ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

07.05.2015 Справа № 907/1244/14

Розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „МП Груп 2000", м. Ужгород

про визнання протиправними дій працівників МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції щодо організації примусового виконання наказу суду від 24.02.2015 №907/1244/14 та зобов'язання МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції відкласти провадження виконавчих дій по виконавчому повадженню №46985228.

у справі №907/1244/14

За позовом Публічного акціонерного товариства „Перехідний банк „Кристалбанк", м.Київ

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю „МП Груп 2000", м. Ужгород

до відповідача 2 Приватного підприємства „Володимир", м. Ужгород

Про стягнення 104 004,71 євро та 198 254,51 грн.

Головуючий суддя Якимчук Л.М.

За участі представників сторін:

Від скаржника(„МП Груп 2000") - Чейпеш К.А., довіреність від 12.01.2015 №1201

Від органу ДВС - Роман В.Я., довіреність від 06.05.2015;

Від ПАТ „Перехідний банк „Кристалбанк" (стягувач) - не з'явився;

Від ПП „Володимир" (боржник) - не з'явився.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав вимоги, зазначені у скарзі.

Зазначає, що орган державної виконавчої служби України порушив законне право боржника на оскарження постанови МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №46985228 від 25.03.2015 та постанови про арешт коштів боржника ВП №46985228,

Стверджує, що такі постанови йому не надсилалися, а про їх винесення ТОВ „МП Груп 2000" стало відомо з ЄДРВП.

Крім того зазначає, що МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції порушений передбачений законом порядок арешту майна, оскільки державний виконавець не повідомив скаржника (боржника) про час і місце проведення опису майна.

У зв'язку з зазначеним та керуючись ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, представник скаржника (боржника) просить суд визнати протиправними дії працівників органу державної виконавчої служби України щодо організації примусового виконання наказу від 24.02.2015 по справі №907/1244/14.

У судовому засіданні представник скаржника (боржника) на задоволенні вимоги щодо зобов'язання МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції відкласти провадження виконавчих дій по виконавчому провадженню №46985228 не наполягала, посилаючись на не актуальність на даний час зазначеного.

Представник міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у судовому засіданні 08.05.2015 проти задоволення скарги заперечив у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на скаргу від 06.05.2015 №3-558/15, вважає вимоги скаржника безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Стверджує, що винесені постанови про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження надіслані боржнику у встановленому законом порядку, що підтверджується належними доказами.

Наголошує, що опис та арешт виявленого майна боржника, про що був складений відповідний акт (копія наявна в матеріалах справи), був проведений державним виконавцем відповідно до п.4.2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 02.04.2012 за №489/20802.

Зазначає, що заходи вжиті з метою виконання рішення суду здійснені у відповідності до вимог Закону України „Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 02.04.2012 за №489/20802.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши пояснення представників боржника та МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 03.02.2015 у справі №907/1244/15 позов задоволено повністю та стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю „МП Груп 2000" і з Приватного підприємства „Володимир" на користь Публічного акціонерного товариства „Перехідний банк „Кристалбанк" суму 104 004,71 євро та 198 254,51 грн. а також 63 384,86 грн. у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

На виконання вказаного судового акту господарським судом видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду від 24.02.2015 та наказ про стягнення судового збору від 24.02.2015, у зв'язку з пред'явленням яких до виконання, міським відділом державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження (Постанова державного виконавця від 25.03.2015 міститься у матеріалах справи) та надано боржнику строк самостійно виконати рішення суду до 01.04.2015, яка отримана представником скаржника нарочно і надіслана сторонам виконавчого провадження до відома та виконання.

У судовому засіданні оглянуто матеріали виконавчого провадження №46985228, з якого видно, що двадцять п'ятого березня 2015 року, керуючись ч.2 ст.19, ч.2 ст. 25, ст. 52, 57 Закону України „Про виконавче провадження", державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також про арешт коштів боржника, які відповідно до ст. 31 Закону України „Про виконавче провадження" надіслані боржнику до відома та до Центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Ужгород, Ужгородського, Перечинського та В.Березнянського районів УДАЇ УМВС України в Закарпатській області до виконання, що підтверджується копією витягу з журналу вихідної кореспонденції.

Двадцять шостого березня 2015 року надійшло повідомлення з ПАТ „Комінвестбанк" про арешт коштів боржника, в якому вказано, що залишок коштів на рахунках боржника відсутній.

Першого квітня 2015 року державним виконавцем надано запит про надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Шостого квітня 2015 року надійшло повідомлення від ПАТ „Комінвестбанк" про арешт коштів боржника, згідно якого залишок на рахунках боржника відсутній, а 07.04.2015 державним виконавцем надіслано до банківських установ платіжні вимоги про безспірне списання коштів з арештованих рахунків боржника.

Восьмого квітня 2015 року державним виконавцем на підставі ст.ст.5, 11 Закону України „Про виконавче провадження" надіслано запити до установ реєструючих майно, з приводу зареєстрованого за боржником рухомого та нерухомого майна.

Десятого квітня 2015 року надійшло повідомлення з ПАТ „УкрСиббанк" про арешт коштів боржника, в якому зазначено, що для виконання постанови коштів недостатньо.

П'ятнадцятого квітня 2015 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника вказаною у виконавчому документі, однак транспортних засобів належних боржнику не виявлено, про що державним виконавцем складено акт.

Керуючись ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження" державним виконавцем 15.04.2015 винесено постанову про розшук майна боржника, яку надіслано на виконання до ВДАІ Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області, Центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ужгород, Ужгородського, Перечинського та В.Березнянського районів УДАЇ УМВС України в Закарпатській області, та для відома боржнику і в Чопську митницю Міндоходів.

Двадцять першого квітня 2015 року до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ надійшла копія скарги на дії органів ДВС щодо виконання рішень, ухвал, постанов, господарських судів, в якій боржник повідомив, що 17.04.2015 працівники митної служби затримали під час проходження митного контролю транспортні засоби, з приводу яких органом ДВС було винесено постанову про розшук майна боржника, а 22.04.2015 державним виконавцем здійснено вихід за адресою Закарпатської митниці ДФС, де виявлено майно боржника (автомобілі), проведено їх опис та арешт і передано на зберігання представнику ЗФ Державного підприємств „Інформаційний центр" Міністерства юстиції України".

Проаналізувавши чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, з огляду на наступне.

Згідно ст. 17 Закону України „Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим же Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, а саме за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 2 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 31 Закону України „Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження" у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України „Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Статтею 57 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що

арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Пунктом 4.2.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 02.04.2012 за № 489/20802 встановлено, що після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт, що і було зроблено в даному випадку.

Стосовно зобов'язання працівників МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управлянні юстиції відкласти провадження виконавчих дій по виконавчому повадженню №46985228 суд констатує наступне.

Статтею 35 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам. Однак, наявність таких обставин не доведена боржником, тому у державного виконавця не було підстав для винесення відповідної постанови.

Отже, здійснюючи дії з примусового виконання наказу господарського суду №907/1244/14 від 24.02.2015, державний виконавець дотримався вимог Закону України „Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 02.04.2012 за № 489/20802, а тому в задоволенні скарги суд відмовляє в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „МП Груп 2000", м. Ужгород про визнання протиправними дій працівників МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції щодо організації примусового виконання наказу суду від 24.02.2015 №907/1244/14 та зобов'язання МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції відкласти провадження виконавчих дій по виконавчому повадженню №46985228, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її винесення.

Суддя Л. М. Якимчук