ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015 р. Справа№ 914/938/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроптахофірма "Львівська", с. Заводське, Буський район, Львівська область

про стягнення 77178, 71 дол. США (1680180, 51 грн.)

Суддя Мороз Н.В.

При секретарі М.Потикевич

Представники:

Від позивача: Деркач О.Р.

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроптахофірма «Львівська», с. Заводське, Буський район, Львівська область про стягнення 77178, 71 дол. США (1680180, 51 грн.)

Ухвалою господарського суду від 26.03.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 21.04.2015р.

Для об'єктивного та всестороннього вирішення спору, необхідністю з'ясування всіх обставин справи 21.04.2015р. розгляд справи відкладався ухвалою суду.

В судове засідання 07.05.2015р. представник позивача з"явився, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, позов просить задоволити. Крім того, 05.05.2015р. на адресу господарського суду на виконання вимог ухвали суду надійшли пояснення по справі з долученими документами, зокрема, виписка по тілу кредиту за період з 30.03.2007р. по 29.04.2015р. та виписка по процентам за період з 30.03.2007р. по 29.04.2015р. за кредитним договором №А 144Д/С від 30.03.2007р.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, однак 20.04.2015р. на адресу господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені позовні вимоги у розмірі 77178,71 дол. США (1680180,51 грн.) відповідач визнав у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов"язання вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Однією з підстав виникнення зобов"язань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

30.03.2007р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (позивач, за договором - банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Агроптахофірма «Львівська» (відповідач за договором - позичальник) укладено кредитний договір №А 144Д/С.

Крім того, між сторонами були укладені додаткові угоди до кредитного договору №А 144Д/С від 30.03.2007р., 29.02.2008р., 23.05.2008р., 01.09.2008р., 05.12.2008р., 31.12.2008р., 01.07.2009р. 03.09.2009р. 26.02.2010р., які є невід'ємними частинами кредитного договору та мають однакову юридичну силу.

Згідно до п.1.1. договору, банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом 3 580 000,00 дол. США не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного в третьому абзаці п.2.1.2 цього договору, в обмін на зобов'язання позичальника по сплаті кредиту, сплаті процентів, винагороди, в обумовлені цим договором строки. Якість послуг повинна відповідати законодавству України, нормативним актам НБУ, що регулюють кредитні правовідносини.

Відповідно до п.1.3. договору (зі змінами внесеними додатковою угодою №9 від 26.02.2010р.): строк повернення кредиту - 14 грудня 2013 року.

У відповідності до умов п. 2.1.1. договору, банк зобов'язується відкрити для надання кредиту позичковий рахунок - №2063 2 050001 307; рахунок по процентам - №2068 9 050004 119; рахунок по комісії №3578 9 050016 962.

Відповідно до п.2.1.2. договору, банк зобов'язується надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на основі розрахункових документів позичальника в межах ліміту, встановленого п.п.1.1,1.1.1. договору, а також за умови виконання позичальником зобов'язань, передбачених п.2.2.12 договору.

Згідно п.4.1. договору, за користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 1.3., 2.2.3, 2.4.1 цього договору, позичальник сплачує проценти у розмірі 13% річних.

Пунктом п.4.2. договору (зі змінами внесеними додатковою угодою №3 від 23.05.2008р.) передбачено, що відповідно до ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту, передбачених п.п.1.3, 2.2.3, 2.3.2 цього договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 13% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Згідно п.4.3. договору (зі змінами внесеними додатковою угодою №6 від 31.12.2008р. до кредитного договору №А 144Д/С від 30.03.2007р.), сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п.4.1., 4.2. цього договору, відбувається на дату сплати процентів. Датою сплати процентів є 14-е число кожного місяця, починаючи з січня 2012 року, якщо інше не передбачено п.7.3. цього договору. При несплаті процентів в зазначений строк, вони вважаються простроченими.

25.04.2007р. на виконання взятих на себе зобов'язань, а саме п.2.1.2 договору, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3 580000, 00 дол. США.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач здійснював погашення тіла кредиту 26.04.2007р. на суму 260408,11 дол. США та 16.06.2009р. на суму 2536714,07 дол. США.

На підставі умов п 4.1.договору, за період з 25.04.2007р. по 30.09.2009р. на тіло кредиту нараховувалися проценти у розмірі 13% річних. При цьому, 29.12.2007р. відбулося погашення процентів на суму 96838,42 дол. США, 31.03.2008 р. на суму 312026,47 дол. США., 16.06.2009р. на суму 529843,76 дол. США. 16.06.2009р. відбулось погашення тіла кредиту на суму 2536714, 07 дол. США, проценти нараховувалися на суму 782 877,92 дол. США за ставкою 13% річних згідно умов договору. 26.05.2010р. відбулося погашення процентів на суму 85942,59 дол. США (розрахунок заборгованості в матеріалах справи).

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору (непогашенням процентів за користування кредитом в повному обсязі), позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 25.04.2007р. по 13.01.2011р. в розмірі 77 178, 71 дол. США, що згідно офіційного курсу гривні щодо долара США встановленого НБУ станом на 16.03.2015р. становить 1680180, 51 грн.

Позивачем в підтвердження позовних вимог, долучено до матеріалів справи виписку по рахунку відповідача по тілу кредиту за період з 30.03.2007р. по 29.04.2015р. та виписку по процентам за період з 30.03.2007р. по 29.04.2015р. за кредитним договором №А 144Д/С від 30.03.2007р., якою підтверджується надання кредитних коштів та нарахування процентів за користування кредитними коштами, чим підтверджено обставини, на яких ґрунтується вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом.

Пунктом 5.7. договору сторони погодили, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Таким чином, у зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за відсотками за період з 25.04.2007р. по 13.01.2011р. в розмірі 77 178, 71 дол. США, що згідно офіційного курсу гривні щодо долара США встановленого НБУ станом на 16.03.2015р. (в розмірі 21, 77 грн. за 1 дол. США) становить 1680180, 51 грн., яка станом на день розгляду справи не погашена та підлягає стягненню.

Відповідач заявою, яка надійшла на адресу господарського суду 20.04.2015р. позовні вимоги у розмірі 77178,71 дол. США (1680180,51 грн.) визнав у повному обсязі.

У відповідності до ч.5 ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову, господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до приписів ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 38 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем своїх зобов'язань, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань, а відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 599, 610, 612 1054 ЦК України, ст.ст. 193 ГК України, ст.ст. 43, 32, 33, 49, 82, 84, 85, 116, 117 ГПК України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроптахофірма «Львівська», Львівська обл., Буський район, с. Заводське, вул. Галицька, 20/7 () на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 () - 77178, 71 дол. США (що в гривневому еквіваленті становить 1680180, 51 грн.) - заборгованості за відсотками та 33603, 60 грн. - судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 12.05.2015р.

Суддя Мороз Н.В.