ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2015 р. Справа № 911/1232/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін-Трейд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1»

про стягнення 15449,81 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Сапегін В.В., довір. б/н від 17.03.2015 р.

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін-Трейд» (далі - ТОВ «Грін-Трейд», позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (далі - ТОВ «Край-1», відповідач) про стягнення 15449,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунку з позивачем за поставку товару відповідно до договору поставки № 857 від 28.05.2012 р., у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 14954,47 грн. основного боргу, 319,57 грн. пені, 15,98 грн. 3% річних, 159,79 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, а також судовий збір.

Розгляд справи відкладався.

14.04.2015 р. до господарського суду Київської області ТОВ «Край-1» було подано клопотання б/н, б/д (вх. № 8311/15 від 14.04.2015 р.), відповідно до якого відповідач зазначив, що між позивачем та відповідачем тривають перемовини з приводу врегулювання даного спору мирним шляхом. Також відповідач зазначив, що вартість не реалізованого товару в мережі «Край» становить 1624,00 грн. З огляду на викладене, відповідач просив суд відкласти розгляд справи.

14.04.2015 р. до господарського суду Київської області ТОВ «Грін-Трейд» було подано супровідний лист б/н від 14.04.2015 р. з документами, витребуваними ухвалою господарського суду Київської області від 26.03.2015 р. у даній справі.

29.04.2015 р. до господарського суду Київської області ТОВ «Грін-Трейд» було подано клопотання б/н від 29.04.2015 р. про долучення письмових доказів, зокрема, оборотно-сальдової відомості по рахунку № 361 за період з 10.04.2015 р. до 29.04.2015 р. по контрагенту ТОВ «Край-1», відповідно до якої заборгованість відповідача перед позивачем становить 14591,47 грн.

У судовому засіданні 29.04.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав та зазначив, що сума основного боргу становить 14591,47 грн.; представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належно.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 29.04.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

28.05.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін-Трейд» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-2» (покупець) було укладено договір поставки № 857, відповідно до п. 1.1 якого постачальник постачає і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленнями покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору, на умовах цього договору.

У відповідності з п. 3.1 договору постачальник поставляє, а покупець оплачує товари за цінами, зазначеними у специфікації, затвердженій сторонами.

Згідно з п. 3.3 договору, покупець здійснює вчасний розрахунок за товари. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника, зазначений у статті 9 договору, протягом терміну платежу, зазначеного у пункті 1.1 додатку № 3 «Спеціальні умови», за умови, що сума платежу не менше 50,00 грн., та що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця. Якщо постачальник не надасть рахунки та накладні вчасно, покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки у наданні документів. Покупець зобов'язаний попередити постачальника про недоліки у одержаних рахунках-фактурах та/чи накладних. Рахунки-фактури без номеру замовлення будуть відсилатися назад та не будуть оплачуватись покупцем.

У відповідності з п. 3.8 договору за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення.

Договір був укладений строком до 31 грудня 2012 року. Строк дії договору автоматично продовжується на додаткові однорічні терміни у випадку, якщо не менше ніж на 30 днів до закінчення його строку дії будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір припинити його дію (п. 8.1 договору).

ТОВ «Грін-Трейд» та ТОВ «Край-2» було підписано додаток № 3 до договору № 857 від 28.05.2012 р., відповідно до п. 1.1 якого покупець оплачує реалізовані товари за період 1 календарний тиждень у магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки. Якщо у постачальника є борги по документах, покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки наданих документів.

ТОВ «Грін-Трейд» було поставлено ТОВ «Край-2» товар, який останнім не було оплачено належним чином.

17.12.2014 р. ТОВ «Грін-Трейд» (постачальник), ТОВ «Край-2» (первісний покупець) та ТОВ «Край-1» (новий покупець) було підписано додаткову угоду б/н про заміну сторони у зобов'язанні, відповідно до п. 1 якої сторони дійшли згоди про заміну сторони покупця з ТОВ «Край-2» на ТОВ «Край-1» у зобов'язаннях по договору поставки з дати підписання акту звірки взаємних розрахунків, який є невід'ємною частиною цієї додаткової угоди.

Згідно з п. 2 угоди з дати підписання акту звірки взаємних розрахунків всі права (як кредитора у зобов'язанні по договору поставки) і обов'язки (як боржника у зобов'язанні по договору поставки) сторони покупця по договору поставки переходять від первісного покупця до нового покупця, і первісний покупець вибуває із зобов'язання по договору поставки як сторона.

У відповідності з п. 3 угоди обов'язок оплатити згідно з умовами договору товар, що був поставлений постачальником первісному покупцю та не оплачений до моменту підписання акту звірки взаємних розрахунків, переходить до нового покупця.

Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та є невід'ємною частиною договору поставки (п. 7 угоди).

ТОВ «Грін-Трейд» та ТОВ «Край-2» було підписано акт звірки взаємних розрахунків станом на 17.12.2014 р. на суму 14954,46 грн.

ТОВ «Грін-Трейд» та ТОВ «Край-1» було підписано акт звірки взаємних розрахунків станом на 19.02.2015 р. на суму 14954,46 грн., копію якого долучено до матеріалів справи (оригінал оглянуто судом).

Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем за товар, поставлений за договором поставки № 857 від 28.05.2012 р., останній і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто в разі заміни кредитора у зобов'язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов'язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та обов'язків його сторін залишається незмінним.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, у позовній заяві зазначив, що заборгованість відповідача становить 14594,47 грн.

Водночас, судом встановлено, що у ТОВ «Край-1» існує заборгованість перед ТОВ «Грін-Трейд» в сумі 14951,47 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 14594,47 грн. основного боргу підлягають частковому задоволенню в сумі 14951,47 грн.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 319,57 грн. пені.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначалося вище, згідно з п. 3.8 договору за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення.

Розмір пені, визначений позивачем, становить 319,57 грн. за період з 07.03.2015 р. до 19.03.2015 р. на суму 14954,47 грн.

Згідно з виконаним судом арифметичним розрахунком на суму основного боргу в розмірі 14951,47 грн., розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, становить 319,51 грн.

Окрім того, позовна заява містить вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що позивачем було визначено розмір 3% річних у сумі 15,98 грн. за період з 07.03.2015 р. до 19.03.2015 р. на суму 14954,47 грн.

Згідно з арифметичним розрахунком на суму основного боргу в розмірі 14951,47 грн., розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача, також становить 15,98 грн., у зв'язку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 159,79 грн., виходячи з розміру процентів, що визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В обґрунтування заявлених позовних вимог в цій частині позивач посилався на те, що до даних правовідносин повинно бути застосовано положення ст. 1048 ЦК України.

Як зазначалося вище, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з наведеною вище ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).

Між тим, чинним законодавством не передбачено можливість застосування до договору поставки положень про позику, позаяк договори поставки і позики є різними за своєю правовою природою та регулюють різні види правовідносин, тому застосування до спірних правовідносин положення ст. 1048 ЦК України є безпідставним.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2013 року у справі № 18/1372/12.

При цьому Верховний Суд України зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, аналогію закону можна застосовувати виключно у разі подібності спірних неврегульованих правовідносин.

Згідно з приписами ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Окрім того, у відповідності з ч. 3 ст. 82 ГПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів справи, укладеним між сторонами договором розміру процентів за користування чужими грошовими коштами не встановлено.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів, і, відповідно, щодо часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін-Трейд».

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (09000, Київська обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул. Леніна, 19, кв. 13, код 22863249) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін-Трейд» (04074, м. Київ, вул. Бережанська, 9, код 37859610) - 14951 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят одну) грн. 47 коп. основного боргу, 319 (триста дев'ятнадцять) грн. 51 коп. пені, 15 (п'ятнадцять) грн. 98 коп. 3% річних, 1807 (одну тисячу вісімсот сім) грн. 74 коп. судового збору.

3. У решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 12.05.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна