ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р. Справа № 911/1058/15

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 6,

09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Вернадського, буд. 10

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикраса",

09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 11

09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леся Курбаса, 3

про стягнення 55 395,14 грн.

за участю представників:

позивача - Ковбасюк А.І. (довіреність від 02.02.2015, б/н);

відповідача - не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 6 (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикраса" (далі - відповідач) про стягнення 55 395,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором про надання послуг з утримання будівлі та прибудинкової території від 02.01.2013 № 65-П та договором про надання комунальних послуг від 02.01.2013 № 64-П.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.03.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 02.04.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 7080/15 від 30.03.2015) позивачем подано до матеріалів справи документи на виконання вимог ухвали суду від 18.03.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 7454/15 від 02.04.2015) відповідачем подано заяву про визнання позову.

Оскільки заяву про визнання відповідачем позову підписано уповноваженою особою - Добровольський В.А. (наказ від 31.12.2012 № 46) та, з огляду на матеріали справи, зважаючи на частину 6 статті 22, частину 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України, визнання відповідачем позову не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, визнання позову відповідачем прийнято господарським судом.

У судовому засіданні 02.04.2015 представнику відповідача судом роз'яснено наслідки визнання позову, відповідно до частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 02.04.2015 оголошено перерву до 16.04.2015, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 8398/15 від 14.04.2015) позивачем подано додаткові докази.

У судове засідання 16.04.2015 представник відповідача не з'явився, представник позивача з'явився та повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 16.04.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 6 (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прикраса" (далі - споживач) укладено договір про надання послуг з утримання будівлі та прибудинкової території від 02.01.2013 № 65-П (далі - Договір 1), відповідно до умов якого виконавець надає споживачеві послуги з утримання будівлі та прибудинкової території у будинку № 3 по вул. Леся Курбаса, а споживач - своєчасно оплачує ці послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором (пункт 1. Договору 1).

Відповідно до пункту 2. Договору 1, тарифи на послуги з утримання будинку та прибудинкової території затверджуються начальником Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 6.

Згідно з пунктом 5. Договору 1, платежі за надані послуги вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, послуги оплачуються згідно з актом наданих послуг у безготівковій формі.

Відповідно до підпункту 1. пункту 10. Договору 1, споживач зобов'язаний оплачувати отримані послуги з утримання будівлі та прибудинкової території в установлені договором строки.

Строк дії Договору 1 встановлено 01.01.2013 до 31.12.2013, договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку, однією зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання, або необхідність перегляду (пункт 19. Договору 1).

У матеріалах справи відсутні письмові заяви сторін про розірвання Договору 1, відтак, суд дійшов висновку про чинність Договору 1 протягом спірних правовідносин сторін.

Окрім того, між Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 6 (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прикраса" (далі - споживач) укладено договір про надання комунальних послуг від 02.01.2013 № 64-П (далі - Договір 2), відповідно до умов якого виконавець надає споживачеві комунальні послуги (електрична енергія, вода та каналізація, теплопостачання) у будинку № 3 по вул. Леся Курбаса, а споживач - своєчасно оплачує ці послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором (пункт 1. Договору 2).

Згідно з пунктами 6., 7. Договору 2, розрахунковим періодом є календарний місяць, платежі за надані послуги вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, послуги оплачуються згідно з актом наданих послуг, у безготівковій формі.

Відповідно до підпункту 1. пункту 12. Договору 2, споживач зобов'язаний оплачувати отримані комунальні послуги в установлені договором строки.

Строк дії Договору 2 встановлено 01.01.2013 до 31.12.2013, договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку, однією зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання, або необхідність перегляду (пункт 21. Договору 2).

У матеріалах справи відсутні письмові заяви сторін про розірвання або перегляд Договору 2, відтак, суд дійшов висновку про чинність Договору 2 протягом спірних правовідносин сторін.

Крім того, між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання розстрочки заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та комунальні послуги від 26.05.2014 (далі - Договір про розстрочку), відповідно до умов якого, споживач визнає заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території та комунальних послуг у сумі 36 351,76 грн., що утворилась станом на 26 травня 2014 року та бере на себе зобов'язання виплачувати щомісячно по 7 270,35 грн. заборгованості, одночасно з поточними платежами. Сума поточного щомісячного платежу за послуги з утримання будівлі та прибудинкової території становить 1 490,87 грн. та за комунальні послуги - згідно з актом прийому комунальних послуг (пункт 1. Договору про розстрочку).

Договір набирає чинності з моменту укладання і діє до 31.10.2014 (пункт 8. Договору про розстрочку).

На виконання умов Договорів, позивач, за період з січня 2013 року по лютий 2015 року надав послуги, передбачені Договорам 1 та Договором 2, на суму 55 395,14 грн., а відповідач вказані послуги отримав, що підтверджується актами наданих послуг, які підписані у двосторонньому порядку уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками їх печаток, що оцінюється судом як погодження обома сторонами фактів здійснення господарських операцій з надання послуг. До матеріалів справи долучено копії вказаних актів.

Крім того, на підтвердження позовних вимог, позивачем надано у матеріали справи копії податкових накладних, що складені на господарські операції з надання послуг за спірними актами.

Відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7. статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Зважаючи не викладене, судом оцінюються податкові накладні, що складені позивачем, як докази того, що позивачем відображені господарські операції за спірними актами, у своїх податкових зобов'язаннях.

Відповідачем підтверджено факт отримання послуг за Договорами, а також визнано позов у повному обсязі.

Згідно з частиною 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо ця дія суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Отже, визнання позову є процесуальним правом відповідача, з яким кореспондується повноваження суду задовольнити визнаний позов, якщо суд не встановить, що визнання позову суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

При прийнятті рішення, зважаючи на повне визнання позову відповідачем, судом взято до уваги правові позиції, що викладено у пункті 24. постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" та в абзаці 9 підпункту 3.12. пункту 3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за якими, у разі визнання відповідачем позову, якщо таке визнання не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту Договору 1 та Договору 2, вони за правовою природою є договорами про надання послуг, за якими одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (частини 1, 2 статті 901 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується факт надання послуг, докази повної їх оплати відсутні.

Зважаючи на вказане, господарський суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, письмову заяву про визнання позову підписано уповноваженою особою відповідача - Добровольський В.А. (наказ від 31.12.2012 № 46), а, відтак, позовна вимога про стягнення основного боргу підлягає задоволенню повністю у розмірі 55 395,14 грн.

Відшкодування судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1 827,00 грн., відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 49, 78, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикраса" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 11, код ЄДРПОУ 137235) на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 6 (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Вернадського, буд. 10, ) 55 395 (п'ятдесят п'ять тисяч триста дев'яносто п'ять) грн. 14 коп. основної заборгованості та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 21.04.2015.

Суддя С.О. Саванчук