ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р.Справа № 916/568/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.

суддів: Разюк Г.П., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання: Галузинському Н.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Єгоров В.С. довіреність № 14-137 від 13.05.14р.

від відповідача: Беспечна А.В. довіреність № 07-06/27а від 23.03.15р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплодаренерго"

на рішення господарського суду Одеської області від 01.04.2015

по справі № 916/568/15-г

за позовом Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі по тексту НАК «Нафтогаз України»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплодаренерго" (далі по тексту ТОВ Теплодаренерго»)

про стягнення 93 386,55 грн.

В С Т А Н О В И В :

06.02.15 р. НАК "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ "Теплодаренерго" про стягнення 25807,46 грн. пені, 58468 грн. 7% штрафу, 3949,61 грн. інфляційних та 3% річних у розмірі 5161,48 грн. за прострочення оплати основного боргу за поставлений природний газ у жовтні, листопаді, грудні 2012 р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.04.15 р. (суддя Д»яченко Т.Г.) позов НАК «Нафтогаз України» задоволено частково, з ТОВ "Теплодаренерго" на користь позивача стягнуто пеню у розмірі 24797 грн. 19 коп., 3% річних у сумі 4959 грн. 47 коп., інфляційні втрати у сумі 3949 грн. 61 коп., штраф у сумі 58468 грн. та 1849 грн. 06 коп. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов НАК «Нафтогаз України» суд 1 інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними доказами факт прострочення відповідачем оплати вартості поставленого природного газу у жовтні, листопаді, грудні 2012 р. При цьому судом 1 інстанції відмовлено у стягненні 1010,27 грн. пені, 202,01 грн. - 3% річних, оскільки позивач неправомірно включив до розрахунку дні оплати основного боргу.

При прийнятті вищезазначеного рішення судом 1 інстанції відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зменшення заявленої до стягнення суми пені до 1000 грн., оскільки відповідач всупереч вимогам ст.33 ГПК України не довів належними доказами вказане клопотання.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Теплодаренерго" через господарський суд Одеської області звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області та прийняти нове рішення, при цьому не зазначив яке саме нове рішення прийняти.

Однак, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що скаржник не погоджується із висновком суду 1 інстанції щодо відмови у задоволенні його клопотання про зменшення розміру стягуваної пені до 1000 грн., оскільки судом порушено принцип рівності сторін перед судом і законом; не враховано тяжкий матеріальний стан підприємства відповідача, який склався внаслідок постачання теплової енергії населенню, бюджетним установам, непогашення державою різниці в тарифах.

На думку скаржника суд 1 інстанції не врахував також тієї обставини, що позивач при визначенні періодів прострочення оплати основного боргу включав до них дні, в які здійснювалася оплата основного боргу, а відповідно із цим позивачем неправильно визначений розмір штрафних санкцій.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, але в судовому засіданні його представник просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду 1 інстанції - без змін, вважаючи його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

18 жовтня 2012 року між НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та ТОВ "Теплодаренерго" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 12/1068-ТЕ-23, згідно умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2012році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору. Газ, що підлягає передачі за договором повинен був бути використаний Покупцем для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями.

Згідно з умовами п. 3.1 договору Продавець передає Покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі Покупця. Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

За умовами п.3.4 договору не пізніше 5-го числа, наступного за місцем продажу газу, Покупець зобов'язався надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язався повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, що підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати у письмові формі мотивовану відмову від підписання акту. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

У відповідності до п. 5.2 договору сторонами договору було узгоджено вартість 1000 куб. м природного газу 1091 грн., крім того ПДВ 20% - 218,20 грн.

Згідно п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п.11.1. договору його дія в частині поставки газу поширювалась з 01.09.2012р. до 31.12.2012р.

Відповідно до складеного між сторонами акту приймання передачі природного газу, що датований 27.11.2012р., у жовтні 2012року позивачем було передано відповідачу 91440 куб. м. газу (за ціною згідно до діючих тарифів у розмірі 1091 грн. без урахування ПДВ за 1000 куб. м.) на загальну суму 119717,25 грн., з урахуванням ПДВ.

Відповідно до складеного між сторонами акту приймання передачі природного газу, що датований 30.11.2012р., у листопаді 2012року позивачем було передано відповідачу 668570 куб. м. газу (за ціною згідно до діючих тарифів у розмірі 1091 грн. без урахування ПДВ за 1000 куб. м.) на загальну суму 875291,85 грн., з урахуванням ПДВ.

Відповідно до складеного між сторонами акту приймання передачі природного газу, що датований 31.12.2012р., у грудні 2012року позивачем було передано відповідачу 1165522 куб. м. газу (за ціною згідно до діючих тарифів у розмірі 1091 грн. без урахування ПДВ за 1000 куб. м.) на загальну суму 1525901,40 грн., з урахуванням ПДВ.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, а саме операцій по рахунку відповідача, вартість прийнятого газу сплачувалась ТОВ "Теплодаренерго" з порушенням строків, визначених п. 6.1 договору.

Так, вартість газу отриманого у жовтні 2012 року за актом від 27.11.2012р. була сплачена платежами від 23.10.2012р. на суму 8000 грн., від 11.12.2012р. на суму 80000 грн. та від 12.12.2012р. на суму 31713,25 грн.

Вартість газу отриманого у листопаді 2012року за актом від 30.11.2012р. була сплачена платежами від 12.12.2012р. на суму 52663,25 грн., від 14.12.2012р. на суму 80000 грн., від 26.12.2012р. на суму 80000 грн., від 28.12.2012р. на суму 70000 грн., від 03.01.2013р. на суму 360000 грн., від 10.01.2013р. на суму 200000 грн., від 16.01.2013р. на суму 32628,60 грн.

Вартість газу отриманого у грудні 2012року за актом від 31.12.2012р. була сплачена платежами від 16.01.2013р. на суму 147371,40 грн., від 25.01.2013р. на суму 125901,40 грн., від 31.01.2013р. на суму 200000 грн., від 01.02.2013р. на суму 250000 грн., від 13.02.2013р. на суму 150000 грн., від 20.02.2013р. на суму 150000 грн., від 22.02.2013р. на суму 200000 грн., від 28.02.2013р. на суму 60000 грн., від 01.03.2013р. на суму 200000 грн., від 11.03.2013 р. на суму 42628,60 грн.

Згідно п. 7.2 договору у разі невиконання Покупцем п. 6.1 умов цього договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

У зв'язку з простроченням сплати вартості отриманого газу, позивачем здійснено розрахунок пені, штрафу та 3% річних і інфляційних.

Так, відповідно до даних такого розрахунку за відповідачем рахується пеня у розмірі 25807,46 грн., 3% річних у розмірі 5161,48 грн. (пеня та 3% річних розраховані за фактичний період прострочення за зобов'язаннями жовтня 2012р. за період з 14.11.2012р. по 12.12.2012р., за зобов'язаннями листопада 2012р. за період з 14.12.2012р. по 16.01.2013р., за зобов'язаннями грудня 2012р. за період з 14.01.2013р. по 11.03.2013р.), 58468 грн. 7% штрафу (у розмірі 7% від суми боргу за зобов'язаннями листопада та грудня 2012р., що тривала понад 30 днів, від суми 32628,60 грн. за листопад 2012р. та від суми 802628,60 грн. за грудень 2012р.), 3949,61 грн. інфляційних (розрахованих за фактичний період прострочення за зобов'язаннями листопада 2012р. з грудня 2012р. по лютий 2013р. та за зобов'язаннями грудня 2012р. з січня 2013р. по березень 2013р.).

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення із даним позовом про стягнення з відповідача 25807,46 грн. пені, 58468 грн. 7% штрафу, 3949,61 грн. інфляційних та 3% річних у розмірі 5161,48 грн.

Згідно із ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищенаведене, судом 1 інстанції було встановлено факт неналежного виконання ТОВ "Теплодаренерго" прийнятих на себе зобов'язань за умовами договору купівлі-продажу природного газу № 12/1068-ТЕ-23 від 18 жовтня 2012 року щодо своєчасної оплати вартості поставленого газу у спірний період.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Згідно п. 7.2 договору у разі невиконання Покупцем п. 6.1 умов цього договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд 1 інстанції, перевіривши розрахунок Позивача щодо сплати Відповідачем 25807,46 грн. пені та 3% річних у розмірі 5161,48 грн. дійшов правильного висновку про те, що він є частково невірним. Так, у наданих суду розрахунках пені та 3% річних за зобов'язаннями за жовтень, листопад, грудень 2012р. позивачем помилково включено у розрахунок дні здійснених відповідачем часткових оплат заборгованості.

При цьому судом 1 інстанції в оскарженому рішенні докладно наведено правильний розрахунок пені і 3% річних за спірний період та правильно визначив розмір пені у сумі 24797,19 грн., розмір 3% річних у сумі 4959,47 грн., а відповідно із цим та наведеними вище вимогами чинного законодавства обґрунтовано стягнув вказані суми з відповідача.

Судом 1 інстанції також обґрунтовано відхилено вимоги клопотання ТОВ "Теплодаренерго" про зменшення розміру нарахованої пені до 1000 грн. на підставі статті 233 ГК України, оскільки посилання відповідача на критичний фінансовий стан підприємства, збитковість діяльності підприємства, наявність значної заборгованості перед підприємством зі сторони таких споживачів як населення, бюджетні установи, всупереч вимогам ст.33 ГПК України не підтверджені відповідними доказами. Надані відповідачем до суду 1 інстанції копії ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.15 р. про відкриття скороченого провадження та позовної заяви ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області про стягнення з ТОВ "Теплодаренерго" податкового боргу без відповідного рішення суду не можуть бути належними доказами на обґрунтування наведених відповідачем у клопотанні обставин. Відповідачем на обґрунтування свого клопотання навіть балансу підприємства не надано.

Судова колегія також вважає, що суд 1 інстанції, перевіривши розрахунок Позивача щодо сплати Відповідачем 7% штрафу у сумі 58468 грн. та 3949,61 грн. інфляційних, дійшов правильного висновку що він є вірним, та таким, що відповідає обставинам справи, а заявлені на його підставі вимоги правомірними.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача 58468 грн. 7% штрафу, 3949,61 грн. інфляційних втрат.

За таких обставин апеляційна скарга ТОВ "Теплодаренерго" підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 01.04.15 р. - без змін.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати про сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплодаренерго" залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 01.04.15 р. - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 15.05.2015р.

Головуючий суддя Петров М.С.

Суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.