ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2015 р. Справа №917/811/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вічунай - Україна", вул. Гарматна, 39-В, м. Київ, 03058

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Текс", вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 11, кв. 24, м. Кременчук, Полтавська область, 39622

про стягнення грошових коштів у розмірі 21 003,16 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився.

Розглядається позовна заява про стягнення заборгованості за договором поставки №3012-409 від 30.12.2011 р. у розмірі 21 003,16 грн., з яких: 18 295,60 грн. - сума основного боргу, 1 349,68 грн. - пеня, 1 357,88 грн. - 3% річних

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Ухвала, що направлялася відповідачу за вказаною в позові та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адресою, повернулася до суду з відміткою пошти про закінчення строку зберігання.

Згідно з п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

30.12.2011 року між Товариства з обмеженою відповідальністю "Вічунай - Україна" (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Текс" (далі - відповідач, покупець) було укладено договір поставки № 3012-409 ( далі - договір).

Відповідно до розділу 1 договору, постачальник зобов'язується здійснити поставку партіями, а покупець - прийняти та своєчасно сплатити вартість морепродуктів, а також інших продуктів харчування, далі за текстом названих „товар", на умовах даного договору.

Найменування, асортимент, ціна та інші індивідуально визначені відомості про товар визначаються у додатках (прайс-лист, специфікація тощо), які підписуються сторонами, та є невід'ємною частиною договору. Загальна вартість договору складається з сум усіх товарів, одержаних по видатковим накладним, до закінчення строку дії цього договору.

Згідно п. 2.8 договору, приймання-передача товару в місті розвантаження здійснюється: на підставі "Зразка підписів матеріально-відповідальних осіб та печатки (штампу) покупця" (далі - зразок), який є невід'ємною частиною цього договору (зразок повинен бути переданий постачальнику під час укладання цього договору), або довіреності на право одержання цінностей уповноваженою особою покупця (далі-довіреність) згідно законодавства України.

Відповідно до п. 3.1 договору, оплата по даному договору за партію товару здійснюється покупцем у гривнях шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в термін 21 календарних днів з моменту поставки товару.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору позивачем було здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 18 295,60 грн., що підтверджується видатковою накладною № КФ-0043925 від 20.04.2012. та довіреністю № 928 від 20.04.2012 р. на отримання представником покупця Сілінник Людмилою Володимирівною цінностей за рахунком - фактурою № 43925 від 20.04.2012 р. Оригінали накладної та довіреності оглянуті в судом у засіданні, копії долучені до матеріалів справи.

Як стверджує позивач, свої зобов'язання за договором відповідач не виконав, і сума заборгованості відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Вічунай - Україна" складає 18 295,60 грн.

03.07.2012 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату боргу (вих. № 03/08-2012), відповідно до якої він повідомляв про утворення заборгованості за поставлений товар та просив її погасити. У відповідь на вказану вимогу відповідач направив лист (вих. № 51 від 09.08.2012 р.), відповідно до якого він повідомляв про визнання боргу та неможливість погасити його у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В статті 193 ГК України зазначається, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не спростовані обставини, на які посилається позивач, доказів сплати за поставлений товар відповідно до умов договору не надано, таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 18 295,60 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, крім всього іншого і сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки, згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу України, може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом п. п. 5.2 договору передбачено, що у випадку порушення строків оплати, визначених даним договором, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день несплати.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідачу нарахована пеня за період з 12.05.2012 р. по 07.11.2012 р. на суму 1 349,68 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачу нараховані 3 % річних за період з 12.05.2012 р. по 31.10.2014 р. на загальну суму 1 357,88 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені в розмірі 1 349,68 грн. та 3 % річних в розмірі 1 357,88 грн., суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Текс" (вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 11, кв. 24, м. Кременчук, Полтавська область, 39622, р/р 00 в АКБ "Форум", МФО - 331984, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вічунай - Україна" (вул. Гарматна, 39-В, м. Київ, 03058, р/р 3497 в ПАТ "ОТП Банк" м. Києва, МФО 300528, код 33051586) суму основного боргу в розмірі 18 295,60 грн., 1 349,68 грн. - пені, 1 357,88 грн. - 3% річних та 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено _____________

Суддя О. А. Киричук