ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Справа № 922/3131/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Дунаєвської Н.Г.,
суддів:Владимиренко С.В. - доповідач,
Мележик Н.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Артемсіль"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 15.01.2015р.
у справі№922/3131/14 господарського суду Харківської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Лемма-Віте"
доДержавного підприємства "Артемсіль"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Земельний банк"
пропро визнання недійсним договору
за участю представників:

позивача - не з'явились;

відповідача - не з'явились;

третьої особи - не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Лемма-Віте" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Артемсіль" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) №07/24 від 29.07.2011р.

11.08.2014р. позивачем подано заяву про зміну підстав позову №11/08-1 від 11.08.2014р., яка прийнята судом до провадження та розгляд справи здійснено з її урахуванням.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.10.2014р. (суддя Жельне С.Ч.) залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.01.2015р. у справі №922/3131/14 (колегія суддів у складі головуючого судді Пелипенко Н.М., суддів Івакіна В.О., Камишева Л.М.) позовні вимоги задоволено, визнано договір про відступлення права вимоги (цесіїї) № 07/24 від 29.07.2011р. недійсним. Стягнуто з ДП "Артемсіль" на користь ПАТ "Страхова компанія "Лемма-Віте" судовий збір в розмірі 1218грн.

Не погодившись з прийнятою у справі постановою суду апеляційної інстанції, Державне підприємство "Артемсіль" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.01.2015р. у справі №922/3131/14 та передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як з'ясовано судами попередніх інстанцій, 28.02.2005р. між Державним підприємством "Артемсіль" (відповідач, вкладник) та Харківським акціонерним комерційним Земельним банком (банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Земельний банк" укладено депозитний договір №01-05/Д, згідно п.1.1. якого вкладник розміщує, а банк приймає грошові кошти у сумі 1000000 доларів США на депозитний рахунок № 21. В подальшому сторонами внесено зміни до даного договору додатковими угодами №№1 - 19, які є невід'ємними частинами договору.

06.05.2005р. між Державним підприємством "Артемсіль" та ПАТ "Земельний банк" укладено договір про надання кредитної лінії №43-05/К, згідно п.1.1. якого ПАТ "Земельний банк" надав відповідачу поновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування в розмірі 2500000 грн. на поповнення обігових коштів, з можливістю отримання окремих траншів. До даного договору сторонами також внесено зміни додатковими угодами №№1 - 26, які є невід'ємними частинами договору.

24.12.2007р. між ДП "Артемсіль" (заставодавець) та ПАТ"Земельний банк" (заставодержатель) укладено договір застави майнових прав №43-05/З-4, за умовами п.1.1. якого заставодержатель має право, у випадку невиконання зобов'язань по договору про надання кредитної лінії №43-05/К від 06.05.2005р., отримати переважно перед іншими кредиторами відшкодування за рахунок майнових прав, що заставлені на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п. 4.1. договору застави предметом застави є належне ДП "Артемсіль" право вимоги на депозитний вклад, що виникло на підставі депозитного договору №01-05/Д від 28.02.2005р. з усіма додатковими угодами до нього, в тому числі з тими, що можуть бути укладені в майбутньому, в сумі 2000000 доларів США.

Пунктом 6.1.2. договору застави майнових прав №43-05/З-4 від 24.12.2007 р. сторонами узгоджено обов'язок відповідача, як заставодавця, не здійснювати відступлення заставленого права.

30.07.2010р. постановою Правління Національного банку України №375 "Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ "Земельний банк" прийнято рішення про відкликання з 02.08.2010р. банківської ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури ПАТ "Земельний банк".

02.09.2010р. ДП "Артемсіль" направило ПАТ "Земельний банк" вимогу №08/28 від 31.08.2010р. про повернення грошових коштів в загальній сумі 17142730,29 грн., з яких: 12552550,08 грн. вклад за депозитним договором №01-05/Д від 28.02.2005р.; 255865,55 грн. відсотків за депозитним договором №01-05/Д від 28.02.2005р.; 2556233грн. за договором банківського вкладу №3743 на здійснення розрахунково-касового обслуговування в національній валюті по поточному рахунку №92 від 12.04.2010р.; 1778081,66 грн. за договором №467 на здійснення розрахунково-касового обслуговування в іноземній валюті по поточному рахунку № 92 від 12.04.2010р.

06.09.2010р. кредиторська вимога ДП "Артемсіль" в розмірі 17 142 730,29 грн. акцептована ПАТ "Земельний банк" та включена до сьомої черги реєстру вимог кредиторів банківської установи, що підтверджується витягом з переліку вимог кредиторів ПАТ"Земельний банк" акцептованих ліквідатором.

Листом №27/11-01-83 від 07.10.2010р. ДП "Артемсіль" повідомило ПАТ "Земельний банк" про те, що заборгованість державного підприємства "Артемсіль" перед ПАТ "Земельний банк" за договором про надання кредитної лінії №43-05/К від 06.05.2005 р. та заборгованість ПАТ "Земельний банк" перед державним підприємством "Артемсіль" за депозитним договором №01-05/Д від 28.02.2005р. є зустрічними однорідними грошовими зобов'язаннями, строк виконання яких настав, у зв'язку з чим державне підприємство "Артемсіль" в порядку ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України заявлено про припинення вказаних зобов'язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.

29.07.2011р. між державним підприємстом "Артемсіль" (відповідач, первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Лемма-Віте" (позивач, новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №07/24, за умовами якого ДП "Артемсіль" відступило на користь ПАТ "Страхова компанія "Лемма-Віте" частину вимог до ПАТ "Земельний банк" за депозитним договором №01-05/Д від 28.02.2005р. в розмірі 520 000 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.02.2012р. у справі №5006/28/5пд/2012 за позовом ПАТ "Земельний банк" до ДП "Артемсіль" про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого ДП "Артемсіль" заявою № 27/11-01-83 від 07.10.2010р. щодо припинення своїх зобов'язань, як боржника за договором з ПАТ "Земельний банк" про надання кредитної лінії №43-05 від 06.05.2005р. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, позов задоволено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.07.2012 р. у справі №5006/28/5пд/2012 вищевказане рішення господарського суду Донецької області скасовано та прийнято нове, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ "Земельний банк".

Постановою Вищого господарського суду України від 12.06.2013р. у справі №5006/28/5пд/2012 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.07.2012р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду, рішенням господарського суду Донецької області від 17.09.2013р. у справі №5006/28/5пд/2012, яке вступило в законну силу, заявлені ПАТ"Земельний банк" позовні вимоги задоволено.

Здійснивши аналіз матеріалів справи у відповідності до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, надав правову оцінку умовам договору застави майнових прав №43-05/З-4 від 24.12.2007 р. відповідно до яких ДП "Артемсіль" не мав права здійснювати відступлення заставленого права, встановив , що відчуження ДП "Артемсіль" права вимоги за депозитним договором №01-05/Д від 28.02.2005р. відбулося в порушення умов договору застави майнових прав №43-05/З-4 від 24.12.2007 р. без відповідної згоди заставодержателя, врахував визнання недійсним в судовому порядку (рішення господарського суду Донецької області від 17.09.2013р. у справі №5006/28/5пд/2012 вступило в закону силу) одностороннього правочину, вчиненого ДП "Артемсіль" заявою №27/11-01-83 від 07.10.2010 р. щодо припинення своїх зобов'язань, як боржника за договором про надання кредитної лінії №43-05/К від 06.05.2005 р. перед ПАТ "Земельний банк" шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог та погодившись з твердженнями позивача про те, що вказані обставини виключають правомірність укладення договору про відступлення права вимоги (цесії) №07/24 від 29.07.2011 р. між позивачем та відповідачем, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, зазначив, що майнові права ДП "Артемсіль", а саме право вимоги за депозитним договором №01-05/Д від 28.02.2005 р., що відчужено ДП "Артемсіль" на користь ПАТ "Страхова компанія "Лемма-Віте" згідно з договором відступлення права вимоги (цесії) №07/24 від 29.07.2011 р., було обтяжено на підставі договору застави майнових прав №43-05/З-4 від 24.12.2007р.

Водночас, місцевим господарським судом, зі здійсненого аналізу матеріалів справи, зазначено про відсутність надання ДП "Артемсіль" доказів наявності згоди ПАТ "Земельний банк" щодо відчуження майнових прав, що є предметом застави за договором застави майнових прав №43-05/З-4 від 24.12.2007р., доказів, які б спростували існування зазначених обтяжень на момент укладення договору відступлення права вимоги (цесії) №07/24 від 29.07.2011р.

На підставі зазначеного, здійснив аналіз наявних матеріалів справи у відповідності до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції зазначив про порушення Державним підприємством "Артемсіль" умов договору застави майнових прав №43-05/З-4 від 24.12.2007р., оскільки відчуження відповідачем права вимоги за депозитним договором №01-05/Д від 28.02.2005 р. відбулось без згоди ПАТ "Земельний банк" (заставодержателя), що є порушенням приписів ч. 2 ст. 586 Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 17 Закону України "Про заставу", ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України, суд дійшов вірного висновку про задоволення позову, визнав недійсним оспорюваний договір відступлення права вимоги (цесії) №07/24 від 29.07.2011р. на підставі ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, з чим правильно погодився суд апеляційної інстанції, який при здійсненні апеляційного провадження у даній справі перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення та дійшов висновку про відсутність порушення ним прав та охоронюваних законом інтересів скаржника.

Згідно зі ст.1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що прийнята у даній справі постанова апеляційного господарського суду, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що у відповідності до ст.1117 Господарського процесуального кодексу України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції, та не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Артемсіль" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.01.2015р. у справі №922/3131/14 залишити без змін.

Головуючий суддя: Н.Г. Дунаєвська

Судді: С.В. Владимиренко

Н.І. Мележик