Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" травня 2015 р. Справа № 906/279/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Шеремет Т. П. - довіреність №290 від 12.03.2015;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: Муліванцев О. В. - довіреність №02-13/1889 від 26.07.2013,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Комунальник" Овруцької міської ради Житомирської області

до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Овруцька районна державна адміністрація

про стягнення 120592,25 грн.

У відповідності до ч.3 ст.69 ГПК України, строк розгляду спору було продовжено на 15 днів - по 20.05.2015 (включно).

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 120592,25 грн. заборгованості, з яких: 90014, 47 грн. - основний борг, 6926,73 грн. - пеня, 20884,79 грн. - інфляційні, 2766,26 грн. - 3% річних.

Згідно заяви позивача про уточнення позовних вимог, яка 14.04.2015 надійшла через канцелярію суду та була долучена до матеріалів справи в судовому засіданні 21.04.2015, позивач просить стягнути з відповідача 98932,85 грн. основного боргу, 6554,16 грн. пені, 3415,15 грн. 3% річних та 32727,98 грн. інфляційних (а.с. 95). Водночас, в судовому засіданні 21.04.2015, представник позивача подав заяву від 21.04.2015 про часткову відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми пені, інфляційних втрат, 3% річних та просить суд прийняти відмову від позову в цій частині (а.с.100).

Представник позивача в судовому засіданні заяву про уточнення позовних вимог підтримала в частині стягнення основного боргу в сумі 98932,85грн. та просила розцінювати її як заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 120), щодо вимог цієї заяви про стягнення пені, річних, інфляційних, вказала на відмову від позову.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Господарський суд не приймає, зокрема, відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (ч. 6 ст.22 ГПК України).

Частиною 2 ст. 78 ГПК України передбачено, що до прийняття відмови позивача від позову, господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

В судовому засіданні 21.04.2015 судом перевірено повноваження представника позивача та роз'яснено наслідки відмови від позову (а.с.107).

Також суд враховує приписи п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.11р. № 18, згідно яких, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Суд приймає до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, як таку що подана у відповідності до приписів ст. 22 ГПК України. Також судом приймається відмова від позову, як така, що не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси. Спір вирішується з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог до 98932,85 грн. в частині основного боргу та з урахуванням заяви про відмову від позову в частині стягнення 6926,73 грн. пені, 20884,79 грн. інфляційних, 2766,26 грн. 3% річних.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, 06.05.2015 факсограмою надіслав клопотання вх.№5838, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Також просить суд здійснювати розгляд справи без участі повноважного представника.

Представник третьої особи в судовому засіданні щодо позовних вимог не заперечував. В письмових поясненнях вказав, що згідно кошторису управління праці та соціального захисту населення на 2013-2014 роки було передбачено на оплату послуг з централізованого опалення кошти, які були профінансовані Овруцькою РДА. При зверненні до Житомирської облдержадміністрації з проханням збільшення кошторисних призначень на опалення, було відмовлено через відсутність коштів у Держбюджеті.

Дослідивши надані до справи документи, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вказує позивач у позовній заяві та вбачається з матеріалів справи, 18.10.2013 між Комунальним підприємством "Комунальник" Овруцької міської ради (виконавець/позивач) і Управлінням праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації (споживач/відповідач) укладено договір №29 про надання послуг з централізованого опалення (далі - Договір (а.с. 8-10)), відповідно до п.1.1. якого виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Позивач вказує, що відповідач, в обумовлені п. 3.1. Договору строки, не оплатив отримані послуги з теплопостачання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, становить 98932,85 грн.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву (а.с. 26-28) вказує, що оплата послуг теплопостачання за Договором відбулася в межах кошторису на 2013-2014 роки. У зв'язку з підвищенням тарифів неодноразово надсилалися звернення до розпорядника бюджетних коштів про збільшення кошторисних призначень на опалення, які залишилися без задоволення.

Дослідивши надані до справи документи, врахувавши пояснення представників сторін, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні відносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього кодексу.

Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором №29 від 18.10.2013 про надання послуг з централізованого опалення (а.с.8-10).

Згідно з ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Так, наявними в матеріалах справи рахунками, обґрунтованість та факт отримання яких не заперечувалися представником відповідача в судових засіданнях, підтверджено надання позивачем у період з жовтня 2013 по квітень 2014 (включно) послуг з теплопостачання за Договором на суму 130918,47грн. (а.с. 71-77).

Відповідно п.3.1. Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Послуги оплачуються в безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця (п.3.2. договору).

У разі зміни вартості послуг виконавець не пізніше, ніж за 30 днів повідомляє про це позивача через засоби масової інформації. Оплата за новими тарифами здійснюється споживачем б е з в н е с е н н я з м і н до даного договору (п.3.8 Договору).

На виконання умов п.3.8 Договору, в газеті "Овруцький голос" від 30.01.2014 надруковано повідомлення про зміну тарифів на теплову енергію (а.с. 101,102), що було підтверджено представником відповідача в судовому засіданні 21.04.2015 (а.с.107).

Відповідно до п.п.1 п.4.2. Договору, відповідач зобов'язаний оплачувати надані послуги у встановлений договором строк.

Натомість, випискою по рахунку та платіжними дорученнями (а.с. 78-84) підтверджено здійснення відповідачем часткових оплат за надані у вищевказаному періоді послуги в розмірі 31985,62грн.

Тобто, на момент звернення позивача з позовом до суду, відповідач не провів розрахунки за надані послуги на загальну суму 98932,58грн.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, зважаючи на заперечення відповідача, слід зазначити, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, про що зазначено також у п. 1.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, які кореспондуються з приписами ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 98932,58грн. основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується решти зазначених у позовній заяві вимог, то відповідно до п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

За вказаного, провадження у справі в частині стягнення 6926,73 грн. пені, 20884,79 грн. інфляційних та 2766,26 грн. 3% річних підлягає припиненню на підставі п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими у справі доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 ГПК, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

Відповідач доказів на спростування позовних вимог суду не надав. При цьому позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Витрати по сплаті судового збору в порядку ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог - у сумі 1978,66 грн.

В частині відмови від позову витрати покладаються на позивача.

Разом з тим, суд вважає за необхідне повернути з Державного бюджету Комунальному підприємству "Комунальник" Овруцької міської ради Житомирської області надмірно сплачений судовий збір за платіжним дорученням №846 від 05.05.2015 у сумі 242,38грн., оскільки позивачем було здійснено його доплату пропорційно всій зазначеній у заяві сумі, тоді як її вимоги, з урахування заяви про відмову від позову, підтримано лише в частині стягнення 98932,58грн. основного боргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.32-34, 49, ст. 78, п.4 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації (11100, Житомирська обл., Овруцький р-н., м. Овруч, вул. Леніна, буд. 17, )

- 98932,85 грн. основного боргу;

- 1978,66 грн. судового збору.

3. В частині стягнення 6926,73грн. пені, 2766,26грн. річних, 20884,79грн. інфляційних провадження у справі припинити на підставі п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України.

4. Повернути Комунальному підприємству "Комунальник" Овруцької міської ради Житомирської області (11101, Житомирська обл., Овруцький р-н., м. Овруч, вул. І.Франка, буд. 5-А 9) з Державного бюджету 242,38грн. надмірно сплаченого судового збору за платіжним дорученням №846 від 05.05.2015.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.05.15

Суддя Вельмакіна Т.М.

Віддрукувати:

1 - до справи;

2 - відповідачу (рек. з пов.)