номер провадження справи 8/84/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015 Справа № 908/2113/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84601, Донецька область, м.Горлівка, пр. Леніна, 11, адреса для листування: 83054, Донецька область, м. Маріуполь, вул.. Войніч, 2)

до відповідача Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул.. К. Лібкнехта, 177-а)

про стягнення 179150 грн. 22 коп. основного боргу за активну електроенергію за договором № 190 від 29.12.2006 р., 4208 грн. 88 коп. основного боргу за реактивну електроенергію, 1270 грн. 73 коп. річних процентів, 12338 грн. 40 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 11500 грн. 79 коп. пені

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача - Цацуліна Т.О., дов. № 181114-4/63 від 18.11.2014 р.

Відповідача - Кізілова М.М., дов. № 03/45 від 19.12.2014 р.

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 179150 грн. 22 коп. основного боргу за активну електроенергію за договором № 190 від 29.12.2006 р., 4208 грн. 88 коп. основного боргу за реактивну електроенергію, 1270 грн. 73 коп. річних процентів, 12338 грн. 40 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 11500 грн. 79 коп. пені.

Розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. №28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області здійснюється господарським судом Запорізької області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.04.2015 р. порушено провадження по справі № 908/2113/15-г, судове засідання призначено на 14.05.2015 р.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 14.05.2015р.

Позивач підтримує позовні вимоги з підстав, викладених позові, з посиланням на статті 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України та статті 26, 27 Закону України «Про електроенергетику». В обґрунтування вимог вказує, що на виконання договору про постачання електричної енергії, укладеного з відповідачем 29.12.2006 р., поставив за період липень - грудень 2014 р. активну електричну енергію в обсязі 121921 кВТ/год та реактивну електроенергію в обсязі 99948 кВт/год, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії). Позивач оформив та направив відповідачу рахунки за період липень - грудень 2014 р. за спожиту активну електроенергію на загальну суму 179150 грн. 22 коп. та за реактивну електроенергію на загальну суму 4208 грн. 88 коп., а останній отримав рахунки за спожиту електроенергію, що підтверджується відміткою на других екземплярах рахунків. Згідно п. 9 Додатку № 5 до договору оплата отриманого споживачем рахунка повинна виконуватись у терміни, що не перевищують 10 операційних днів від дня отримання рахунку. Відповідач не виконав свої зобов'язання зі сплати вартості електричної енергії, в зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість за активну електроенергію у розмірі 179150 грн. 22 коп., спожиту за період липень - грудень 2014 року, та за реактивну електроенергію у розмірі 4208 грн. 88 коп., спожиту за вказаний період, яку позивач просить стягнути з відповідача. У відповідності до п. 4.2.1 договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань до стягнення заявлено 11500 грн. 79 коп. пені, нарахованої за період з 16.08.2014 р. по 31.01.2015 р. Також, згідно ст. 625 ЦК України до стягнення заявлено 12338 грн. 40 коп. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з вересня 2014 р. по січень 2015 р., та 1270 грн. 73 коп. річних процентів, нарахованих за період з 16.08.2014 р. по 31.01.2015р.

Відповідач заявлені позовні вимоги визнав в частині стягнення основного боргу, про що зазначив у відзиві на позов. Щодо вимог про стягнення пені, втрат від інфляції грошових коштів та річних процентів заперечив. В обґрунтування заперечень вказує на наявність форс-мажорних обставин, які підтверджуються висновком Донецької торгово-промислової палати та сертифікатом Торгово-промислової плати України. Відповідачем заявлено клопотання про надання розстрочки виконання рішення на 3 роки

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив:

29 грудня 2006 року Відкритим акціонерним товариством «Донецькобленерго» (правонаступником якого є позивач по справі, постачальник електричної енергії) та Державним виробничим підприємством по зовнішньому централізованому водопостачанню «Укрпромводчормет» (правонаступником якого є відповідач по справі, споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 190, за умовами якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Договір набуває чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2007 р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 9.5 Договору).

Оскільки сторонами не надано доказів надіслання на адреси сторін заяв про припинення дії Договору, суд приходить до висновку, що строк дії Договору пролонговано на той самий термін і на тих самих умовах, які були ним передбачені, та у заявлений до стягнення період він був чинним.

За умовами Договору відповідач (споживач) зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та додатка № 5 «Порядок розрахунків» (пункт 2.3.4 Договору). У свою чергу позивач (постачальник) зобов'язався постачати електроенергію, як різновид товарної продукції споживачу в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору, в межах 348,2 кВт дозволеної потужності (пункт 2.2.2 Договору).

Частиною першою статті 67 Господарського кодексу України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно зі статтями 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» та пункту 1.3 Правил користування електричною енергією споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. ПКЕЕ регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія ПКЕЕ поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Розділом 2 Договору передбачено, що під час виконання умов Договору, а також вирішення усіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися, зокрема Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією.

Матеріали справи свідчать, що позивач належним чином виконував свої зобов'язання з постачання відповідачу електричної енергії та поставив відповідачу за період липень - грудень 2014 року активної електроенергії в обсязі 121921 кВт/год на загальну суму 179150,22 гривень та реактивної електроенергії в обсязі 99948кВт/год на загальну суму 4208,88 гривень, що підтверджується підписаними уповноваженими особами і скріпленими їх печатками актами прийняття-передавання, копії яких містяться в матеріалах справи. Таким чином, факт надання послуг з електропостачання позивачем відповідачу підтверджується двосторонніми актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) підписаними у спірний період.

Розрахунковий період встановлено споживачу з 00 годин 1 числа місяця до 24 годин останнього числа поточного місяця. Розрахунки за активну електричну енергію і за перетікання реактивної електричної енергії здійснюються споживачем у терміни, що не перевищують10 операційних днів від дня отримання рахунку (пункти 1, 10 додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору).

Позивач пред'являв відповідачу відповідні рахунки на сплату спожитої у спірний період електроенергії, які отримані уповноваженими особами відповідача, про що свідчать відповідні відмітки на цих рахунках.

Відповідно до пункту 6.11 ПКЕЕ остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами. У таких рахунках обов'язково зазначається кінцева дата їх оплати згідно з договором про постачання електричної енергії.

Частиною другою статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (частина перша статі 275 ГК України).

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частинами шостою та сьомою статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загально-господарського інтересу.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, а саме поставив відповідачу електричну енергію, що підтверджується матеріалами справи, у тому числі підписаними актами прийняття-передавання та пред'явленими рахунками, а відповідач порушив умови договору та не здійснив своєчасну та повну оплату вартості отриманої електричної енергії. Згідно представленого позивачем розрахунку за відповідачем склалася заборгованість за активну електроенергію у розмірі 179150 грн. 22 коп., спожиту за період липень - грудень 2014 року та за реактивну електроенергію у розмірі 4208 грн. 88 коп., спожиту за період липень - грудень 2014 року.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги в частині стягнення боргу за активну електричну енергію за період липень - грудень 2014 року на загальну суму 179150 грн. 22 коп. гривень та за реактивну електричну енергію за вказаний період на суму 4208 грн. 88 коп. обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено про стягнення 11500 грн. 79 коп. пені, нарахованої за період з 16.08.2014 р. по 31.01.2015 р. Пунктом 4.2.1 (в редакції, узгодженій в протоколі розбіжностей) до договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених п. 2.3.4 - 2.3 5 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком ; 5 «Порядок розрахунків» до нього договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобов'язання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідач вказує на наявність форс-мажорних обставин, які підтверджуються висновком № 2005/12.12-03 від 03.07.2014 р. Донецької торгово-промислової палати та сертифікатами (висновками) № 1201 від 29.10.2014 р. та № 1735 від 25.11.2014 р. Торгово-промислової палати України, та вважає, що відповідно до п. 4.3.1 договору має бути звільнений від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов'язань за договором, оскільки вказана заборгованість виникла внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Згідно з частиною першою статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з частиною другою статті 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини четвертої статті 219 Господарського кодексу України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Отже, підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності, на відміну від цивільно-правової, є обставина, яка характеризується одночасно як ознакою надзвичайності, так і ознакою невідворотності.

Розділом 4.3 договору № 190 сторони узгодили умови застосування наслідків обставин форс-мажору. Пунктом 4.3.1 договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за повне або часткове невиконання своїх зобов'язань за цим договором, якщо воно є результатом дії обставин непереборної сили, що перешкоджають виконанню договірних зобов'язань у цілому або частково.

Відповідач надав суду висновок Донецької торгово-промислової палати від 20.08.2014р., яким підтверджено, що невиконання зобов'язань по централізованому водопостачанню та водовідведенню КП «Вода Донбасу» пов'язано з проведенням на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції, за наявності фактів збройних сутичок, відсутності можливості вільного та безпечного руху та блокуванню органів влади та збройного захвату території аеропорту. Також відповідачем надано сертифікати № 1201 та № 1735 Торгово-промислової палати України, якими засвідчено настання обставин непереборної сили КП «Вода Донбасу» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов'язкових платежів.

Висновок Донецької регіональної Торгово-промислової палати від 20.08.2014 р. та Сертифікат Торгово-промислової палати України від 20.08.2014 р. про настання обставин непереборної сили суд не вважає належними та допустимими доказами форс-мажорних обставин в розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки в силу ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. З аналізу вказаної норми законодавства слідує, що торгово-промисловою палатою засвідчується настання форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов'язань саме за конкретним договором. Висновок та сертифікати, надані відповідачем, стосуються виконання інших зобов'язань відповідача, а не тих, що досліджувалися в даному судовому розгляді.

Розрахунок заявленої до стягнення пені, здійснений позивачем, судом перевірено. Суд знаходить представлений розрахунок обґрунтованим, вимоги не суперечними ст. 232 ГК України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Приписами чинного законодавства не передбачено звільнення боржника (відповідача) від відповідальності за невиконання основного грошового зобов'язання або його виконання із порушенням встановлених Договором термінів та не позбавляє кредитора (позивача) права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

Здійснений позивачем розрахунок втрат від інфляції грошових коштів та річних процентів судом перевірено. Оскільки встановлено, що відповідачем порушено умови договору в частині виконання зобов'язань з оплати отриманої електричної енергії вимоги про стягнення 12338 грн. 40 коп. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з вересня 2014 р. по січень 2015 р., та 1270 грн. 73 коп. річних процентів, нарахованих за період з 16.08.2014 р. по 31.01.2015 р. суд знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачем заявлено клопотання про надання розстрочки виконання рішення на три роки. В обґрунтування клопотання заявник вказує, що згідно п. 3.1 Статут КП «Вода Донбасу» є підприємством житлово-комунального господарства, яке створене з метою централізованого забезпечення технічною та питною водою населення, підприємства, міст, інших населених пунктів та споживачів води, надання послуг водовідведення та інше. Станом на 01.03.2015 р. заборгованість населення за послуги водопостачання та водовідведення, надані КП «Вода Донбасу» склала 292,7 млн. грн.. Укладено 45,6 тис. договорів погашення вказаної заборгованості на суму 8,7 млн. грн. Постановою Державної виконавчої служби від 0.20.22015 р. накладено арешт на рахунки відповідача на суму 392819005,25 грн. станом на 01.11.2014 р. заборгованість по заробітній платі та ЄСВ на підприємстві склала 79288085 грн., в тому числі заборгованість по єдиному соціальному внеску - 23333064,58 грн. Обставини, підтверджені Сертифікатами (висновками) Торгово-промислових палат, призвели до різкого падіння надходження грошових коштів від контрагентів, що спричинило значне погіршення матеріального становища відповідача. Згідно розділу «Фінансові результати» звіту за 2014 р. збитки підприємства склали 452732 тис. грн.. Тарифи, встановлені для КП «Вода Донбасу» є збитковими та не покривають витрат підприємства. Відповідач зазначає, що наведене свідчить про неможливість своєчасного виконання відповідачем своїх зобов'язань перед контрагентами та насамперед щодо виплати заробітної плати, справлення та сплати податків та обов'язкових платежів, які підлягають сплаті в першочерговому порядку.

Розглянувши клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення, суд зазначає, що відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення має право відстрочити або розстрочити його виконання. За сталою практикою відстрочку або розстрочку може бути надано у випадку наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Таким чином, для застосування передбачених цією нормою заходів необхідні у наявності виняткові обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

В судовому засіданні представник позивача надав заперечення, в яких вказує, що позивач знаходиться не в менш скрутному фінансовому становищі, що зумовлене проведення анти терористичної операції на території Донецької області.

Крім того, термін розстрочки - три роки, не є обґрунтованим будь-якими певними обставинами, заявник не надав доказів на підтвердження доводів, що впродовж терміну розстрочки поліпшиться його господарська діяльність та фінансове становище. Суд приймає до уваги факти та доводи, викладені сторонами по справі, та, враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, відмовляє в задоволенні заяви про надання розстрочки виконання рішення.

При цьому суд враховує наступне:

1) обидві сторони спору знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції.

2) договір про постачання електричної енергії продовжує дію та відповідач отримує електроенергію та має оплачувати поточні платежі;

3) відповідач має заборгованість з оплати спожитої електричної енергії за інші періоди часу, про що свідчать відкриті на даний час виконавчі провадження.

Позовні вимоги задовольняються.

Судові витрат покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул.. К. Лібкнехта, 177-а, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84601, Донецька область, м.Горлівка, пр. Леніна, 11, адреса для листування: 83054, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Войніч, 2, ) борг за активну електроенергію у розмірі 179150 (сто сімдесят дев'ять тисяч сто п'ятдесят) грн. 22 коп., борг за реактивну електроенергію у розмірі 4208 (чотири тисячі двісті вісім) грн. 88 коп., пеню у розмірі 11500 (одинадцять тисяч п'ятсот) грн. 79 коп., річні проценти в розмірі 1270 (одна тисяча сімдесят) грн. 73 коп., втрати від інфляції грошових коштів в розмірі 12338 (дванадцять тисяч триста тридцять вісім) грн. 40 коп., судовий збір у розмірі 4169 (чотири тисячі сто шістдесят дев'ять) грн. 39 коп. Видати наказ.

Повне рішення складено 15 травня 2015 року.

Суддя І.А.Попова