КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р. Справа№ 910/7067/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання: Білецькому Л.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явились;

від відповідача - Слуцька Н.С. (дов. №б/н від 05.11.2014 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства "Кисневий завод"

на рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року

у справі №910/7067/14 (суддя Ю.О. Підченко)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія "Шеврон", м. Київ

до публічного акціонерного товариства "Кисневий завод", м. Київ

про стягнення 142 357, 77 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія "Шеврон" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" про стягнення 185 963, 22 грн.

25.07.2014 року через загальний відділ діловодства суду позивач подав заяву вих. №2 від 24.07.2014 року про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 123 780, 00 грн., 3% річних у розмірі 2 752, 58 грн. та інфляційних втрат у розмірі 15 825, 19 грн. Суд першої інстанції прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Також, 28.08.2014 року позивачем було подано через загальний відділ діловодства суду заяву вих. №4 від 27.08.2014 року про уточнення позовних вимог, в яких позивач просить стягнути з відповідача за договором оренди №7 від 05.06.2012 року заборгованість у розмірі 123 780, 00 грн., 3% річних у розмірі 2 752, 58 грн., інфляційні втрати у розмірі 15 825, 19 грн. Позовні вимоги в частині стягнення неустойки та фінансових санкцій у розмірі 6 668, 22 грн., а також витрат на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. просив залишити без розгляду.

Судом першої інстанції було розцінено заяву №4 від 27.08.2014 року подану 28.08.2014 року, як заяву про зменшення позовних вимог та прийнято до розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія "Шеврон" задоволено частково. Присуджено до стягнення з публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія "Шеврон" основну заборгованість у розмірі 123 780, 00 грн., 3% річних у розмірі 2 752, 58 грн., інфляційні втрати у розмірі 14 425, 28 грн. та судовий збір у розмірі 2 819, 16 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано наявність основного боргу за договором оренди транспортних засобів №7 від 05.06.2012 року. Також, місцевим судом перевірено арифметичну правильність нарахування штрафних санкцій за порушення відповідачем грошового зобов'язання у вигляді 3% річних та інфляційних втрат, внаслідок чого відмовлено в частині стягненні з відповідача інфляції у сумі 1 399,91 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, публічне акціонерне товариство "Кисневий завод" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року по справі №910/7067/14 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія "Шеврон" відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що на момент укладання договорів Нальотов П.І. був головою правління публічного акціонерного товариства «Кисневий завод» та одним із засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «Шеврон». Враховуючи викладене, апелянт зазначає, що Нальотовим І.П. були укладені договори із перевищенням повноважень за значно заниженими цінами з порушенням процедури отримання дозволу на такий продаж, що призвело до збитків підприємства.

До апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" було додано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року у справі №910/7067/14.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 року у справі №910/7067/14 клопотання публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року у справі №910/7067/14 задоволено, відновлено пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги. Прийнято апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" на рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року у справі №910/7067/14 до провадження у складі колегії суддів: головуюча суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г. та Чорногуз М.Г., призначено розгляд справи на 22.10.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2014 року, у зв'язку із перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відрядженні, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий по справі суддя - Агрикова О.В., судді: Рудченко С.Г., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2014 року у справі №910/7067/14 апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуюча суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2014 року розгляд справи було відкладено на 19.11.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 року, у зв'язку із поверненням судді Чорногуза М.Г. з відрядження, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий по справі суддя - Агрикова О.В., судді: Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" на рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року у справі №910/7067/14 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуюча суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г. та призначено розгляд справи на 19.11.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 року відкладено розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" на рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року у справі №910/7067/14 на 03.12.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 року, у зв'язку із перебуванням судді Рудченка С.Г. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий по справі суддя - Агрикова О.В., судді: Жук Г.А., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" на рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року у справі №910/7067/14 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуюча суддя Агрикова О.В., судді Жук Г.А., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 року відкладено розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" на рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року у справі №910/7067/14 на 14.01.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2015 року зупинено провадження у справі №910/7067/14 до прийняття рішення у справі №910/26661/14 за позовомпублічного акціонерного товариства "Кисневий завод" до товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія "Шеврон" про визнання недійсним договору оренди транспортних засобів №7 від 05.06.2012 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 року поновлено провадження у справі №910/7067/14 та призначено розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" на рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року на 13.05.2015 року.

В судове засідання, призначене на 13.05.2015 року, з'явився представник відповідача, надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомленй про час та дату судового засідання.

Представник відповідача не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника позивача.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 05.06.2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «Шеврон» (далі за текстом - орендодавець) та публічним акціонерним товариством «Кисневий завод» (далі за текстом - орендар) було укладено договір оренди транспортних засобів №7 (далі за текстом - договір) (т. 1, а.с. 68-70), у відповідності до п. 1.1 якого орендодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором зобов'язується передати орендареві, а орендар зобов'язується прийняти в строкове платне користування наступний транспортний засіб: МАЗ 533605-220, бортовий С, номер кузову Y3M1203, рік випуску 2008, колір білий, реєстраційний номер - АА 4925 КТ.

Згідно з п. 1.2. договору передача транспортного засобу оформляється актом приймання-передачі транспортного засобу.

На виконання умов договору 05.06.2012 року продавець, на підставі акту приймання-передачі (т. 1, а.с. 71) передав, а покупець прийняв у строкове платне користування транспортний засіб МАЗ 533605-220, бортовий С, номер кузову Y3M1203, рік випуску 2008, колір білий, реєстраційний номер - АА 4925 КТ.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, за період з липня 2012 року по грудень 2013 року між позивачем та відповідачем було підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 397 690,00 грн., а саме: акт №12 від 31.07.2012 року (т. 1, а.с. 181), акт №14 від 31.08.2012 року (т. 1, а.с. 182), акт №16 від 30.09.2012 року (т. 1, а.с. 183), акт №20 від 31.10.2012 року (т. 1, а.с. 184), акт №25 від 30.11.2012 року (т. 1, а.с.185), акт №30 від 31.12.2012 року (т. 1, а.с. 186), акт №2 від 31.01.2013 року (т. 1, а.с.187), акт №8 від 28.02.2013 року (т. 1, а.с. 188), акт №13 від 31.03.2013 року (т. 1, а.с. 189), акт №19 від 30.04.2013 року (т. 1, а.с. 190), акт №24 від 31.05.2013 року (т. 1, а.с. 191), акт №29 від 30.06.2013 року (т. 1, а.с. 192), акт №33 від 31.07.2013 року (т. 1, а.с. 76), акт №39 від 30.08.2013 року (т. 1, а.с. 73), акт №47 від 30.09.2013 року, акт №51 від 31.10.2013 року (т.1 , а.с. 72), акт №59 від 29.11.2013 року (т. 1, а.с. 74) та акт №66 від 31.12.2013 року (т. 1, а.с. 75).

Однак, за період з 13.08.2012 року по 27.11.2013 року, в порушення умов договору, відповідачем було здійснено часткову оплату орендних платежів у розмірі 255 910,00 грн. (13.08.2012 року - 9 750,00 грн., 20.12.2012 року - 67 750,00 грн., 14.02.2013 року - 16 550,00 грн., 14.02.2013 року - 18 040,00 грн., 14.02.2013 року - 19 410,00 грн., 26.07.2013 року - 116 170,00 грн., 27.11.2013 року - 8 240,00 грн.), що підтверджується наявними матеріалами справи.

03.01.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «Шеврон» та публічним акціонерним товариством «Кисневий завод» було укладено додаткову угоду до договору оренди транспортних засобів №7 від 05.06.2012 року (т. 1, а.с. 77), відповідно до умов якої сторони погодили припинити дію договору оренди транспортних засобів №7 від 05.06.2012 року за взаємною згодою з 15.01.2014 року.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним невиконанням, на думку позивача, відповідачем грошового зобов'язання по сплаті заборгованості з орендної плати за договором, розмір якої становить 123 780,00 грн.

Дослідивши зміст укладеного договору, колегія суддів дійшла висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, пунктом 3.1 договору сторони дійшли згоди про те, що орендар оплачує орендодавцеві плату в розмірі 10,00 грн. за 1 км. пробігу. Розрахунок за користування майном складається згідно актів виконаних робіт, шляхом перерахування коштів на рахунок орендодавця в строк до 15 числа місяця, наступного за оплатним після підписання акту.

Умовами договору, а саме п. 2.3, передбачено, що орендар бере на себе обов'язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати плату за користування переданим транспортним засобом та не допускати дій, які можуть призвести до пошкодження (псування) або його знищення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що свої зобов'язання за договором позивач виконав належним чином, а саме передав відповідачу в тимчасове оплатне користування (оренду) автомобілі.

Проте, в порушення умов договору, відповідачем зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів не виконано, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 123 780,00 грн.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору позивачем направлялась претензія вих. №58 від 18.02.2014 року (а.с. 99) на адресу відповідача про сплату заборгованості за надані послуги по оренді, однак відповідачем вказана претензія залишена поза увагою.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що наявність заборгованості відповідача у розмірі 123 780,00 грн. підтверджено матеріалами справи та правомірно стягнуто судом першої інстанції.

Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чиним в Україні законодавством.

Цивільний кодекс України у ст. 612 передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що порушення відповідачем строків оплати за договором є підставою господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що судом встановлено факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, то вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій є обґрунтованими.

Колегія суддів, перевіривши розрахунки суми 3% річних та інфляційних втрат, надані позивачем, погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 2 752,58 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, а інфляційних втрат в сумі 15 825,19 грн. підлягають частковому задоволенню у сумі 14 425,28 грн.

Щодо посилань апелянта на те, що Нальотовим І.П. укладено договір із перевищенням повноважень, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Докази оскарження в судовому порядку договору оренди транспортних засобів №7 від 05.06.2012 року, визнання його недійсним чи таким, що суперечить нормам чинного законодавства України в матеріалах справи відсутні.

Крім того, колегія суддів також не бере до уваги посилання апелянта на розгляд кримінальної справи відносно голови правління товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «Шеврон» Нальотова І.П., оскільки в підтвердження зазначеного відповідачем надано лише заяву щодо відкриття кримінального провадження за ст.ст. 191, 364, 365, 367 Кримінального кодексу України відносно колишьного голови правління публічного акціонерного товариства «Кисневий завод» Нальотова І.П. (а.с. 154-156).

Однак, вказана заява свідчить лише про звернення відповідача до прокуратури Солом'янського району м. Києва та не є підставою для звільнення відповідача від стягенння заборгованості за неналежне виконання зобов'язань за договором.

Інших доказів, які б свідчили про відкриття кримінального провадження представником відповідача не надано.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла до висновку про те, що місцевий господарський суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні місцевого господарського суду повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року у справі №910/7067/14.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" на рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року у справі №910/7067/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 29.08.2014 року у справі №910/7067/14 залишити без змін.

3. Справу №910/7067/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз