ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р.Справа № 922/1506/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський"
про стягнення заборгованості в розмірі 36 775,65 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю від 31.03.2015 року,

відповідача - Захаров О.С. за довіреністю від 03.12.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" про стягнення заборгованості в розмірі 36 775,65 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання покладених на відповідача обов'язків за Договором перевезення вантажу № 031103/10 від 01.11.2013 року, в частині повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги з перевезення вантажу, з урахуванням чого та враховуючи приписи ст. ст. 526, 530, 611, 612, 624 ЦК України, ст.ст. 193, 232 ГК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі 28 975,50 грн., збитків від інфляції в розмірі 7189,65 грн., 3% річних в розмірі 790,50 грн. та судових витрат.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 06.04.2015 року о 10:45 годині.

У судових засіданнях 06.04.2015 року та 22.04.2015 року оголошувалась перерва.

В призначене судове засідання 12.05.2015 року представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у призначеному 12.05.2015 року судовому засіданні позовні вимоги заявлені позивачем визнав частково, при цьому зазначив, що у відповідача перед позивачем наявна сума основного боргу в розмірі 17992,00 грн., яка також відображена в Акті зарахування зустрічних однорідних вимог від 20.03.2014 року.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

01.11.2013 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивачем, перевізником) та сільськогосподарським виробничим кооперативом "Колонтаївський" (відповідачем, відправником) було укладено договір № 031113/10 про перевезення вантажу ( Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Перевізник бере на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому Відправником вантаж (згідно з транспортною накладною) з місця відправлення до пункту призначення і видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі, а Відправник бере на себе зобов'язання сплатити плату за перевезення вантажу.

Обсяг послуг та строки їх надання визначаються відповідно Додатків до цього Договору (п. 1.2. Договору).

Так, відповідно до п. п. 4.1. - 4.4. Договору, розрахунки за послуги між Перевізником і Замовником здійснюються шляхом перерахування коштів за кожні перевезені 200 (двісті) тон на поточний рахунок Перевізника, на протязі 3-х банківських днів з моменту доставки вантажу в пункт призначення, на підставі підписаного Сторонами Акту виконаних робіт, реєстру прийнятих та розвантажених транспортних засобів та ТТН. Вартість перевезення та оплата послуг встановлюється Сторонами додатково, та закріплюється у додатку до Договору, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Загальний та остаточний розмір плати за надані Послуги за цим Договором визначається згідно Актів виконаних робіт, які являються невід'ємними Додатками до цього Договору.

Так, як встановлено судом, на виконання умов укладеного між сторонами Договору, позивач надав послуги з перевезення на загальну суму 42 009,00 грн., про що свідчать Акти виконаних робіт. (арк.с. 13-15)

Як вказує позивач у своїй позовній заяві, відповідачем було частково сплачено за надані позивачем послуги з перевезення.

Крім того, 20.03.2014 року між позивачем та відповідачем у справі був складений Акт зарахування зустрічних однорідних вимог (арк.с. 16).

Відповідно до вказаного Акту, сторони погодили між собою, взаємні однорідні вимоги, строк яких настав, а саме: вимога СВК «Колонтаївський» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, на суму 3213,50 грн., що виник за договором про відступлення права вимоги №20/63/7 від 20.03.2014 р. та вимога Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до СВК «Колонтаївський», на суму 3213,50 грн., що виник за договором на перевезення вантажу № 031113/10 від 03.11.2013р.

Так, відповідно до п.2. Акту про зарахування зустрічних однорідних вимог від 20.03.2014 року, сторони визначили, що зобов'язання СВК «Колонтаївський» та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є грошовими, тобто однорідними, а тому сторони проводять зарахування зустрічних однорідних вимог, строк яких настав на суму 3213,50 грн.

Після проведення зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до пункту 2 цього акту, заборгованість СВК «Колонтаївський» перед Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 складає 17992,00 грн., за договором на перевезення вантажу № 031103/10 від 03.11.2013р. (п.3. вказаного вище Акту).

Так, враховуючи викладені вище обставини, господарський суд приходить до обґрунтованого висновку, про те, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на момент розгляду справи становить 17992,00 грн. Крім того, вказану суму заборгованості відповідач визнає в повному обсязі.

Отже, суд встановив, що відповідач свій обов'язок не виконав, за перевезення на суму 17992,00 грн. не розрахувався.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положення ст. 909 цього Кодексу встановлюють, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів на підтвердження оплати спірної суми заборгованості в розмірі 17 992,00 грн. відповідачем суду не надані та матеріали справи не містять, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 10 803,50 грн. суд відмовляє.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача, інфляційні нарахування у розмірі 7189,65 грн., 3% річних у розмірі 790,50 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування надані позивачем, інфляційних нарахувань у розмірі 7189,65 грн., 3% річних у розмірі 790,50 грн., суд приходить до висновку, що даний розрахунок нарахований не вірно та суперечить вимогам чинного законодавства, з урахуванням чого, судом здійснено відповідний розрахунок, тому, виходячи з вищевикладеного, задоволенню підлягає сума інфляційних нарахувань у розмірі 4986,89 грн., 3% річних у розмірі 492,43 грн., в частині стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 2202,76 грн., 3% річних у розмірі 298,07 грн. суд відмовляє.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до ст.49 ГПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 526, 530, 549, 610, 611, 625, 629, 908, 909 Цивільного кодексу України, статтями 193,198 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" м. Харків (61060, м. Харків, пр. Московський, буд. 142, кім. 14 ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) суму основного боргу в розмірі 17992,00 грн., інфляційні нарахування в розмірі 4986,89 грн., 3% річних в розмірі 492,43 грн. та судовий збір в розмірі 1166,05 грн.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 10 803,50 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 2202,76 грн., 3% річних в розмірі 298,07 грн. - відмовити.

Повне рішення складено 15.05.2015 р.

Суддя А.М. Буракова

922/1506/15