КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р. Справа№ 5011-34/1904-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Корсакової Г.В.

Тищенко А.І.

За участі представників:

від позивача: Галинська Н.С. - за дов.

від відповідача: у судове засідання не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.10.2014

за заявою Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеське авіаційне ремонтне підприємство «Одесавіаремсервіс»

про поновлення строку для пред'явлення до виконання наказу від 22.05.2012

у справі № 5011-34/1904-2012 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеське авіаційне ремонтне підприємство «Одесавіаремсервіс»

до Міністерства оборони України

про стягнення боргу в сумі 318 816,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2012 у справі № 5011-34/1904-2012 позов Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеське авіаційне ремонтне підприємство «Одесавіаремсервіс» до Міністерства оборони України про стягнення боргу в сумі 318 816,55 грн. задоволено повністю.

На виконання вищевказаного рішення Господарським судом міста Києва від 22.05.2012 було видано наказ.

08.08.2014 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеське авіаційне ремонтне підприємство «Одесавіаремсервіс» надійшла заява про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання від 22.05.2012 у справі № 5011-34/1904-2012.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що під час проведеної на підприємстві перевірки було з'ясовано, що за період з 15.02.2013 і до 19.02.2014 начальником юридичного відділу був Москаленко І.Ю., який з причин стану свого здоров'я не міг належним чином виконувати покладені на нього обов'язки, у зв'язку з чим позивачем на 7 місяців та 12 днів було пропущено строк для пред'явлення наказу до виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 заяву Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеське авіаційне ремонтне підприємство «Одесавіаремсервіс» задоволено, поновлено строк пред'явлення до виконання наказу від 22.05.2012 Господарського суду міста Києва у справі № 5011-34/1904-2012 від дати набрання даною ухвалою законної сили.

Зазначена ухвала суду мотивована тим, що строк пред'явлення до виконання наказу був пропущений не з вини позивача, а тому заява позивача про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання підлягає задоволенню.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 у справі № 5011-34/1904-2012 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеське авіаційне ремонтне підприємство «Одесавіаремсервіс» відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що у період, коли наказ мав бути пред'явлений до виконання, у структурі позивача був юридичний відділ, а отже, окрім начальника юридичного відділу пред'явити наказ до виконання міг будь-який інший працівник юридичного відділу. З огляду на це, на думку скаржника, у суду були відсутні підстави для поновлення пропущеного строку пред'явлення наказу до виконання.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу відповідача було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Отрюх Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.04.2015 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 14.05.2015.

У зв'язку із перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці, розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 5011-34/1904-2012 колегію суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 прийнято апеляційну скаргу Міністерства оборони України до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б. (доповідач у справі), судді: Корсакова Г.В., Тищенко А.І., розгляд справи вирішено здійснювати у судовому засіданні, призначеному на 14.05.2015.

29.04.2015 та 12.05.2015 позивачем було подано через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзиви на апеляційну скаргу, у яких позивач просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 у справі № 5011-34/1904-2012 без змін.

У судове засідання, призначене на 14.05.2015, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу № 5011-34/1904-2012 від 22.05.2012 до виконання з огляду на наступне.

Згідно статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами статей 4-5 статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Як зазначено у мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.2009, виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі статті 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказано, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, відповідно до вимог Конституції України рішення суду по справі № 5011-34/1904-2012, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Пунктом 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Як вбачається із матеріалів справи, наказ Господарського суду міста Києва № 5011-34/1904-2012 від 22.05.2012 було декілька разів пред'явлено стягувачем (позивачем) до виконання, однак наказ до виконання не приймався та повертався стягувачеві з встановлених законом підстав, а саме: через пред'явлення за непідвідомчістю, в зв'язку з недоданням до заяви належних документів, і також останнього разу в прийнятті наказу до виконання було відмовлено в зв'язку з пропуском строку пред'явлення наказу до виконання, який сплинув 10.07.2013.

Відповідно до абзацу 1 статті 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається зі змісту заяви про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання та доданих до неї документів, під час проведеної на підприємстві позивача перевірки було встановлено, що за період 15.02.2013 - 19.02.2014, тобто коли позивач черговий раз намагався пред'явити наказ до виконання в межах встановленого ним строку, начальником юридичного відділу та відповідальною за претензійно-позовну роботу позивача був Москаленко І.Ю., який отримав травму голови (копії медичної книжки та картки медичного стаціонару додані до заяви; том 1, а.с. 55-61), наслідком якої стали приступи мігрені та головних болів, а тривале медикаментозне лікування спричинило неуважність та погіршення пам'яті. Саме в час такого погіршення здоров'я Москаленко І.Ю. повинен був пред'явити належним чином до виконання наказ Господарського суду міста Києва від 22.05.2012, чого зроблено не було з об'єктивних причин, оскільки зазначена особа через приступи мігрені та головних болів, та прописане медикаментозне лікування, не могла належним чином виконувати свої посадові обов'язки.

Наявність зазначених обставин суд першої інстанції визнав поважними та поновив строк пред'явлення наказу до виконання.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що окрім начальника юридичного відділу пред'явити наказ до виконання міг будь-який інший працівник юридичного відділу оцінюються судом критично, оскільки, як зазначив позивач у відзиві на апеляційну скаргу, начальник юридичного відділу координує та спрямовує діяльність юридичного відділу. Саме начальник ставить завдання іншим працівникам юридичного відділу, а тому без його розпорядження чи відома, вчинення будь-яких дій з питань реалізації судового рішення не здійснювалось.

Водночас, твердження апелянта стосовно того, що строк пред'явлення наказу до виконання сплив 22.05.2013, а позивач звернувся із заявою про поновлення строку лише у вересні 2014 року колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки Господарським процесуальним кодексом України не встановлено обмежувальних строків для звернення до суду із такою заявою, а тому дана обставина жодним чином не позбавляє стягувача права звернутися до суду із проханням відновити строк на пред'явлення наказу до виконання за наявності поважних причин його пропуску.

Таким чином, з огляду на надані позивачем докази, колегія суддів, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк пред'явлення наказу № 5011-34/1904-2012 від 22.05.2012 до виконання був пропущений позивачем з поважних причин, внаслідок яких останній був позбавлений можливості реалізувати свої законні права стягувача, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому суд першої інстанції правомірно задовольнив заяву позивача про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання, подану останнім в порядку статті 119 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду по даній справі обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Міністерства оборони України є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 у справі № 5011-34/1904-2012 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 у справі № 5011-34/1904-2012 залишити без змін.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 у справі № 5011-34/1904-2012 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Г.В. Корсакова

А.І. Тищенко