РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015Справа №910/9730/15

За позовомТовариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна»
доПриватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»
провідшкодування шкоди в сумі 24 205,76 грн.

СуддяБорисенко І.І.

Представники:
від позивача - Самборська Ю.В., за довіреністю від 09.01.2015р. №1303-15;
від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 24 205,76 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145.

Відповідно до ст. 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

На призначене судове засідання 19.05.2015р. представник відповідача не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча про дату та час його проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчить наявний в матеріалах справи оригінал поштового відправлення, з якого слідує, що поштова кореспонденція з ухвалою суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 05.05.2015р.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Враховуючи, встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України строк вирішення спору, з урахуванням того, що судом не знайдено підстав для відкладення розгляду справи, суд відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.10.2014р. по вул. Нововокзальній, 21 в м. Києві була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автобуса "Фіат", д.р.н. АА7309КО, яким керував Сербіненко С.Ю. та автомобіля «Фольцваген» д.р.н. АА2282НС.

Причиною ДТП стало те, що водій Сербіненко С.Ю., керуючи автомобілем "Фіат", д.р.н. АА7309КО, не дотримав безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Фольцваген» д.р.н. АА2282НС, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України. Дані обставини підтверджуються довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9446919 від 14.10.2014р., та постановою Солом'янського районного суду м. Києва (справа №760/22003/14-п (3/760/6554/14)), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольцваген» д.р.н. АА2282НС (Застрахований автомобіль), який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 20.01.2014р. №MOD 2000.00.3138.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування 7-14 від 20.01.2014р., позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 25 205,76 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №14315 від 28.10.2014р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "Фіат", д.р.н. АА7309КО, яким керував Сербіненко С.Ю., під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Солом'янського районного суду м. Києва (справа №760/22003/14-п (3/760/6554/14)).

На час скоєння вищевказаної ДТП (08.10.2014р.) цивільно-правова відповідальність Сербіненко С.Ю. під час експлуатації автомобіля "Фіат", д.р.н. АА7309КО, на законних підставах, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АІ/1568910 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 1 000 грн., строк дії полісу з 21.05.2014р. до 20.05.2015р.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АІ/1568910 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Фіат", д.р.н. АА7309КО, на час спірної ДТП.

Вартість матеріального збитку відповідно до виставленого рахунку-фактура №С4235590 та акта виконаних робіт від 16.11.2014р. №Н4235590 складає 25 205,76 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, є акт виконаних робіт. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжне доручення (інший документ, який підтверджує факт перерахування коштів на відновлювальний ремонт).

Відтак, реальний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля «Фольцваген» д.р.н. АА2282НС., склав 25 205,76 грн., відповідно до акта виконаних робіт №Н4235590 від 16.11.2014р. Факт виплати позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої у ДТП особи, страхового відшкодування в розмірі 25 205,76 грн. суду також доведений (підтверджується платіжним дорученням №14315 від 28.10.2014р.).

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Окрім того, на підтвердження розміру витрат необхідних для відновлювального ремонту автомобіля «Фольцваген» д.р.н. АА2282НС позивачем надано суду Звіт про визначення вартості матеріального збитку №9917 станом на 18.10.2014р., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників (Сврз) автомобіля «Фольцваген» д.р.н. АА2282НС у результаті його пошкодження при ДТП складає 27 827,59 грн., при коефіцієнті фізичного зносу 0,00 грн.

Також, судом взято до уваги, що відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Фольцваген» д.р.н. АА2282НС, рік випуску автомобіля - 2010р., а отже на момент ДТП (08.10.2014р.) строк його експлуатації не перевищував 7 років, а отже підстав для вирахування зносу в даному випадку не має.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АІ/1565910 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (25 205,76 грн.) та з врахуванням того, що Позивачем вже відрахована франшиза за полісом №АІ/1565910 в сумі 1000 грн., тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 24 205,76 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом повністю в заявленій позивачем сумі 24 205,76 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, ідентифікаційний код 23734213) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21-Г, ідентифікаційний код 32253696) 24 205 (двадцять чотири тисячі двісті п'ять) грн. 76 коп. страхового відшкодування, а також 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 20.05.2015р.

Суддя І.І. Борисенко