РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015Справа №910/2343/15-г

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос"

до Державної спеціалізованої бюджетної установи "Аграрний Фонд"

про стягнення 3 185 682, 00 грн.

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Авраменко А.В.- представник за довіреністю № 416 від 03.09.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" (далі - ТОВ "ВКФ "Амос") з позовом до Державної спеціалізованої бюджетної установи "Аграрний Фонд" (далі - ДУ "Аграрний фонд") про стягнення 1 914 217,68 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору складського зберігання цукру № 1 ц від 30.01.2014 р. в частині своєчасної та повної оплати послуг за зберігання, внаслідок чого у ДУ "Аграрний фонд" утворилась заборгованість.

У позові Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" просить суд стягнути з Аграрного фонду заборгованість за послуги зі зберігання в сумі 1 914,217,68 грн.

Під час розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача основну заборгованість у сумі 3 185 682,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, у минулому судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов визнав, усно зазначив, що заборгованість виникла у зв'язку із тяжким фінансовим становищем.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.01.2014 між ТОВ "ВКФ "Амос" (зберігач) та ДУ "Аграрний фонд" (поклажодавець) був укладений договір складського зберігання цукру № 1 ц.

Відповідно до п. п. 1.1 - 1.3 договору поклажодавець передає, а зберігач приймає цукор на відповідальне відокремлене зберігання згідно ДСТУ 4245:2003 за фактичною вагою в кількості 59 278 тонн 655 кг., якість якого відповідає ДСТУ 4623:2006, упакованого (масою нетто 50,00 кг) в поліпропіленові мішки з поліетиленовими або поліпропіленовими мішками-вкладками, у кількості 1 185 573 штук, а також 1 неповний мішок, в якому 5 кг цукру. Прийняття цукру на зберігання та видача його поклажодавцеві посвідчується актом передавання-приймання, який є невід'ємною частиною цього договору. Фактичне місце зберігання цукру: Київська область, м. Бровари, вул. Підприємницька, 22.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки відшкодування витрат по зберіганню здійснюються поклажодавцем в грошовій формі з урахуванням ПДВ.

Згідно з п.п. 4.2 - 4.7 договору тариф за надання послуг по зберіганню становить 12,50 грн. за 1 тонну в місяць з урахуванням ПДВ. Поклажодавець сплачує вартість послуг за зберігання цукру на підставі актів, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками. Акти виконаних робіт надаються зберігачем протягом 10 робочих днів місяця наступного за розрахунковим. Поклажодавець сплачує вартість послуг за зберіганню складу-зберігачу за рахунок бюджетних коштів. Ціна договору на 2014 рік становить 740 983 грн. 19 коп. У разі збільшення/зменшення ціни договору, вона переглядається сторонами, виходячи з фактичної кількості цукру-піску та тарифу, визначеного п. 4.2 цього договору, що оформлюється додатковою угодою. Терміни сплати коштів за надання послуг за зберігання - не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2 договору строк зберігання цукру сторони визначили до пред'явлення вимоги поклажодавцем. Зберігач зобов'язаний зберігати цукор до пред'явлення поклажодавцем вимоги про його повернення або переоформлення на визначену поклажодавцем особу.

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору у період з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р. позивач надав послуги зі зберігання цукру ДУ "Аграрний фонд" у кількості 51 045,805 тонн на загальну суму 3 185 682,00 грн., що підтверджується складськими квитанціями, актами виконаних робіт, розрахунками обсягів коштів за зберігання об'єктів державного цінового регулювання за вказаний період.

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо оплати за надані послуги за вказаним договором не виконав.

Згідно з ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з ч. 1 ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Наявність заборгованості у відповідача у сумі 3 185 682,00 грн. за період з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р., підтверджується матеріалами справи та поясненнями представників сторін.

Оскільки доказів належної оплати послуг за зберігання суду не надано, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаної заборгованості підлягають задоволенню.

Щодо посилання відповідача на недофінансування його з державного бюджету, суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання обов'язку сплатити вартість наданих послуг (постанова Верховного Суду України № 11/446 від 15.05.2012 р.).

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" до Державної спеціалізованої бюджетної установи "Аграрний Фонд" про стягнення 3 185 682,00 грн. задовольнити.

Стягнути з Державної спеціалізованої бюджетної установи "Аграрний Фонд" (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, ідентифікаційний код 33642855) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" (07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, ідентифікаційний код 34899817) заборгованість у сумі 3 185 682 (три мільйона сто вісімдесят п'ять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнути з Державної спеціалізованої бюджетної установи "Аграрний Фонд" (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, ідентифікаційний код 33642855) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" (07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, ідентифікаційний код 34899817) витрати по сплаті судового збору в розмірі 63 713 (шістдесят три тисячі сімсот тринадцять) грн. 63 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 14 травня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 19 травня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна