ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 травня 2015 р. Справа № 903/257/15

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії, м.Луцьк

до Управління внутрішніх справ України у Волинській області, м. Луцьк

про стягнення 408,61грн.

Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: Вознячук Л.Є., дов. №4570 від 12.12.2014р.

від відповідача: Омельчук С.В., дов. №7/285 від 17.04.2015р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу згідно ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні 12.05.2015 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Публічне акціонерного товариство "Укртелеком" в особі Волинської філії-звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Управління внутрішніх справ України у Волинській області -про стягнення 18 050,41грн., в т.ч. 17 641,80грн.-заборгованості за надані на підставі договору про надання телекомунікаційних послуг №5119 від 18.03.2013р. телекомунікаційні послуги за період з грудня 2014 року по лютий 2015р., 169,92 грн.-пені за період з 21.01.2015р. по 05.03.2015р. (за кожен період окремо) згідно п. 5.2. договору, 50,56грн.-3% річних за період з 01.01.2015р. по 05.03.2015р., 188,13 грн.-суми індексу інфляції за період січень, лютий 2015р.

В обґрунтування позовних вимог вказав на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання телекомунікаційних послуг №5119 від 18.03.2013р. по оплаті отриманих ним послуг.

Ухвалою суду від 13.03.2015р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 21.04.2015р. на 11:30год.

15.04.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від відповідача надійшов до суду відзив №7/280 від 14.04.2015р. (вх.№01-54/3371/15), в яких відповідач вказав, що позов не визнає з наступних підстав.

УМВС України у Волинській області є бюджетною установою, фінансування та затвердження асигнувань, зокрема на послуги зв'язку здійснюється Державним бюджетом України на відповідний бюджетний період. Відповідно до вимог ст.95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків регулюються Законом "Про Державний бюджет України". Діяльність підрозділів УМВС України у Волинській області має специфічний характер, а саме боротьба із злочинністю та охорона громадського порядку, що в непоодиноких випадках призводить до непередбачених ситуацій, в тому числі і до додаткового використання послуг зв'язку. Дотримуючись Бюджетного Кодексу України та Законів України "Про Державний бюджет України" на 2014-2015 роки оплата за спожиті послуги зв'язку в УМВС України у Волинській області проводилась в межах затверджених на ці цілі асигнувань.

Зазначив, що провести оплату послуг зв'язку за грудень 2014 року у грудні цього ж року УМВС України у Волинській області не мало можливості, оскільки рахунок на оплату спожитих телекомунікаційних послуг оформлений лише 31 грудня 2014 року, а надійшов до УМВС в області у січні 2015 року. Кошторис доходів та видатків на 2015 рік на утримання УМВС України у Волинській області затверджений лише 17 лютого 2015р., а тому від УМВС в області у лютому поточного року до Волинської філії ПАТ "Укртелеком" поданий гарантійний лист про оплату спожитих послуг після надходження відповідних асигнувань.

Враховуючи надходження асигнувань на оплату спожитих послуг зв'язку, 06 квітня 2015р. від УМВС України у Волинській області оформлено та подано до ГУДКСУ у Волинській області платіжне доручення на суму 24 120,48грн. для оплати телекомунікаційних згідно акту звіряння розрахунків станом на 01.04.2015р., куди включені рахунки на оплату послуг зв'язку за грудень 2014 року - березень 2015 року, яке станом на 14 квітня 2015р. оплачене. Таким чином, на даний час УМВС України у Волинській області провело оплату спожитих телекомунікаційних послуг, наданих Волинською філією ПАТ "Укртелеком" за грудень 2014 року - лютий 2015 року у повному обсязі.

Розрахунок річних та інфляційних, наведений Волинською філією ПАТ "Укртелеком" у позовній заяві, на думку УМВС України у Волинській області є невірним з наступних підстав. Рахунок про надані послуги зв'язку Волинською філією ПАТ "Укртелеком" оформляється останнім днем місяця, а направляється до УМВС для оплати в наступному місяці. Фактично рахунок надходить до УМВС після 10 числа, а тому реєстрація зобов'язань в органах Державного казначейства України відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 02.03.2012р. №309 "Про затвердження Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України" здійснюється протягом 7 днів з дня надходження відповідного рахунку від ПАТ "Укртелеком". Однак, Волинська філія ПАТ "Укртелеком" рахунок за поточний місяць відображає в обліку уже в кінці поточного місяця, а станом на 1 число наступного місяця цю ж суму рахує уже в заборгованості та нараховує на неї річні, інфляційні та пеню, хоча вказаний рахунок ще навіть не надійшов до УМВС.

З огляду на викладене вказав, що розрахунок заборгованості, нарахування пені, індексу інфляції та 3% річних Волинською філією ПАТ "Укртелеком" складений невірно та не відповідає фактичним обставинам, а тому УМВС України у Волинській області просив відмовити у їх задоволенні.

Долучив до матеріалів справи копії акту звірки взаєморозрахунків, платіжного доручення №569 від 06.04.2015р., кошторису на 2015рік.

В судовому засіданні 21.04.2015р. представник позивача звернувся до суду з заявою №475-13-70/15-03 (вх.№01-65/113/15), в якій просив суд зменшити розмір позовних вимог та у зв'язку з частковою оплатою відповідачем 09.04.2015р. заборгованості в розмірі 24 120,48грн., з яких 13 143,36грн. були зараховані на погашення заборгованості за спірним договором, а 10 977,12грн. по іншим зобов'язанням та стягнути з відповідача 4 907,05грн., в т.ч. 4 498,44грн. заборгованості за надані на підставі договору про надання телекомунікаційних послуг №5119 від 18.03.2013р. телекомунікаційні послуги за період з грудня 2014 року по лютий 2015р., 169,92 грн.-пені за період з 21.01.2015р. по 05.03.2015р. (за кожен період окремо) згідно п. 5.2. договору, 50,56грн.-3% річних за період з 01.01.2015р. по 05.03.2015р., 188,13 грн.-суми індексу інфляції за період з січня 2015р.по лютий 2015р. (включно).

Крім того, долучив до матеріалів справи копії витягу з банківського реєстру оплат та Положення про Волинську філію ПАТ "Укртелеком" (нова редакція), затверджену рішенням Правління ПАТ "Укртелеком", Протоколом №42 від 09.09.2011р.

Відповідач в судовому засіданні 21.04.2015р. позов заперечив, з підстав, викладених ним у відзиві.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та інтересів інших осіб, судом прийнята заява позивача про зменшення розміру позовних вимог від 21.04.2015р., спір вирішується виходячи з нової ціни позову - 4 907,05грн.

Ухвалою суду від 21.04.2015р. розгляд справи відкладався згідно ст. 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на необхідність витребування додаткових доказів по справі

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача-додаткові письмові пояснення по суті позовних вимог з врахуванням заперечень відповідача (докази в обґрунтування); пояснення та докази в підтвердження клопотання відповідача про зарахування проплати; відповідача-докази проплати (в разі її здійснення); сторін-провести звірку взаєморозрахунків та підписати акт звірки, який представити в судове засівдання.

В судовому засіданні 12.05.2015р. представник позивача звернувся до суду з заявою №546-13-70/15-03 від 12.05.2015р. (вх.№01-65/137/15) про зменшення розміру позовних вимог, в якій, зважаючи на оплату відповідачем суми основного боргу після звернення позивача з позовом, зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 408,61грн., в т.ч. 169,92 грн.-пені за період з 21.01.2015р. по 05.03.2015р. (за кожен період окремо) згідно п. 5.2. договору, 50,56грн.-3% річних за період з 01.01.2015р. по 05.03.2015р. та 188,13 грн.-суми індексу інфляції за період січень, лютий 2015р.

Крім того, долучив до матеріалів справи витяг з електронного реєстру зарахування оплат.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.05.2015р. позов заперечив.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Вищий господарський суд України у п. 3.10 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказав, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та інтересів інших осіб, судом приймається заява позивача про зменшення розміру позовних вимог від 12.05.2015р., спір вирішується виходячи з нової ціни позову - 408,61грн.

Господарський суд, заслухавши пояснення пердставників сторін, дослідивши додані до матеріалів справи докази та визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, -

встановив:

18 березня 2013р. між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» і Управлінням внутрішніх справ України у Волинській області було укладено договір №5119 про надання телекомунікаційних послуг, згідно з умовами якого Укртелеком відповідно до умов договору зобов'язується надавати абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги, згідно з переліком та в обсягах, замовлених Абонентом, за встановленими значеннями показників якості, а Абонент зобов'язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 2.1. договору, перелік замовлених абонентом послуг зазначено у Додатку 1 до цього договору.

У відповідності до п.п. 7.1.-7.2. даного договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання Укртелекомом та абонентом і діє протягом одного року. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомила письмово про його припинення, договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік.

Даний договір підписано сторонами, підписи скріплені відтиском їх печаток. (а.с. 8-11).

Між сторонами виникли договірні відносини надання і споживання послуг, що регламентовані гл. 63 ЦК України. Договір про надання телекомунікаційних послуг №5119 від 18.03.2013р. не заперечений сторонами, не визнаний в установленому порядку недійсним (доказів в підтвердження протилежного суду не надано). Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.

Згідно частини 1 статті 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно з частиною 1 статті 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Правові основи діяльності у сфері телекомунікацій визначаються Законом України "Про телекомунікації" від 18.11.2003р. №1280-IV (далі -ЗУ «Про телекомунікації»), який визначає права, обов'язки та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або користуються телекомунікаційними послугами.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про телекомунікації» дія цього Закону поширюється на відносини суб'єктів ринку телекомунікацій щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про телекомунікації" споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, зокрема виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

У відповідності із ч.1 ст. 68 Закону України "Про телекомунікації" розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

Розділом 4 цього договору сторони погодили, порядок розрахунків за надані телекомунікаційні послуги, а саме абонент сплачує послуги електрозв'язку за авансовою системою оплати.

Згідно п.п. 4.16.-4.17. цього договору, рахунок за отримані послуги оплачується абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати), та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої (авансової) оплати. У разі неотримання рахунка до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду, або здійснення розрахунків без застосування квитанцій (без надсилання рахунків) абонент повинен звернутися до служби розрахунків Укртелекому для отримання інформації про належну до сплати суму.

У разі застосування попередньої (авансової) оплати абонент зобов'язаний до 20 числа поточного місяця здійснити оплату послуг в розмірі не менше суми послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді. Укртелеком проводить перерахунок суми до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду, виходячи з фактично наданих послуг у розрахунковому періоді. Залишок авансу переноситься на наступний розрахунковий період.

На виконання умов договору № 5119 від 18.03.2013р. позивач за період з грудня 2014 року по лютий 2015р. надав відповідачу телекомунікаційних послуг на суму 17 641,80 грн., що підтверджується рахунками на оплату від 31.12.2014р., від 31.01.2015р. та 28.02.2015р. (а.с. 12-17).

Для оплати наданих послуг замовнику виставлялися єдині рахунки (п. 74 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012), що є одночасно і актами передавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідач оплату наданих послуг за спірний період не провів, що спричинило звернення кредитора з позовом до суду.

Як встановлено судом та підтверджується поданими позивачем доказами, між сторонами дійсно виникли господарські відносини, які за своєю правовою природою підпадають під визначення договору про надання послуг (в даному випадку - надання телекомунікаційних послуг).

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалося, сторонами в розділі 4 договору №5119 від 18.03.2013р. обумовлено порядок розрахунків між ними. Проте відповідач, за надані йому телекомункіаційні послуги за період з грудня 2014 року по лютий 2015р. своєчасно не розрахувався.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем на момент звернення позивача до суду з позовом складала 17 641,80грн., стверджувалася договором №5119 про надання телекомунікаційних послуг від 18.03.2013р., рахунками на оплату від 31.12.2014р., від 31.01.2015р. та 28.02.2015р. була підставною та підлягала до стягнення в силу ст.ст. 193, 265 ГК України, якими встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В судовому засіданні 12.05.2015р. представник позивача звернувся до суду з заявою №546-13-70/15-03 від 12.05.2015р. (вх.№01-65/137/15) про зменшення розміру позовних вимог, в якій зважаючи на оплату відповідачем суми основного боргу після звернення позивачем з позовом зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 408,61грн. в т.ч. 169,92 грн.-пені за період з 21.01.2015р. по 05.03.2015р. (за кожен період окремо) згідно п. 5.2. договору, 50,56грн.-3% річних за період з 01.01.2015р. по 05.03.2015р. та 188,13 грн.-суми індексу інфляції за період січень, лютий 2015р.

Крім того, долучив до матеріалів справи витяг з електронного реєстру зарахування оплат.

Дана заява судом прийнята.

Відповідно до ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 5.2. договору № 5119 від 18.03.2013р. передбачено, що у разі несвоєчасної оплати наданих Уктелекомом послуг абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення оплати.

На підставі п. 5.2 договору позивачем підставно нараховано відповідачу пеню в розмірі 169,92 грн. за період з 21.01.2015р. по 05.03.2015р. (за кожен період окремо), що підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

При перевірці розрахунку суми 3% річних за період з 01.01.2015р. по 05.03.2015р. в розмірі 50,56грн. та суми індексу інфляції за період січень, лютий 2015р. в розмірі 188,13грн. за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3 судом встановлено, що стягнення нарахованої позивачем суми 3% річних та суми індексу інфляції за вказані періоди здійснюється в межах сум, заявлених позивачем, а тому дана вимога підлягє стягненню з відповідача.

Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи, поясненнями представника позивача і не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки є необґрунтованими.

У зв'язку із задоволенням позову на відповідача відповідно до ст. ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.173, 193, 230, 265 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 599, 625 Цивільного кодексу України, п.п.5, п. 1 ст. 33, ст. 68 Закону України "Про телекомунікації", ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Управління внутрішніх справ України у Волинській області, (Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 11, )

на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії, (м. Луцьк, вул. Кривий Вал, 28, )

408,61грн., в т.ч. 169,92 грн.-пені, 50,56грн.-3% річних,188,13 грн.-суми індексу інфляції та 1 827,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено

15.05.2015

Суддя С. В. Бондарєв