнити заяву про відстрочення виконання рішення у справі №910/16440/14 на три роки.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2015 року (судді Шевченко Е.О., Зеленін В.О., Синиця О.Ф.) рішення господарського суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року у справі №910/16440/14 скасовано частково. Викладено резолютивну частину рішення господарського суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року у справі №910/16440/14 в наступній редакції: "Позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Вугілля України" на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №06-В/13/31/КЛ-КБ від 28 лютого 2013 року у розмірі 51084773,22 долари США 22 цента, що еквівалентно сумі у розмірі 668624068 грн. 52 коп., з яких: 47000000,00 доларів США, що еквівалентно - 572603773,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4084773,22 доларів США, що еквівалентно 49165033,14 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 01 листопада 2013 року по 03 серпня 2014 року; 42464980,27 грн. - пеня за прострочення повернення заборгованості за тілом кредиту за період з 28 лютого 2014 року по 04 серпня 2014 року; 3790282,11 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 06 березня 2013 року по 04 серпня 2014 року. Стягнути з Державного підприємства "Вугілля України" на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" витрати по сплаті судового збору в розмірі 73 080 грн. 00 коп. Заяву Державного підприємства "Вугілля України" про відстрочку виконання рішення суду задоволено частково. Відстрочено виконання рішення господарського суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року у справі №910/16440/14 на строк до 30 червня 2015 року". Здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись вищезазначеною постановою Публічне акціонерне товариство "Дочірній Банк Сбербанку Росії" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2015 року скасувати та залишити в силі рішення господарського суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року.

В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як зазначалось вище рішенням господарського суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року у справі №910/16440/14 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до Державного підприємства "Вугілля України" про стягнення заборгованості у розмірі 668 624 068,52 грн.

На виконання рішення господарського суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили 07 листопада 2014 року, судом був виданий наказ від 07 листопада 2014 року №910/16440/14.

Під час вирішення даного спору судом також розглядалась заява Державного підприємства "Вугілля України" про відстрочку виконання рішення суду на три роки. За результатами розгляду цією заяви господарський суд відмовив в її задоволенні, про що зазначив у мотивувальній частині рішення від 21 жовтня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції погодився з доводами відповідача визнав вагоми підстави в розумінні ст. 121 ГПК України для відстрочення виконання рішення суду.

Публічне акціонерне товариство "Дочірній Банк Сбербанку Росії" в своїй касаційній скарзі зазначає, що відстрочення виконання рішення суду призведе до порушення його прав.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про часткове задоволення клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення з огляду на наступне.

У відповідності до частини 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Отже, частина 1 ст. 121 ГПК України визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк. При цьому стаття 121 ГПК України не вимагає і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

У пункті 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" вказано, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Судом апеляційної інстанції досліджено консолідовані звіти про фінансові результати відповідача за 2013 рік, за І квартал 2014 року та за перше півріч 2014 року та встановлено ДП "Вугілля України" у 2013 році понесло збитків у розмірі 9 026 млн. грн., а в першому кварталі 2014 року - 133935 млн. грн., в першому півріччі 2014 року - 202496 млн. грн.

Крім того, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції відповідач є оператором Оптового ринку вугільної продукції України. А, відтак, одночасне виконання в повному обсязі рішення суду у даній справі з високою вірогідністю може зупинити роботу відповідача як Оператора ринку та фінансового інструменту Міненерговугілля, що спричинить зупинку перерахування коштів за вугілля державним вугледобувних підприємствам, в першу чергу Донбасу, підприємства якого вкрай потребують належного та своєчасного фінансування для забезпечення стабільності та цілісності держави на території регіону.

Також відповідно до Наказу Міненерговугілля "Про невідкладні заходи стабілізації фінансового стану галузі та запобігання проявам корупції" від 11 березня 2014 року №237 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 15 березня 2006 року №145-р про "Енергетичну стратегію України на період до 2030 року" на відповідача покладено обов'язок реалізації вугільної продукції вугледобувних підприємств для потреб електроенергетики та покладено завдання збільшити обсяги постачання вугільної продукції Українського виробництва до Енергогенеруючих компаній з метою забезпечення стабільності паливної складової не електричну та теплову енергію, що, в свою чергу, забезпечить підвищення рівні енергетичної безпеки країни в цілому, що є вкрай важливим для держави на фоні подій, що виникли у питаннях постачання природного газу з Російської Федерації.

При вирішенні питання стосовно відстрочки виконання рішення суду у даній справі суд апеляційної інстанції прийняв до уваги і факт наявності військові дій, які тривають на сході України, оскільки 97% реалізованого ДП "Вугілля України" вугілля - це вугілля видобутку Донецького вугільного басейну (Донбасу), що більшою мірою знаходиться на території Донецької та Луганських областей. Політично нестабільна ситуації в східних регіонах України та зруйновані шахти вугледобувних підприємств внаслідок військових дій є обставиною, яка ускладнює виконання рішення суду, а тому суд апеляційної інстанції вірно врахував і зазначену обставину.

Таким чином, з огляду на підтвердження заявником належними засобами доказування скрутного фінансового положення підприємства, а також у зв'язку з військовими діями на сході України, які негативно впливають, в тому числі, і на діяльність відповідача, суд апеляційної інстанції прийшов до вірного висновку, що негайне стягнення з відповідача значної суми грошових коштів може призвести до зриву роботи підприємства відповідача.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано і матеріальні інтереси стягувача - Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" та здійснив відстрочку виконання рішення не на три роки, а не менший строк - до 30 червня 2015 року.

Згідно з статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Колегія суддів Вищого господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Таким чином, доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного вище і керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2015 року зі справи № 910/16440/14 залишити без змін.

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді С. С. Самусенко

В. І. Татьков