РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015Справа №910/4863/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Ярмак О.М.

Представники :

від позивача: Медвідь О.М. за дов.

від відповідача: Собецька А.В. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явлені вимоги про зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення: від 22.01.15 р. № 648 на суму 6 300,00 грн., від 23.01.15 р. № 649 на суму 3 660,00 грн., від 28.01.15 р. № 651 на суму 12 000,00 грн., від 28.01.15 р. № 650 на суму 14 928,00 грн., від 29.01.15 р. № 652 на суму 31 000,00 грн., від 30.01.15 р. № 653 на суму 106 500,00 грн., від 02.02.15 р. № 654 на суму 33 580,00 грн. та від 02.02.15 р. № 655 на суму 8 340,11 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позивача № 2000, відкритий в АТ "Ощадбанк", 216 308,11 грн. в строк до трьох операційних днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у порушення умов Договору банківського рахунку № 1104334 від 02.12.2013 р., відповідачем не виконані платіжні доручення, надані позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/4863/15-г, розгляд призначено на 07.04.2015 р.

06.04.15 р. через канцелярію суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечує та викладає власні міркування в обґрунтування вказаної правової позиції.

07.04.15 р. до початку судового засіданні через канцелярію суду представником позивача подано пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2015 р. розгляд справи було відкладено на 28.04.2015 р. на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2013 р. між позивачем - ПАТ "ЕК "Чернівціобленерго" (клієнт за договором) та відповідачем - ПАТ "КБ "Надра" (банк) було укладено договір банківського рахунку №1104334, відповідно до якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № 4000 у гривні для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України, та зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України, крім випадків обмеження права розпорядження коштами на рахунку за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Положеннями п. 2.3.3 Договору передбачено, що банк бере на себе зобов'язання своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта, у відповідності з чинним законодавством України. У разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта для здійснення операції та сплати відповідно комісії за РКО на момент подання розрахункових документів до Банку, здійснювати списання коштів з рахунку в межах суми встановленого овердрафту , якщо це обумовлено окремо укладеним договором між клієнтом та банком, в іншому випадку повертати розрахункові документи без виконання не пізніше наступного робочого дня з відміткою про причини повернення.

Так, позивач надав відповідачу для виконання наступні платіжні доручення: від 22.01.15 р. № 648 на суму 6 300,00 грн., від 23.01.15 р. № 649 на суму 3 660,00 грн., від 28.01.15 р. № 651 на суму 12 000,00 грн., від 28.01.15 р. № 650 на суму 14 928,00 грн., від 29.01.15 р. № 652 на суму 31 000,00 грн., від 30.01.15 р. № 653 на суму 106 500,00 грн., від 02.02.15 р. № 654 на суму 33 580,00 грн. та від 02.02.15 р. № 655 на суму 8 340,11 грн., які були отримані банком, про що свідчить відмітка на вказаних платіжних дорученнях.

Відповідно до п. 4.2 Договору, операції за розрахунковими документами в гривнях, що надійшли до банку в операційний час, виконуються банком того ж дня.

Згідно з ч. 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до зазначених вище платіжних доручень грошові кошти меморіальними ордерами були списані з рахунку позивача, відкритого у відповідача, що підтверджується виписками по рахунку позивача № 4000, однак вказані кошти, відповідно до призначення платежу, не були перераховані на рахунок позивача, відкритий у АТ «Ощадбанк».

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить зобов'язати відповідача виконати зазначені вище платіжні доручення, оскільки вважає, що відповідач порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Постановою Правління Національного банку України від 05.02.2015 р. № 83 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015 р. було прийнято рішення № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Надра».

Пунктами 1,2 вказаного рішення було вирішено розпочати з 06.02.2015 р. процедуру виведення ПАТ «Комерційний банк «Надра» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 06.02.2015 р. по 05.05.2015 р.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до п. 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно з п. 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значені "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

А тому, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п. 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Отже, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником.

Враховуючи наведене вище, та з огляду на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» у відповідача запроваджено процедуру тимчасової адміністрації з 06.02.2015 по 05.05.2015, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення грошових коштів за договором банківського рахунку не підлягають задоволенню в силу приписів п.1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд відзначає, що задоволення вимог кредиторів банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію, може бути здійснено виключно у процедурі ліквідації банку та в порядку черговості, визначеної Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 49, 82-84 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя О.М.Ярмак

Повне рішення складено 14.05.2015р.