номер провадження справи 10/33/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 Справа № 908/853/15-г

за позовом: Артемівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства "НАТ " Украгролізинг", м. Київ

до відповідача: Фермерського господарства "Максімус - 1", с. Роздолівка, Артемівського р-ну, Донецької області

про стягнення 58 505, 23 грн.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Бугрим В. Ю., на підставі довіреності № 14/20-120-14 від 01.07.2014 р.;

від відповідача - не з'явився;

від прокуратури - Дедюшева К.Є., посвідчення № 023838 від 24.12.2013 р.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява Артемівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства "НАТ " Украгролізинг", м. Київ до Фермерського господарства "Максімус - 1", с. Роздолівка, Артемівського р-ну, Донецької області про стягнення заборгованості в розмірі 58 505, 23 грн.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., протоколом автоматичного розподілу справи між суддями від 11.02.2015 р., справу 908/853/15-г передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.02.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/953/15-г, якій присвоєно номер провадження 10/33/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 16.03.2015 р.

Представник відповідача у судове засідання 16.03.2015 р. не з'явився, ніяких заяв та клопотань на адресу суду не направив. Відзив на адресу суду не надіслав.

Представник позивача та прокуратури у судовому засіданні 16.03.2015 р. підтримали вимоги викладені в позовній заяві.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У зв'язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, ненадання відзиву на позовну заяву та для отримання всіх необхідних документів по справі, судом було відкладено розгляд справи на 08.04.2015 р. на 09 год. 30 хв.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

Представник відповідача у судове засідання 08.04.2015 р. не з'явився, ніяких заяв та клопотань на адресу суду не направив. Відзив на адресу суду не надіслав. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача та прокуратури у судовому засіданні 08.04.2015 р. підтримали вимоги викладені в позовній заяві. 06.04.2015 р. представник прокуратури надіслав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог. 08.04.2015 р. представник прокуратури надав в судовому засіданні клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів. Суд клопотання прокуратури прийняв та задовольнив, продовживши строк розгляду справи на 15 днів до 27.04.2015 р.

У зв'язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, ненадання відзиву на позовну заяву та для отримання всіх необхідних документів по справі, судом було відкладено розгляд справи на 23.04.2015 р. о 10 год. 00 хв.

Представник відповідача у судове засідання 23.04.2015 р. втретє не з'явився, ніяких заяв та клопотань на адресу суду не направив.

Представник прокуратури на адресу суду надав заяву про зменшення розміру позовних вимог. Представник позивача та прокуратури у судовому засіданні 23.04.2015 р. підтримали вимоги викладені в позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам спору за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Таким чином, відповідач є повідомленим належним чином, про час і місце розгляду справи судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" з наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка відповідача не перешкоджала вирішенню спору, у судовому засіданні 23.04.2015 р., розгляд справи був закінчений, судом оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представників позивача та прокуратури справа була розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши докази надані позивачем та прокуратурою, суд

ВСТАНОВИВ:

В ході вивчення інформації Артемівською міжрайонною прокуратурою встановлено, що ВАТ «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (далі - «НАК «Украгролізинг») у 2009 році передала у платне користування ФГ «Максімус-1» (далі - Відповідач) на умовах Договору фінансового лізингу № 5-09-328 бфл/519 від 18.08.2009 (далі-Договір) трактор колісний загального призначення ХТЗ-17021 у кількості 1 одиниця вартістю 415 650 грн. та екскаватор-навантажувач Борекс-2101 у кількості 1 одиниця вартістю 265 000 грн.

Техніка закуповувалася за рахунок коштів Державного бюджету у відповідності з «Порядком використання коштів Державного бюджету України, що спрямовуються на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи по операціях фінансового лізингу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1904 від 10.12.2003 року.

Факт одержання техніки Відповідачем підтверджується актами приймання-передачі № 6 від 01.09.2009 року та № 2 від 15.09.2009 року.

Станом на момент подання позову до суду Лізингоодержувач в порушення умов Договору не в повному обсязі сплатив лізингові платежі на суму 58 505, 23 грн. згідно розрахунку основного боргу за договором № 5-09-328 бфл/519 від 18.08.2009, що підтверджується розрахунком суми боргу станом на 28.10.2014 року.

Відповідно до п. 2.2. Договору, строк лізингу відраховується з моменту укладення акту приймання-передачі між Сторонами, вказані акти укладено 09.09.2009 р. та 15.09.2009 р. строком на 5 років.

Відповідно до абз. 2 п. 4.1. черговість сплати лізингових платежів кратна трьом місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлено числом дати підписання акту. Перший лізинговий платіж сплачується через три місяці з дати підписання акту, подальші платежі через кожні три місяці.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтями 1 та 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають з договору фінансового лізингу, за яким лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізиногоодержувачем специфікацій та умов та передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. 16 вище вказаного Закону, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором; лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує вартість предмета лізингу, платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом, інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

В порушення вищевказаних вимог Відповідачем не сплачено лізингові платежі за період з 01.06.2014 р. по 01.09.2014 року, де основний борг складає 51 794, 51 грн. (п'ятдесят одну тисячу сімсот дев'яносто чотири гривні 54 коп.), пеня 4 094, 30 грн. (чотири тисячі дев'яносто чотири гривні ЗО коп.),сума індексації 2 117, 75 грн. (дві тисячі сто сімнадцять гривень 75 коп.) та 3% річних в сумі 498,67 грн. (чотириста дев'яносто вісім 67 коп.), загальна сума боргу становить 58 505, 23 грн. (п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот п'ять гривень 23 коп.).

На час подання позову до суду зобов'язання за вказаним вище Договором з приводу оплати лізингових платежів Відповідачем не виконані.

Таким чином, несплата Відповідачем лізингових платежів порушує інтереси держави.

Згідно з п. 2 ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України здійснює функцію представництва інтересів громадянина і держави в суді у випадках, визначених законом.

Артемівська міжрайонна прокуратура звертається до суду за захистом інтересів держави в особі ВАТ «НАК «Украгролізинг», через яку Кабінет Міністрів України реалізує державні програми в агропромисловій сфері.

Прокуратурою 14.04.2015 р. на адресу суду було надано заяву про зменшення позовних вимог. В даній заяві зазначено, що станом на момент спрямування позовної заяви до суду, сума основного боргу складала 58 505,23 гри. Однак, сума основного боргу зменшилась та на час розгляду справи по суті становить 37 090,26 гри. Так, ФГ «Максімус-1» за Договором 5-09-328 бфл/519 від 1 8.08.2009 та згідно Додатків № 2 та № 4 до нього, зобов'язаний сплатити:

- на 01.09.2014 р. лізинговий платіж в сумі 19 031, 57 грн.;

- на 15.06.2014 р. лізинговий платіж в сумі 5 925 грн.;

- на 15.09.2014 р. лізинговий платіж в сумі 12 133,69 грн.

Загальна сума боргу за основними платежами становить 37 090, 26 грн. ( тридцять сім тисяч дев'яносто гривень 26 коп.). Нарахована пеня за всі періоди несвоєчасної сплати боргу не відшкодована та становить 9 153, 38 грн. (дев'ять тисяч сто п'ятдесят три гривні 38 кой.), індексація основного боргу за вказаний період становить 8 345, 12 грн. (вісім тисяч триста сорок п'ять гривень 12 коп.) та три відсотки річних складають 873, 06 грн. (вісімсот сімдесят три гривні 06 коп.). Разом борг Відповідача перед позивачем з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог становить 55 461, 82 гри. (сорок чотири тисячі дев'ятсот сорок гривень 64 коп.). Вказані відомості підтверджуються оновленим розрахунком суми боргу.

Згідно положень ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову або зменшити розмір позовних вимог. Артемівський міжрайонний прокурор, керуючись ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, діючи в інтересах Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» зменшує розмір позовних вимог та просить суд стягнути з Відповідача суму основного боргу 37 090, 26 гри. ( тридцять сім тисяч дев'яносто гривень 26 коп.), пеню 9 153, 38 гри. (дев'ять тисяч сто п'ятдесят три гривні 38 коп.), індексація основного боргу 8 345, 12 гри. (вісім тисяч триста сорок п'ять гривень 1 2 коп.) та три відсотки річних 873, 06 гри. (вісімсот сімдесят три гривні 06 кой.), разом суму боргу в розмірі 55 461, 82 грн. (сорок чотири тисячі дев'ятсот сорок гривень 64 коп.).

23.04.2015 р. Прокуратурою в судове засідання було надано заяву про зменшення позовних вимог. В даній заяві зазначено, що сума основного боргу зменшилась та становить 30 554, 25 гри. Так, ФГ «Максімус-1» за Договором 5-09-328 бфл/519 від 18.08.2009 та згідно Додатків № 2 та № 4 до нього, зобов'язаний сплатити:

- на 01.09.2014 р. лізинговий платіж в сумі 1 8 629, 25 грн.;

- на 15.09.2014 р. лізинговий платіж в сумі І 1 925, 00 грн.

Загальна сума боргу за основними платежами становить 30 554, 25 грн. ( тридцять тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири гривні 25 коп.). Нарахована пеня за всі періоди несвоєчасної сплати боргу не відшкодована та становить 6 232, 68 грн. (шість тисяч двісті тридцять дві гривні 68 коп.), індексація основного боргу за вказаний період становить 12 271, 94 грн. (дванадцять тисяч двісті сімдесят одна гривня 94 коп.) та три відсотки річних складають 873, 06 грн. (вісімсот сімдесят три гривні 06 коп.). Разом борг Відповідача перед НАК «Украгролізинг» з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог складає 49 931, 93 грн. (сорок дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять одна гривня 93 коп.). Вказані відомості підтверджуються оновленим розрахунком суми боргу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п.1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14 з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.4 ст.232 ГК України відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Як визначено ст. 230 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню) у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розглянувши розрахунок суми пені, господарський суд дійшов висновку, що він складений необґрунтовано та суперечить вимогам діючого законодавства України, оскільки відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеню потрібно розраховувати, виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ та за строк, що не перевищує 6 місяців.

На органи прокуратури відповідно до ч.2 ст. 121 Конституції України покладений обов'язок представництва інтересів держави в суді. Підставою представництва у суді інтересів держави, згідно ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Відповідно до п.1 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 за №3-рп/99, прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява, за статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для порушення справи в господарському суді.

Вказаним рішенням Конституційного суду, п. 3 його мотивувальної частини, встановлено, що «для вирішення справи суттєвим вбачається з'ясування поняття "інтереси держави". У процесі дослідження встановлено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо».

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 Цивільного кодексу України, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Невиконання відповідачем зобов'язань по договору фінансового лізингу завдає шкоди інтересам держави, оскільки виконуючи умови договору, Лізингодавець реалізує покладені на нього державою завдання.

Відповідно до вимог п. 6.7 наказу Генерального прокурора України № бгн від 28.11.2012 «Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень», участь у розгляді справи приймає прокурор за місцем розташування суду, з огляду на що участь у розгляді справи судом буде забезпечувати прокуратура м. Запоріжжя.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання: нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Невиконанням своїх грошових зобов'язань Відповідач порушив вищевказані вимоги законодавства й умови діючого Договору.

Згідно п. 4 ст. 538 ЦК України, якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, не дивлячись на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст.ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наведені докази і доводи свідчать про те, що відповідач Фермерське господарство "Максімус - 1", с. Роздолівка, Артемівського р-ну, Донецької області в односторонньому порядку протиправно відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань за умовами договору фінансового лізингу № 5-09-328 бфл/519 від 18.08.2009 р. і добровільно не сплатив борг.

Відповідач в судові засідання тричі не з'являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду ніяких письмових заперечень не направив.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі позивачем були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене та заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позов Артемівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства "НАТ " Украгролізинг", м. Київ до Фермерського господарства "Максімус - 1", с. Роздолівка, Артемівського р-ну, Донецької області про стягнення заборгованості в розмірі 49 931, 93 грн. за договором фінансового лізингу № 5-09-328 бфл/519 від 18.08.2009 р., яка складається з суми боргу за основними платежами в розмірі 30 554, 25 грн. ( тридцять тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири гривні 25 коп.), пені за всі періоди несвоєчасної сплати боргу становить 6 232, 68 грн. (шість тисяч двісті тридцять дві гривні 68 коп.), індексації основного боргу в розмірі 12 271, 94 грн. (дванадцять тисяч двісті сімдесят одна гривня 94 коп.) та 3 % річних в розмірі 873, 06 грн. (вісімсот сімдесят три гривні 06 коп.).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подасться до суду; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 2 % від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход державного бюджету.

Керуючись ст. 22, 29, 44, 49, 75, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Артемівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства "НАТ " Украгролізинг", м. Київ до Фермерського господарства "Максімус - 1", с. Роздолівка, Артемівського р-ну, Донецької області задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства «Максімус-1» (84540, Донецька обл., Лртемівський район, с. Роздолівка, вул. Сосюри, 8, ) на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 16-а, р/р 0606 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, код ЄДРГЮУ 30401456) - суму основного боргу в розмірі 30 554 (тридцять тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири) гривні 25 коп., пеню в розмірі 6 232 (шість тисяч двісті тридцять дві) гривні 68 коп., індексацію основного боргу в розмірі 12 271 (дванадцять тисяч двісті сімдесят одна) гривня 94 коп. та три відсотки річних в розмірі 873 (вісімсот сімдесят три) гривні 06 коп.

Видати наказ.

Стягнути з Фермерського господарства «Максімус-1» (84540, Донецька обл., Лртемівський район, с. Роздолівка, вул. Сосюри, 8, ) на користь Державного бюджету України (Одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжя, Орджонікідзевський район, МФО 813015, , № рахунку 3007, символ звітності 206) - 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору

Видати наказ.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення оформлено та підписане 30.04.2015 р.