номер провадження справи 8/65/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015 Справа № 908/1649/15-г

За позовом Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Будівник-33» (юр. адреса: 69118, м.Запоріжжя, вул.. Автозаводська, 48, адреса для листування: 69081, м.Запоріжжя, пров. Бахчисарайський, 9)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична спілка «ПАРІ» (69057, м.Запоріжжя, вул.. Антенна, 11)

про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 02.10.2006 р. до договору про надання юридичних послуг від 15.06.2006 р.

Суддя Попова І.А.

Представники:

від позивача: Орловський С.О., дов. від 01.01.2014 р.

від відповідача: не з'явився

Заявлено позовні вимоги про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 02.10.2006р. до договору про надання юридичних послуг від 15.06.2006 р.

Розгляд справи, призначений на 16.04.2015 р., відкладався до 07.05.2015 р. в зв'язку з неявкою представника відповідача.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 07.05.2015р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених в позові, з посиланням на ст. ст. 203, 215, 601 ЦК України. В обґрунтування вимог вказує, що сторонами по справі укладено договір б/н від 15.06.2006 р. про надання послуг, за умовами якого ОЖБК «Будівник-33» (позивач) доручив, а виконавець (ТОВ «Юридична спілка «ПАРІ», відповідач) прийняв зобов'язання з комплексного юридичного супроводження діяльності замовника - будівництво житлового будинку по вул.. Автозаводській, 48 в м. Запоріжжя (будівельна адреса №№ 3, 4 в мкр .№ 4 житломасиву «Південний»), і наданню будь-якої іншої юридичної допомоги з захисту прав власності замовника та його членів на будинок, а також всіх інших його прав та законних інтересів, пов'язаних з діяльністю замовника та участю в ньому його членів. Обсяг послуг сторони погодили в обсязі 2500 годин роботи співробітників виконавця (п. 2.1 договору), а ціну в розмірі 200 грн. за годину. Загальними зборами членів ОЖБК «Будівник-33» прийнято рішення про включення ТОВ «Юридична спілка «ПАРІ» до складу ОЖБК та розподілення за ним квартир № 73, 73, 74, 78, 102, 104, 105, 107, яке було оформлене протоколом загальних зборів № 32 від 21.07.2006 р. Згідно п. 3.10.2 Статуту позивача, що кореспондується з підпунктом 2) п. 46 Примірного статуту ЖБК, затв. Постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 р. № 186, члени кооперативу мають внести вступний та пайові внески. Отже, відповідно до ст. 11 ЦК України зазначені дії сторін створили для них грошові зобов'язання: а) сплатити вартість юридичних послуг за договором про надання юридичних послуг - для позивача; б) внести пайовий внесок за розподілені квартири в зв'язку з прийомом до членів кооперативу - для відповідача. 02 жовтня 2006 р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору б/н про надання юридичних послуг від 15.06.2006 р. Зазначеною угодою сторони погодили, що оплата виконавцю винагороди згідно договору здійснюється заліком в рахунок пайового внеску, який підлягає виплаті виконавцем пайового внеску за розподілені за ним квартири згідно рішенню загальних зборів членів кооперативу. Взаємні грошові зобов'язання сторін в розмірі пайового внеску припиняються підписанням даної угоди. Таким чином, підписуючи додаткову угоду, сторони мали намір припинити взаємні грошової зобов'язання. Згідно ст. 601 ЦК України зарахування можливо щодо вимог, які існують на момент такого зарахування, тобто щодо діючих вимог сторін. Проте, всупереч ст.. 601 ЦК України на момент зарахування зустрічних однорідних вимог, яке сторони мали на меті вчинити, не була дотримана основна вимога до такої дії - настання терміну виконання грошового зобов'язання. Зокрема, підставою для оплати юридичних послуг, є підписаний сторонами акт їх приймання - передачі. Проте, на момент підписання угоди про зарахування, факт надання юридичних послуг не був зафіксований в актах приймання-передачі. Позивач вважає, що за відсутності формально-юридичних підстав для оплати (наявність належним чином оформленого акту приймання-передачі) висновок сторін про настання строку виконання грошового зобов'язання позивача сплатити вартість послуг відповідачеві був передчасним і помилковим. Таким чином, залік зустрічних однорідних вимоги здійснений сторонами до настання строку оплати за договором про надання юридичних послуг, що відповідно до ст. 215 ЦК України має наслідком недійсність угоди про зарахування з підстав ч. 1 ст. 203 ЦК України, а саме через недотримання сторонами ст. 601 ЦК України. Позивач просить визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 02.10.2006 р. до договору про надання юридичних послуг від 15.06.2006 р.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, представник відповідача в судове засідання за викликом двічі не з'явився, правом надати відзив на позов не скористався. Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Юридична спілка «ПАРІ» зареєстроване за адресою: 69057, м.Запоріжжя, вул. Антенна, 11. Ухвала суду від 17.03.2015 р. про порушення провадження по даній справі, яка направлялася на адресу відповідача, повернута органом зв'язку з позначення «за закінченням терміну зберігання», тому з урахуванням обставин справи вважається належним виконанням господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу щодо вчинення судом певних процесуальних дій.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 06.05.2015 року за відсутності представника відповідача.

Згідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Заслухавши представника позивача, дослідивши додані матеріали, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, внаслідок наступного:

15 червня 2006 р. Обслуговуючим кооперативом «Будівник-33» (замовник, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична спілка «ПАРІ» (виконавець, відповідач по справі) укладено договір про надання юридичних послуг, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання з комплексного юридичного обслуговування діяльності замовника - будівництво житлового будинку по вул.. Автозаводській 48 в м.Запоріжжя (будівельна адреса №№ 3, 4 в мкр. 4 житломасив «Південний») і наданню будь-якої іншої юридичної допомоги із захисту прав власності замовника та його членів на будинок, а також всіх інших прав та законних інтересів, пов'язаних з діяльністю замовника та участю в ньому його членів. Вартість послуг визначена сторонами 200 грн. за годину роботи виконавця, зайнятого в процесі виконання договору (п. 3.1 договору). Підставою для оплати визначено підписаний сторонами акт приймання-передачі наданих послуг (п. 3.2 договору).

21 липня 2006 р. товариство «Юридична спілка «ПАРІ» прийнято до складу членів кооперативу, про що свідчить витяг з протоколу № 32 загальних зборів членів ОЖБК «Будівник-33».

02 жовтня 2006 р. сторонами по справі укладено додаткову угоду №1 до договору від 15.06.2006 р., за умовами якої оплата належної виконавцю згідно договору всієї винагороди здійснюється зарахуванням в рахунок пайового внеску, що підлягає виплаті виконавцем замовнику за розподілені ним згідно рішення загальних зборів членів кооперативу квартири. Взаємні грошові зобов'язання сторін в розмірі пайового внеску припиняються підписанням даної угоди (п.2). Після завершення будівництва та кінцевого розрахунку розміру пайового внеску, якій підлягає виплаті виконавцем замовнику за розподілені квартири, та визначенні вартості наданих виконавцем послуг замовнику послуг, яка виявилася недоплаченою внаслідок такого перерозподілу або сума пайового внеску, або сума винагороди за послуги, перераховується зобов'язаною стороною на користь уповноваженої в узгоджені ними строки (п.3).

Дана додаткова угода є предметом спору у даній справі та оспорюється позивачем з підстав невідповідності її приписам діючого законодавства, а саме: нормам ст. 601 ЦК України.

Статтею 601 ЦК України унормовано, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання. Зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог - одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі); настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент; ясність вимог - відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання; звернення з заявою однієї сторони до іншої. Необхідною умовою для здійснення зарахування є також настання строку виконання за обома вимогами, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

З правової точки зору додаткова угода № 1 є угодою про припинення зобов'язань сторін за договором про надання юридичних послуг від 15.06.2006 р. зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Разом з тим, з тексту оспорюваної угоди не вбачається які вимоги (грошові) станом на 02.10.2006 р. мали сторони одна до одної, а саме: розмір грошових вимог, строк їх виконання. При цьому, ОЖБК «Будівник-33» (позивач по справі) заперечує як факт підписання (узгодження) сторонами акту приймання-передачі наданих (отриманих) юридичних послуг та їх вартість, так і факт визначення на зазначену дату розміру пайового внеску.

Згідно з ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За приписами частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України , якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що угода від 02.10.2006р. про припинення зустрічних грошових зобов'язань викладена сторонами договору від 15.06.2006 р. у додатковій угоді № 1, є такою, що суперечить нормам ст. 601 ЦК України, внаслідок відсутності в ній визначених зустрічних вимог сторін, в результаті чого ця угода є недійсною в силу ст.. 203 ЦК України.

Що стосується п. 1 додаткової угоди від 02.10.2006 р., яким передбачено, що оплата належної виконавцю згідно договору всієї винагороди здійснюється зарахуванням в рахунок пайового внеску, що підлягає виплаті виконавцем замовнику за розподілені ним згідно рішення загальних зборів членів кооперативу квартири, суд зазначає, що за наявності умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності обставин, встановлених ст. 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних однорідних вимог не допускається, припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги може бути оформлене одностороннім правочином, який оформляється заявою однієї сторони.

Оцінивши у сукупності обставини справи та зібрані у справі письмові докази, судом встановлено наявність підстав для визнання додаткової угоди № 1 від 02.10.2006 р. до договору про надання юридичних послуг від 15.06.2006 р недійсною, внаслідок чого позовні вимоги задовольняються.

Позовні вимоги задовольняються.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 203, 215, 601 ЦК України, керуючись ст. ст. 49, 75, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 02.10.2006 р. до договору про надання юридичних послуг від 15.06.2006 р., укладену Обслуговуючим житлово-будівельним кооперативом «Будівник-33» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична спілка «ПАРІ».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична спілка «ПАРІ» (69057, м.Запоріжжя, вул.. Антенна, 11, ) на користь Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Будівник-33» (юр. адреса: 69118, м.Запоріжжя, вул.. Автозаводська, 48, адреса для листування: 69081, м.Запоріжжя, пров. Бахчисарайський, 9, ) 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено 14 травня 2015 року.

Суддя І.А. Попова