ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2015 р. Справа № 922/2340/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Потапенко В.І. , суддя Могилєвкін Ю.О.

при секретарі Логвін О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Оганян Л.О., довіреність№304/810 від 10.12.14р.

відповідача -Матофій Р.М.,довіреність№01-42юр/8643 від 29.09.14р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №1774 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 02 березня 2015 року у справі № 922/2340/13

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків

до Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків

про стягнення 1557164,15 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Харківводоканал", відповідача про стягнення 1557164,15 грн., в тому числі: 3% річних в розмірі 877798,23 грн. та індексу інфляції в розмірі 679365,92 грн., нарахованих на прострочену заборгованість за договором про постачання електричної енергії № 1.01 від 03.01.2008 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02 березня 2015 року у справі № 922/2340/13 (суддя Денисюк Т.С.) в позові відмовлено повністю.

Позивач із зазначеним рішенням не погодився, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як правильно встановлено господарським судом першої інстанції, 03 січня 2008р. між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник) та Комунальним підприємством "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" (споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії № 1.01, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до нього.

Також, між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Комунальним підприємством каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" (яке перейменовано на КП "Харківводоканал" і є правонаступником останнього) було укладено додаткову угоду, за якою у зв*язку з реорганізацією КП "ВТП "Вода" шляхом приєднання до КП КГ "Харківкомуночиствод" слова "найменування Споживача КП ВТП "Вода" замінили "найменування Споживача Комунальне підприємство каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод".

За умовами п. 2.3.3 договору споживач зобов'язався своєчасно оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування відповідно до умов додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до п. 5 додатку № 2 до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначених за показниками розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 "Акт про використану електричну енергію".

Пунктом 4.2.1 договору сторони передбачили відповідальність споживача за порушення ним термінів, визначених додатком до договору "Порядок розрахунків", у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення платежу, індекс інфляції та 3% річних.

У відповідності до п. 1 статті 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Водночас ст.614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовою підставою вимог про стягнення вищевказаних сум, як зазначає позивач, є прострочення відповідачем виконання договірних зобов'язань за договором №1.01 від 03.01.2008р.

Як підтверджується розрахунками 3% річних та індексу інфляції, що долучені позивачем до позовної заяви, вони нараховані позивачем на вартість електричної енергії за наступні періоди: 3% - за період з 01.2013р. по 05.2013р.; індекс інфляції - за період з 12.2012р. по 01.2013р.

Для погашення заборгованості за електроенергію, яка виникла в зв'язку з невідповідністю діючих тарифів фактичним витратам КП «Харківводоканал», Законами України "Про Державний бюджет України на 2012 р.", "Про Державний бюджет України на 2013 р.", "Про Державний бюджет України на 2014 р." та відповідними постановами Кабінету Міністрів України № 517 від 11.06.2012 р., №167 від 20.03.2013р., №30 від 29.01.2014р. були затверджені «Порядок та умови надання у 2012 (2013, 2014) році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення...".

Відповідно до вищезазначених постанов КМУ, підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості.

У відповідності до Постанови № 517 між учасниками розрахунків, в т.ч. за участі АК «Харківобленерго» було укладено Договори №18/21, 26/21 від 21.08.2012р., №517Е/184 від 29.10.2012 р.. №517Е/335. №517Е/336, №517Е/337 від 13.12.2012р., №101/21 від 14.12.2012р. про організацію взаєморозрахунків.

У відповідності до Постанови № 167 між учасниками розрахунків, в т.ч. за участі АК «Харківобленерго» було укладено Договори № 167Е/90 від 29.08.2013 р., №167Е/114 від 12.09.2013р., №167Е/115 від 12.09.2013р., №167Е/117 від 17.09.2013р., №167Е/118 від 17.09.2013р., №167Е/119 від 17.09.2013р., №167Е/120від 17.09.2013р., №167Е/121 від 17.09.2013р.. №167Е/208 від 13.12.2013р. про організацію взаєморозрахунків.

У відповідності до Постанови № 30 між учасниками розрахунків, в т.ч. за участі АК «Харківобленерго» було укладено Договори №1191/30, №1193/30, №1194/30, №1195/30, №1196/30 від 11.12.2014р. та №1351/30 від 12.12.2014р. про організацію взаєморозрахунків.

У пунктах 7, 8 вказаних Договорів відповідно учасники розрахунків правомірно, на законних підставах погодили та зобов'язались, що за рахунок коштів субвенції із державного бюджету, що надійдуть на виконання зазначених порядків КМУ цільовим платежем на рахунки сторони - КП «Харківводоканал», остання перераховує на рахунок АК «Харківобленерго» кошти на погашення вартості електроенергії за відповідні місяці, на які нараховані заявлені у цій справі суми санкцій згідно з договором від №1.01 від 03.01.2008р.

Вказаними договорами встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до моменту його повного виконання. Початком перебігу строку для виконання є перерахування коштів органом казначейства, учасники розрахунків зобов*язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до цього договору та часники розрахунків засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Таким чином, порядок та строк виконання зобов'язань з погашення вартості електричної енергії за місяці на які нараховані санкції, інфляційні і річні , відповідно до Договору №1.01 були змінені згідно з умовами Договорів про організацію взаєморозрахунків.

Отже, застосування санкцій, передбачених підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 договору від №1.01 від 03.01.2008р., та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених, частиною 2 статті 625 ЦК України, можливо тільки в умовах коли розрахунки були здійснені поза межами порядку і строків, встановлених Договорами і про організацію взаєморозрахунків. Відповідно до пунктів 15 (17, 18, 19 відповідно), вказаних Договорів сторони засвідчили, що після виконання договору вони не ' мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Як підтверджується доказами, що надані відповідачем до матеріалів справи, розрахунок за електричну енергію, на яку були нараховані суми заявлені до стягнення, відбувся у порядку та строки, передбачені у Договорах про організацію взаєморозрахунків.

Матеріали справи свідчать, що розрахунок за електричну енергію, у тому числі стосовно більшої частини місяців, на які позивачем нараховано 3% річних та пеню, було проведено у порядку та строки, передбачені у вищенаведених договорах про організацію взаєморозрахунків, що підтверджено виписками Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області та низкою платіжних доручень, копії яких відповідачем подано до матеріалів справи.

Предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога про застосування до відповідача наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України та неустойки у вигляді сплати пені за порушення строків внесення платежів за договором про постачання електричної енергії № 1.01 від 03.01.2008р.

Таким чином, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за електричну енергію, отриману за періоди, на які були нараховані суми 3% річних та пені, що є предметом розгляду у даній справі відповідно до договору про постачання електричної енергії № 1.01 від 03.01.2008р.

Отже, для застосування судом наслідків, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата за поставлену електричну енергію була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків.

При цьому, як вбачається з укладених між сторонами договорів про організацію взаєморозрахунків, строк виконання зобов'язання за цими договорами пов'язаний з моментом перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету, а тому Комунальне підприємство "Харківводоканал" було позбавлене можливості самостійно впливати на здійснення розрахунків за електричну енергію. При цьому, прострочення оплати на умовах укладених договорів про організацію взаєморозрахунків відповідачем не допущено, а розрахунки за поставлену електричну енергію відбулися у порядку та строки, передбачені вказаними договорами.

Враховуючи вищевикладене та те, що договорами про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору, відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, за порушення строків оплати за поставлену електричну енергію за договором № 1.01 від 03.01.2008р., оплати за яким були здійснені в межах порядку і строки, встановлені договорами про організацію взаєморозрахунків.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного суду України, викладеними в наступних постановах, що прийняті за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, які в силу статті 111-28 господарськго процесуального кодексу України є обов'язковими для всіх судів України: від 09.09.2014 р. у справі № 5011-1/1/528-2012; від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012; від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012; від 16.09.2014 р. у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012; від 23.09.2014 р.; від 30.09.2014 р. у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012.

Зважаючи на наведене колегія суддів відхиляє як необгрунтовані і такі , що суперечать вказаній правовій позиції Верховного суду України посилання позивача в апеляційній скарзі, що вжиття відповідачем всіх заходів, необхідних для належного виконання зобов'язання в частині погашення заборгованості за спожиту електричну енергію шляхом укладення договору про організацію взаєморозрахунків виключає стягнення лише пені, а не наслідків, що визначені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, у зв'язку з чим оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін як законне та обгрунтоване.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 02 березня 2015 року у справі № 922/2340/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів

Повний текст постанови складено 29.04.2015 р.

Головуючий суддя Горбачова Л.П.

Суддя Потапенко В.І.

Суддя Могилєвкін Ю.О.