ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р. Справа № 910/17586/14

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Елоімпекс», Київська обл., м. Бровари

до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», м. Київ

про визнання недійсним договору поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008 р.

за участю представників

від позивача: Жуков М.О. (дов. від 07.04.2014 р.);

від відповідача: Василевський О.А. (дов. № 8937 від 29.12.2014 р.);

Обставини справи:

20.08.2014 р. до господарського суду м. Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Елоімпекс» до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним договору поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008 р.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що договір поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008 р. укладено з порушеннями норм чинного законодавства в момент його укладення, оскільки, по-перше, договір поруки підписаний керівником з перевищенням повноважень та не схвалювався загальними зборами товариства, по-друге, рішення загальних зборів ТОВ «Елоімпекс», які стосувалися в тому числі укладення договору поруки, визнані недійсними рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 р. у справі № 911/2739/13, по-третє, відповідач знав про відсутність повноважень у керівника позивача на укладення договору поруки. Оскільки договір поруки укладено з порушенням вимог ч. 3 ст. 92 ЦК України (з перевищенням керівником своїх повноважень), він підлягає визнанню недійсним відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦК України.

23.09.2014 р. до господарського суду м. Києва від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких він зазначає, що договір поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008р. зі сторони ТОВ «Елоімпекс» було підписано директором без наявності на те повноважень - відсутність рішення Загальних зборів учасників товариства. Вказує, що рішення Загальних зборів учасників Товариства про укладення спірного договору, а також про внесення змін і доповнень до нього, були визнані недійсними рішенням Господарського суду Київської області від 17.09.2013р. у справі № 911/2793/13, оскільки приймалось незаконним складом учасників товариства, в тому числі ТОВ «Група компаній «Елотек», яке виступає безпосереднім позивальником за кредитним договором № 182/08 від 05.09.2008р., у забезпечення якго було укладено договір поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008р. Стверджує, що вчинення директором ТОВ «Елоімпекс» оспорюваного правочину без наявності необхідного обсягу повноважень - відсутність законного рішення зборів, свідчить про недійсність вказаного договору.

14.10.2014 р. до господарського суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнає посилаючись на те, що на момент укладення договору поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008р. протокол Загальних зборів учасників Товариства, на який посилається позивач, був дійсним та перевірений банком, який не мав можливості знати про те, що через 5 років такі протоколи будуть скасовані. Зазначає, що договір поруки в розумінні ст. 553 ЦК України є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю.

Рішенням господарського суду м. Києва від 14.10.2014 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 р. рішення господарського суду м. Києва від 14.10.2014 р. скасовано, а справу направлено до господарського суду міста Києва для виконання ним вимог ч. 1 ст. 17 ГПК України.

06.02.2015р. господарським судом м. Києва на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015р. та відповідно до ч. 1 ст. 17 ГПК України направлено справу № 910/17586/14 за територіальною підсудністю до господарського суду Київської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Рябцеву О.О. для розгляду справи.

10.03.2015 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити з підстав, що зазначені у відзиві, який 14.10.2014 р. надійшов до господарського суду м. Києва.

07.04.2015р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить суд зупинити стягнення відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в рамках виконавчого провадження ВП № 46747862, відкритого на підставі наказу № 911/3104/13 від 20.02.2015р. про стягнення з позивача на користь відповідача за кредитним договором № 182/08 від 05.09.2008р.; зупинити стягнення Броварським міськрайонним управлінням юстиції Державної виконавчої служби України в рамках виконавчого провадження ВП № 46734584, відкритого на підставі наказу № 911/3104/13 від 20.02.2015р. про стягнення з позивача на користь відповідача 105969,00 грн.; заборонити відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в рамках виконавчого провадження ВП № 46747862 здійснювати будь-які дії, направлені на реалізацію майна позивача; заборонити Броварському міськрайонному управлінню юстиції Державної виконавчої служби України в рамках виконавчого провадження ВП № 46734584 здійснювати будь-які дії, направлені на реалізацію майна позивача.

Зазначена заява судом не задоволена, оскільки вимоги, що в ній заявлені, стосуються виконавчих проваджень, відкритих на виконання наказу у іншій справі.

07.04.2015р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зазначає, що факт обізнаності відповідача щодо відсутності повноважень у керівника ТОВ «Елоімпекс» на підписання договорів поруки є належним чином підтвердженим.

23.04.2015р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про відкликання заяви про забезпечення позову, в якому позивач просить суд повернути заяву про вжиття заходів до забезпечення позову від 07.04.2015р. без розгляду.

Зазначене клопотання судом не задоволено, оскільки заява про забезпечення позову була розглянута в судовому засіданні 07.04.2015 р, а її відкликання не передбачено нормами ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 10.03.2015р. не з'явився, а в судових засіданнях 07.04.2015 р. та 23.04.2015 р. позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 07.04.2015р. не з'явився, а в судових засіданнях 10.03.2015 р. та 23.04.2015 р. проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

05.09.2008 р. між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого відповідно до п. 1.1. Статуту відповідача є публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (банк), та товариством з обмеженою відповідальністю «Елопро» (позичальник) укладено кредитний договір №182/08 (кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язується надавати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 3500000,00 доларів США у порядку і на умовах, визначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 16976050,00 грн. за курсом Національного банку України на день укладення договору. Банк в межах ліміту кредитної лінії надає позичальнику кредит згідно умов договору шляхом видачі окремих траншів на підставі укладеної між сторонами відповідної додаткової угоди до договору щодо видачі позичальнику траншу, в якій зазначаються сума траншу, строк користування ним, розмір процентної ставки за користування траншем.

Згідно з п. 1.2.2. кредитного договору позичальник зобов'язується у повному обсязі повернути транш, отриманий за договором, в порядку та терміни, визначені відповідною додатковою угодою, та в будь-якому випадку у повному обсязі повертати всю суму кредиту (всі отримані за договором транші) не пізніше 31.07.2009 р. кредитування за договором, та у повному обсязі повернути всю суму кредиту (всі отримані за договором транші) не пізніше 31.07.2010 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на відповідний рахунок банку.

05.09.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Елопро» укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору (додаткова угода № 1), відповідно до якої банк 05.09.2008 р. надає позичальнику транш в сумі 2265000,00 доларів США із процентною ставкою 3mnth Libor + 9,7% річних із строком повернення згідно графіку погашення платежів, але не пізніше 31.07.2009 р.

25.09.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Елопро» укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору (додаткова угода № 2), відповідно до якої банк 25.09.2008 р. надає позичальнику транш в сумі 1235000,00 доларів США із процентною ставкою 3mnth Libor + 9,7% із строком повернення згідно графіку погашення платежів, але не пізніше 31.07.2009 р.

29.07.2009 р. між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Елопро» укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору, відповідно до якої встановлено новий термін повернення траншу за додатковою угодою №1, а саме до 31.08.2009 р. згідно з новим графіком платежів.

27.08.2009 р. між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Елопро» укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору, відповідно до якої встановлено новий граничний термін повернення траншу за додатковою угодою № 1, а саме до 30.09.2009 р. згідно з новим графіком платежів.

05.10.2009 р. між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Елопро» укладено додаткову угоду № 5 до кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до п. 1.3.2. кредитного договору та встановлено підвищену процентну ставку за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк з 30.09.2009 р. до 31.10.2009 р. в розмірі 3mnth Libor + 9,7% річних.

09.11.2009 р. між ТОВ «Елопро» (первісний боржник), ТОВ «Група компаній «Елотек» (новий боржник, позичальник) та ПАТ «Універсал Банк» (банк) укладено тристоронній договір № 1 про переведення боргу за кредитним договором № 182/08 від 05.09.2008 р. та внесення змін до кредитного договору № 182/08 від 05.09.2008 р. (договір про переведення боргу), відповідно до п. 1.1. якого первісний боржник за згодою банку як кредитора переводить свої зобов'язання по поверненню боргу за кредитним договором № 182/08 від 05.09.2008 р., укладеним між первісним боржником та банком, а новий боржник замінює первісного боржника у зобов'язаннях первісного боржника, що виникли та/або можуть виникнути на підставі кредитного договору та таким чином приймає на себе обов'язки первісного боржника за основним договором.

Відповідно до п. 1.2. договору про переведення боргу станом на дату укладення договору про переведення боргу борг первісного боржника за кредитним договором становить 3489402,16 доларів США, з них 3489402,16 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом.

31.05.2010 р. між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Група компаній «Елотек» (позичальник) укладено Додаткову угоду № 6 до кредитного договору (додаткова угода № 6), згідно з пунктом 1 якої сторони виклали текст кредитного договору в новій редакції, зокрема:

- банк надає позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі кредитної лінії в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 3500000,00 доларів США (пункт 1.1. кредитного договору);

- позичальник зобов'язується у повному обсязі повернути всю суму кредиту не пізніше 31.08.2010 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного нового терміну погашення відповідно до умов п. 1.1. договору. Позичальник зобов'язується сплачувати суму кредиту (транш, частину траншу) згідно графіку погашення платежів, наведеному у відповідній додатковій угоді до договору, згідно якої такий транш було отримано або встановлено новий графік погашення платежів (пункти 1.2.2., 1.3.4. кредитного договору);

Також в додатковій угоди № 6 сторона погодили що:

- з моменту підписання цієї додаткової угоди положення кредитного договору застосовуються в частині, що не суперечить цій додатковій угоді (пункт 2 додаткової угоди № 6);

- банком фактично надано, а позичальником фактично отримано та належним чином використано кредитні кошти в межах ліміту, вказаного в пункті 1.1. кредитного договору, з підписанням додаткової угоди у банка не виникає будь-яких додаткових зобов'язань по видачі позичальнику кредиту. Позичальник підтверджує свої зобов'язання за кредитним договором та наявність заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 3339402,16 доларів США, з них 30000,00 дол. США - простроченої заборгованості за кредитом та 3309402,16 дол. США строкової заборгованості за кредитом (п. 3 додаткової угоди № 6);

За період з 31.08.2010 р. по 31.05.2012 р. між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Група компаній «Елотек» було підписано додаткові угоди № 7-13, якими сторони зокрема, встановлювали нові строки погашення кредиту.

Зазначені факти встановлені рішенням господарського суду Київської області від 30.07.2013 р. у справі № 911/2045/13 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ТОВ «Група компаній «Елотек», ПрАТ «Люмен» про стягнення 3179636,11 доларів США, яке набрало законної сили 10.08.2013 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, як встановлено рішенням господарського суду Київської області від 30.07.2013 р. у справі № 911/2045/13 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ТОВ «Група компаній «Елотек», ПрАТ «Люмен», третя особа ТОВ «Елопро» про стягнення 3179636,11 доларів США, яке набрало законної сили 10.08.2013 р., ПАТ «Універсал Банк» взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 182/08 від 05.09.2008 р. виконав належним чином та у повному обсязі та надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 3500000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 05.09.2008 р. між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого відповідно до п. 1.1. Статуту відповідача є публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (кредитор), та товариством з обмеженою відповідальністю «Елоімпекс» (поручитель) укладено договір поруки № SU-1/182/08 (договір поруки), відповідно до п. 1.1. якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ТОВ «Елопро» усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 182/08 від 05.09.2008 р. (основний договір), укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до п. 1.2. договору поруки поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови основного договору і він погоджується з ними.

Згідно з п. 1.3. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

09.11.2009 р. між публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Елоімпекс» було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008 р., підписанням якої поручитель підтвердив, що йому відомо те, що 09.11.2009 р. між кредитором, ТОВ «Елопро» та ТОВ «ГК «Елотек» укладено договір про переведення боргу та внесення змін до кредитного договору № 182/08 від 05.09.2008 р. (п. 1 додаткової угоди).

Пунктом 2 вказаної додаткової угоди встановлено, що поручитель підписанням додаткової угоди підтверджує свої зобов'язання за договором в повному обсязі та приймає на себе відповідальність за невиконання новим боржником своїх зобов'язань як боржника за основним договором, в зв'язку з чим сторони домовились викласти п. 1.1. та п. 1.2. договору в новій редакції.

В подальшому між ПАТ «Універсал Банк» та поручителем ТОВ «Елоімпекс» укладено низку додаткових угод до договору поруки (зокрема № 2 від 31.05.2010 р., № 2 від 31.08.2010 р., № 3 від 15.10.2010 р.), якими з поручителем погоджувались зміни до договору поруки відповідно до змін кредитного договору, передбаченими додатковими угодами до кредитного договору, підписаними між банком та боржником ТОВ «Група компаній «Елотек».

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Як встановлено рішенням господарського суду Київської області від 30.07.2013 р. у справі № 911/2045/13 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ТОВ «Група компаній «Елотек», ПрАТ «Люмен», третя особа ТОВ «Елопро» про стягнення 3179636,11 доларів США, яке набрало законної сили 10.08.2013 р., позичальник - ТОВ «Елопро», а за результатами укладення 09.11.2009 р. договору про переведення боргу - ТОВ «Елотек», в порушення умов договору № 182/08 від 05.09.2008 р. кредитні кошти банку повернув лише частково, в зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 3179636,11 доларів США, з яких: 2917475,95 дол. США заборгованість по кредиту, 24587,15 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом та 237573,02 дол. США заборгованість по підвищеним процентам за користування кредитом.

Пунктом 1.4. договору поруки сторони передбачили, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Пунктами 4.1., 4.2. договору поруки встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами. Порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою.

Позивач на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦК України просить суд визнати недійсним договір поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008 р., посилаючись на те, що договір поруки підписаний керівником з перевищенням повноважень та не схвалювався загальними зборами товариства, оскільки рішення загальних зборів ТОВ «Елоімпекс», які стосувалися в тому числі укладення договору поруки, визнані недійсними рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 р. у справі № 911/2739/13, при цьому відповідач знав про відсутність повноважень у керівника позивача на укладення договору поруки.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту, повне і командитне товариство - засновницького договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України.

Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства (ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону).

Згідно з частиною 1 статті 58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб.

Питання, вирішення яких віднесено до виключної компетенції загальних борів товариства, визначені ч. 4 ст. 145 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор).

Пунктом 12 Статуту ТОВ «Елоімпекс», затвердженого протоколом № 15 від 19.12.2006 р. загальних зборів учасників, зареєстрованого державним реєстратором 11.05.2007р. (редакція, діюча на час укладання спірного договору), встановлено, що органами управління та контролю товариства є: збори учасників, директор, ревізійна комісія.

Як вбачається зі спірного договору, з боку ТОВ «Елоімпекс» він був підписаний директором Онашко А.М., який діяв на підставі Статуту, про що зазначено в преамбулі договору.

Частинами 2, 4 статті 62 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Згідно з п. 14.1. Статуту ТОВ «Елоімпекс» директор - виконавчий орган товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю згідно компетенції та діє у відповідності з чинним законодавством.

Відповідно до п. 14.3. Статуту ТОВ «Елоімпекс» директор організовує роботу товариства і несе персональну відповідальність за його діяльність.

Пунктом 14.4. Статуту ТОВ «Елоімпекс» встановлено, що директор в межах своєї компетенції має право без довіреності вчинювати від імені товариства будь-які юридичні акти, в тому числі угоди.

Компетенція директора ТОВ «Елоімпекс» визначена п. 14.5. Статуту товариства, відповідно до якого директор: діє від імені товариства, представляє його в установах, підприємствах, організаціях, як на Україні, так і за кордоном (пп. 14.5.1.); розпоряджається майном товариства у відповідності з чинним законодавством та цим Статутом (пп. 14.5.2.); приймає та звільняє з роботи трудовий колектив товариства, вирішує питання стимулювання праці (пп. 14.5.3.); видає накази та розпорядження, обов'язкові для трудового колективу товариства (пп. 14.5.4.); виконує інші функції, що випливають з цього Статуту (пп. 14.5.5.).

Отже, як вбачається з положень Статуту ТОВ «Елоімпекс», виконавчим органом товариства є директор, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, діє від імені товариства, представляє його в установах, підприємствах, організаціях та має право без довіреності вчиняти від імені товариства будь-які юридичні акти, в тому числі угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 ЦК України рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 13.9. Статуту ТОВ «Елоімпекс» передбачено, що рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства, приймаються більшістю не менш як у ѕ голосів загальних зборів.

З викладеного вбачається, що положеннями Статуту ТОВ «Елоімпекс», зокрема п. 13.9. Статуту, обмежено повноваження директора щодо відчуження майна товариства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна товариства, при цьому положення Статуту не містять жодних інших обмежень повноважень директора щодо укладення інших правочинів від імені товариства.

Пунктом 13.7. Статуту ТОВ «Елоімпекс», яким визначено перелік питань, що належать до компетенції (в тому числі виключної) загальних зборів учасників товариства, також не передбачено випадків, коли вчинення директором дій, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства (крім відчуження майна товариства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна товариства), зокрема укладення угод від імені товариства, потребує надання згоди загальних зборів учасників товариства або відноситься до їх виключної компетенції.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що оскільки Статутом ТОВ «Елоімпекс» не встановлено обмежень повноважень директора щодо укладення правочинів від імені товариства, що не пов'язані з відчуженням майна товариства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна товариства, то на момент укладення спірного договору поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008 р., який за своєю правовою природою не являється договором відчуження майна товариства, директор ТОВ «Елоімпекс» Онашко А.М. діяв в межах наданих йому Статутом ТОВ «Елоімпекс» повноважень.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2008 р. загальними зборами учасників ТОВ «Елоімпекс» були прийняті рішення, оформлені протоколом № 3 від 28.08.2008 р., зокрема рішення про надання згоди директору ТОВ «Елоімпекс» Онашку А.М. на укладання та підписання договорів поруки та застави по кредиту ТОВ «Елопро» в ВАТ «Універсал Банк» в сумі 3500000,00 доларів США.

Отже, станом на момент укладення договору поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008 р. повноваження директора ТОВ «Елоімпекс» Онашка А.М. щодо укладення вказаного правочину підтверджувалися також рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Елоімпекс», затвердженим протоколом № 3 від 28.08.2008 р.

Рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 р., яке набрало законної сили, у справі № 911/2739/13 за позовом ТОВ «Група компаній «Елотек» до ТОВ «Елоімпекс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Люмен», про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників ТОВ «Елоімпекс» було визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «Елоімпекс» від 28.08.2008 р., оформлені протоколом №3 від 28.08.2008 р.

Проте, визнання недійсними рішенням господарського суду від 17.09.2013 р. у справі № 911/2739/13 рішень загальних зборів ТОВ «Елоімпекс» від 28.08.2008 р., оформлених протоколом №3 від 28.08.2008 р., не є підставою для визнання недійсним договору поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008 р., укладеного директором ТОВ «Елоімпекс» на підставі Статуту товариства та вказаного рішення загальних зборів, в тому числі з огляду на те, що прийняття вказаного рішення загальними зборами учасників ТОВ «Елоімпекс» ніяким чином не впливало на передбачені Статутом повноваження директора ТОВ «Елоімпекс» Онашка А.М.

Крім того, визнання недійсними в судовому порядку рішень загальних зборів господарського товариства не може бути підставою для визнання недійсними договорів, укладених виконавчим органом товариства на виконання рішень загальних зборів, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (ч. 3 ст. 92 ЦК; постанова Верховного Суду України від 6 червня 2011 р. у справі N 3-50гс11).

Аналогічна правова позиція міститься в абзацах 6-8 підпункту 3.3 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», в яких зазначено, що припис абзацу 1 частини 3 статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

У зв'язку з наведеним господарському суду слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо: такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України); про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Оскільки, як вже зазначалось, договір поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008 р., за своєю правовою природою не являється договором відчуження майна товариства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна товариства, то повноваження директора ТОВ «Елоімпекс» Онашка А.М. на укладення вказаного правочину не були обмежені ні законом (абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України), ні Статутом ТОВ «Елоімпекс».

Крім того, на момент укладання договору поруки рішення загальних зборів учасників ТОВ «Елоімпекс», на які посилається позивач, були дійсними.

Таким чином, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт наявності станом на момент укладення договору поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008 р. обмежень повноважень директора ТОВ «Елоімпекс» Онашка А.М. щодо укладення вказаного правочину, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008 р.

Враховуючи зазначене, позов ТОВ «Елоімпекс» до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним договору поруки № SU-1/182/08 від 05.09.2008 р. не підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписано 06.05.2015 р.