РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015Справа №910/3830/15-г

За позовом Фізичної особи - підприємця Разсохи Ірини Феодосіївни

до Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд»

про стягнення дебіторської заборгованості за Договором № 35/2012 від 11.06.2012 р. про закупівлю послуг за державні кошти внаслідок невиконання грошових зобов'язань.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Борт П.С., за довіреністю

від відповідача: Зайченко О.П., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Разсохи Ірини Феодосіївни (далі - позивач) до Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» (далі - відповідач) про стягнення дебіторської заборгованості за Договором № 35/2012 від 11.06.2012 р. про закупівлю послуг за державні кошти внаслідок невиконання грошових зобов'язань.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/3830/15-г, розгляд справи призначено на 18.03.2015 р.

13.03.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про виправлення описки та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

13.03.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про витребування нових доказів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.03.2015 р. було виправлено описку, допущену в ухвалі господарського суду міста Києва від 23.02.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/3830/15-г.

У судове засідання 18.03.2015 р. представник позивача з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 23.02.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/3830/15-г позивач виконав.

У судове засідання 18.03.2015 р. представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 23.02.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/3830/15-г відповідач не виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 18.03.2015 р. клопотання представника відповідача про витребування нових доказів, суд відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання, у зв'язку з його невідповідністю приписам статті 38 ГПК України.

Розглянувши у судовому засіданні 18.03.2015 р. клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд задовольнив вищезазначене клопотання.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 18.03.2015 р. не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 23.02.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/3830/15-г та задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 08.04.2015 р.

08.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 08.04.2015 р. представник позивача не з'явився, представник відповідача з'явився.

Враховуючи те, що представник позивача у судове засідання 08.04.2015 р. не з'явився, а також у зв'язку із необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 15.04.2015 р.

10.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про залишення позову без розгляду.

У судове засідання 15.04.2015 р. представник позивача з'явився, надав суду пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 15.04.2015 р. з'явився, надав суду пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2012 р. між Спеціалізованим водогосподарським комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» (далі - відповідач, замовник) та Фізичною особою - підприємцем Разсохою Іриною Феодосіївною (далі - позивач, виконавець) було укладено Договір про закупівлю послуг за державні кошти № 35/2012 (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язується у 2012 році надати замовнику послуги, зазначені в цьому Договорі та додатках до нього, а замовник - прийняти та оплатити такі послуги.

Згідно з п. 3.1 Договору орієнтовна ціна цього Договору становить 90 000,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати замовником наданих послуг не пізніше, ніж через 10 днів після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг. Оплата здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця, вказаний у цьому Договорі, або письмово повідомлений учасником.

В подальшому, між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 б/д до Договору, відповідно до умов якої оплата за надані у 2012 році за Договором послуги з поточного ремонту мобільних туалетних кабін у сумі 90 000,00 грн., без ПДВ, буде здійснена замовником до 28.02.2013 року в межах затверджених кошторисних призначень.

03.07.2012 року, між сторонами було підписано Акт № РІФ - 1 надання послуг поточного ремонту МТК на суму 90 000,00 грн.

Позивач зазначає суду про те, відповідачем не були оплачені надані позивачем послуги за Договором, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 90 000,00 грн.

Відповідач у своєму відзиві зазначає про те, що враховуючи відсутність бюджетного фінансування, строк оплати послуг за Договором не настав, а відповідно і відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Доводи відповідача щодо відсутності бюджетного фінансування, що на його думку, є підставою для неоплати послуг за Договором, судом до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання (постанова Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. № 15/5027/715/2011).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р.". Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Статтями 33, 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було спростовано факту наявності заборгованості перед позивачем за Договором в розмірі 90 000,00 грн., а також не було надано суду доказів відсутності бюджетного фінансування, що за його доводами, зумовлює неможливість перерахування позивачу зазначеної суми. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором в розмірі 90 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 3% річних в розмірі 5 305,80 грн. та інфляційні втрати в розмірі 23 400,00 грн.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що позивачем було вірно розраховано суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 5 305,80 грн. та інфляційних втрат в розмірі 23 400,00 грн. підлягають задоволенню.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором, з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат, у загальному розмірі 118 705,80 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, будинок 7; ідентифікаційний код: 37292855) на користь Фізичної особи - підприємця Разсохи Ірини Феодосіївни (02094, м. Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 26-Б, квартира 6: ідентифікаційний номер картки платника податків: ) заборгованість в розмірі 90 000 (дев'яносто тисяч) грн. 00 коп., 3 % річних в розмірі 5 305 (п'ять тисяч триста п'ять) грн. 80 коп., інфляційні втрати в розмірі 23 400 (двадцять три тисячі чотириста) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 2 374 (дві тисячі триста сімдесят чотири) грн. 12 коп.

Повне рішення складено 20.04.2015 р.

Суддя О.В. Нечай