ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Справа № 925/416/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Потапенко В.В., при секретарі судового засідання Голосінській Н.М.,

за участю представників сторін:

від позивача - Голубока Т.В. - за довіреністю;

від відповідача - Забродець С.В. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС"

до Іноземного підприємства "АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА"

про стягнення 683 833 грн. 75 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" звернулось до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з Іноземного підприємства "АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА" 683 833, 75 грн., з яких: 624 736, 80 грн. основного боргу зі сплати насіння цукрового буряка відповідно до договору №35-Н/КВ від 21.03.2014 року, 26 945, 90 грн. - 25% річних та 32 151, 05 грн. пені за прострочення сплати основного боргу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив з наступних обставин:

- станом на день звернення позивача до суду у відповідача існувало грошове зобов'язання перед позивачем щодо сплати основного боргу за договором №35-Н/КВ від 21.03.2014 року - гривневого еквіваленту 22 320 євро з розрахунку курсу євро до гривні, який буде встановлений на дату, яка передуватиме даті фактичної оплати;

- оплата відповідачем не здійснена, а тому згідно положень пункту 4.4. договору №35-Н/КВ від 21.03.2014 року дату, яка передує дню фактичної оплати вартості товару, встановити неможливо і відповідно неможливо застосувати той чи інший курс євро до гривні з метою визначення суми, еквівалентної розміру основного боргу - 22 320 євро;

- договором №35-Н/КВ від 21.03.2014 року не передбачено право позивача самостійно визначати дату, на яку встановлений курс євро до гривні з метою визначення суми основного боргу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених у позовній заяві, позовні вимоги просила задовольнити, дотримуючись доводів, викладених у письмових поясненнях. Представник позивача не погоджується із запереченнями відповідача щодо твердження про неможливість встановлення суми боргу у гривневому еквіваленті, оскільки згідно договору курс євро до гривні встановлюється на дату, яка передуватиме даті фактичної оплати. У своєму відзиві відповідач підтверджує наявність заборгованості у сумі 22 320,00 євро. Відповідно до п.3.4 Постанови Пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18 у разі подання позову про стягнення національної валюти України - еквіваленту іноземної валюти ціна позову визначається в національній валюті України за офіційним курсом, визначеним Національним банком України, на день подання позову, а тому позивач позовні вимоги просить задовольнити у заявленій сумі.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, дотримуючись доводів, викладених у відзиві на позов.

У судовому засіданні 28.04.2015 року оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, суд виходить з наступного:

21 березня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" (Постачальник) та Іноземним підприємством "АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА" (Покупець) було укладено договір поставки № 35-Н/КВ (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, найменування якого, його кількість, ціна та інші умови визначаються специфікаціями, які є невід'ємною частиною даного договору (п. 2.1 Договору).

Відповідно до пунктів 4.2 Договору Покупець оплачує товар у строки, зазначені у специфікаціях.

Сторони домовились визначити грошовий еквівалент зобов'язання щодо оплати товару в іноземній валюті (в євро). Грошовий еквівалент зобов'язання в євро визначається шляхом ділення загальної вартості товару згідно специфікації в гривнях на курс продажу євро на Міжбанківському валютному ринку України (МВРУ) до української гривні на дату, що передує даті укладення (підписання) сторонами відповідної специфікації. Сума в гривнях, яку покупець повинен сплатити Постачальнику, як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента вартості товару в євро на курс продажу євро на МВРУ до української гривні, на дату, що передує даті фактичної оплати. При цьому, курс продажу євро на МВРУ визначається, виходячи із середнього курсу продажу євро, опублікованого на сайті : http: //finance.ua/ua/currency/#interbank. Положення цього пункту застосовуються при збільшенні курсу продажу євро на МВРУ до гривні на 1 і більше % (п. 4.4 Договору).

Сторонами підписано Специфікацію №1 від 01.03.2014 року (а.с.14), яка містить перелік (асортимент) товару, його кількість, ціну, обсяг та строки поставки товару та умови оплати товару : попередня авансова оплата 40% до 25.03.2014 року, а кінцева оплата 60% до 01.11.2014 року.

Згідно видаткової накладної №204 від 24.03.2014 позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 533 076 грн.

21.03.2014 року відповідачем було здійснено попередню оплату за отриманий товар згідно виставленого позивачем рахунку №204 від 21.03.2014 року в сумі 213 230,40 грн., що підтверджується банківською випискою від 21.03.2014 року.

Оскільки, в термін до 01.11.2014 року відповідач товар повністю не оплатив, позивач 09.01.2015 року направив відповідачу вимогу про погашення заборгованості у сумі 319 845.60 грн. Вимога позивача залишена без відповіді та задоволення.

Станом на момент подання позову курс на Міжбанківському валютному ринку України гривні до євро збільшився на 1 і більше % по відношенню до курсу, вказаному у Специфікації, та станом на 03.03.2015 року за даними сайту http: //finance.ua/ua/ становив 27,99 грн./1 євро.

Сума основного боргу відповідача за поставлений позивачем товар згідно договору з врахуванням положень п.4.4 Договору за розрахунками позивача становить 624 736,870 грн., що еквівалентне 23 320,00 євро.

Відповідач за отриману продукцію не розрахувався, що і стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Крім того, за неналежне виконання умов Договору позивач нарахував відповідачеві 32 151,05 грн. договірної пені та 25 % річних у сумі 26945,90 грн., які також просить стягнути разом із основним боргом.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами, виникли на підставі договору №35-Н/КВ від 21.03.2014, зміст якого відповідає положенням ст.712 ЦК України, якою встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлене договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач свої зобов'язання по Договору виконав, поставивши відповідачу насіння цукрового буряка Агнус у кількості 266 п.од. та Карлтон у кількості 134 п.од. на загальну суму 533 076,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №204 від 24.03.2014 року, товарно-транспортною накладною №3-00000204 від 24.03.2014 року та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей № 89 від 24.03.2014 року.

Ціна, загальна вартість та строки оплати товару встановлена сторонами у Специфікації №1. Сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті в євро.

Офіційний курс гривні до євро, що зафіксований у Специфікації №1, станом на 03.03.2015 року - день подання позову за даними сайту http: //finance.ua/ua/ складає 27,99 грн./1 євро.

Обов'язки відповідача щодо оплати товару та строку її проведення визначені у Специфікації.

Проте, як встановлено судом, відповідач за поставлений товар повністю не розрахувався.

Згідно ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Положення чинного законодавства передбачають обов'язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містить заборони визначення грошового еквіваленту зобов'язань в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Суд не погоджується із запереченнями відповідача, щодо тверджень про неможливість встановлення суми боргу в гривневому еквіваленті оскільки, згідно Договору курс євро до гривні встановлюється на дату, яка передуватиме даті фактичної оплати, оскільки відповідно п.3.4 Постанови Пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18 у разі подання позову про стягнення національної валюти України - еквіваленту іноземної валюти ціна позову визначається в національній валюті України за офіційним курсом, визначеним Національним банком України, на день подання позову.

Отже, з урахуванням п. 4.4 Договору позивач правомірно визначив розмір основного боргу у сумі 624 736,80 грн., що еквівалентна 22 320 євро, виходячи із курсу євро до гривні, встановленого станом на 03.03.2015 року (позов підписано 04.03.2015 року).

Оскільки, відповідачем не надано суду доказів належного виконання його зобов'язань перед позивачем щодо оплати товару, позовна вимога про стягнення 624 736,80 грн. заборгованості підлягає до задоволення.

Пунктом 6.4.1 Договору встановлено, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару Покупець зобов'язаний на вимогу постачальника сплатити останньому пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі 25 річних.

Враховуючи, що відповідач прострочив строк оплати товару, позивач правомірно нарахував 25 % річних у сумі 26 945,90 грн. та 32 151,05 грн. пені, а тому суд вважає необхідним задовольнити позов у цих частинах позову у заявлених сумах.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 13 676,68 грн.

Керуючись статтями 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Іноземного підприємства "АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА"(19200, Черкаська область, м. Жашків, вул. Давиденка, буд. 48, код ЄДРПОУ - 33353730) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС"(33013, Рівненська область, м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд. 75, код ЄДРПОУ - 37022936) - 624 736,80 грн. основного боргу, 26 945,90 грн. - 25 % річних, 32 151,05 грн. пені та 13 676,68 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

СУДДЯ В.В. Потапенко

Повне судове рішення складено 15 травня 2015 року.

Суддя В.В. Потапенко