КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р. Справа№ 910/23026/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: Лашин О.В. - представник, дов. № 85 від 15.04.2015;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства "Укркомунобслуговування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014

у справі № 910/23026/14 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Термосантехсервіс"

до Державного підприємства "Укркомунобслуговування"

про стягнення 8 423,78 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України у судовому засіданні 15.04.2015 оголошено перерву до 29.04.2015, а ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/23026/14 відкладено на 12.05.2015.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 у справі № 910/23026/14 позов задоволено частково; підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 6 999,98 грн. основного боргу, 1 156,90 грн. інфляційних втрат, 266,70 грн. річних, 1 826,96 грн. судового збору; 2 500,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката; в решті позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що за актом здачі-приймання виконаних підрядних робіт № 1 від 29.03.2013 за березень 2013р., та відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати за березень 2013р. форми КБ-3, які підписані та скріплені печатками сторін без зауважень, позивачем були виконані та передані, а відповідачем прийняті підрядні роботи по договору підряду № 7 від 11.03.2013 на суму 6 999,98 грн. із зазначенням, що роботи виконані у повному обсязі, сторони претензій одна до одної не мають; відповідач свої зобов'язання щодо оплати вартості виконаних робіт не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 6 999,98 грн. вартості неоплачених підрядних робіт; доказів оплати відповідачем суми 6999,98 грн. основного боргу, в тому числі в установлені договором строки, суду не надано; відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував; за таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 6 999,98 грн. основного боргу, 1 156,90 грн. інфляційних втрат, 266,70 грн. три відсотки річних; судом встановлено, що дана справа для професійного адвоката не є складною і не потребує значних зусиль; у акті-прийманні виконаних робіт не вказано, які саме послуги, вартістю 5 000,00 грн. були надані адвокатом (участь у судовому засіданні, підготовка заяви тощо) у справі з ціною позову 8 423,78 грн., за таких обставин, суд прийшов до висновку про зменшення відшкодування витрат на оплату послуг адвоката до 2 500,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 у справі № 910/23026/14 скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, із матеріалів справи неможливо визначити чи були проведені відповідні аварійні роботи позивачем на об'єкті відповідача, та чи в строки, передбачені договором; відповідні обставини місцевим судом не досліджувались.

Як зазначає скаржник, зі змісту довідки форми КБ-3 та акту здачі-приймання виконаних робіт, що були додані відповідачем до відзиву, вбачається, що вони не відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та вимогам п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88; зміст довідки форми КБ-3 не містить дати підписання, а зміст акту здачі-приймання виконаних підрядних робіт - як дати підписання, так і ідентифікації осіб, що підписали зазначену первинну документацію; якщо не визначена дата прийому виконаних робіт від позивача, згідно із підписаним не ідентифікованими особами актом приймання виконаних підрядних робіт, довідки про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3, то і строк виконання зобов'язання відповідача з оплати робіт не є таким, що настав; з цього випливає і обставина відсутності порушення будь-яких прав позивача та безпідставне нарахування останнім санкцій - 3% річних та індексу інфляції.

Скаржник вказує на порушення позивачем строків виконання підрядних робіт.

У додатковому письмовому поясненні у справі № 910/23026/14 позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, зазначає, що відповідач не звертався з претензіями чи з приводу недоліків виконаних робіт, і не надавав жодних доказів з цього приводу до суду; з приводу незазначення посад та прізвищ осіб, що підписали акт здачі-приймання виконаних підрядних робіт за договором підряду № 7 від 11.03.2013, то необхідно зазначити, що підписи керівників сторін однакові як на договорі, так і на даному акті, а також сторони зазвичай так підписували й попередні документи.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, враховуючи доводи додаткового письмового пояснення, колегія суддів встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з відповідача 6 999,98 грн. основного боргу, 1 157,10 грн. інфляційних втрат, 266,70 грн. трьох процентів річних, 1 827,00 грн. судового збору, 5 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.03.2013 між позивачем та відповідачем укладено договір підряду № 7, відповідно до п. 1.1 якого відповідач, за договором замовник, доручає, а позивач, за договором підрядник, зобов'язується на власний ризик виконати відповідно до умов договору підрядні роботи, згідно із п. 2.1.1, а відповідач зобов'язується прийняти і оплатити їх.

В п. 2.1 договору № 7 передбачено, що позивач зобов'язується виконати підрядні роботи: по усуненню аварії на водопроводі по вул. Димитрова, 24 в м. Києві; своїми силами та засобами, використовуючи власне обладнання та інструмент, організувати, виконати підрядні роботи; інформувати відповідача про перебіг виконання робіт.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із п. 3.1 договору № 7 вартість виконаних робіт визначається згідно із протоколом договірної ціни (додаток № 1 до договору), який є невід'ємною частиною договору, та складає: БМР - 5 833,32 грн., ПДВ - 1 166,66 грн., всього - 6 999,98 грн.

Факт виконання позивачем умов договору № 7 та прийняття відповідачем виконаних позивачем робіт, підтверджується складеними та підписаними сторонами за договором № 7 актом здачі-приймання виконаних підрядних робіт № 1 від 29.03.2013 на суму всього у розмірі 6 999,98 грн. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати примірна форма № КБ-3.

Зазначений акт № 1 від 29.03.2013 підписаний позивачем та відповідачем, підписи скріплено відбитками печаток, також зазначено, що роботи виконані у повному обсязі, сторони претензій одна до одної не мають.

Відповідно до п. 3.2 договору № 7 остаточна оплата здійснюється протягом 3 календарних місяців після прийому виконаних підрядних від позивача згідно із підписаним сторонами актом приймання виконаних підрядних робіт.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору та вимог цього кодексу (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Доказів того, що позивачем виконано роботи за договором № 7 не належним чином та відсутності заборгованості перед позивачем, відповідачем не надано.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення 6 999,98 грн. основного боргу є такою, що відповідає нормам законодавства та підтверджена матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, апеляційний господарський суд, перевіривши розрахунок позивача, здійснивши власний розрахунок інфляційних нарахувань на суму боргу та 3% річних, погоджується із господарським судом першої інстанції та вважає суми інфляційних нарахувань на суму боргу та 3% річних у розмірах 1 156,90 грн. та 266,70 грн., відповідно, правильними та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката, то апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на правову допомогу; у випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав; для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Отже, одержання послуг адвоката є правом сторони.

Позивачем до позовної заяви додана копія договору № 22-08/14 від 22.08.2014, відповідно до п. 1.1 якого, позивач, за договором довіритель, доручає, а адвокат Київської обласної колегії адвокатів України Горецький О.В., за договором повірений, приймає доручення та зобов'язується провести всі необхідні дії по стягненню суми заборгованості з Державного підприємства "Укркомунобслуговування", що виникла на підставі договору підряду № 7 від 11.03.2013.

Також позивачем надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3756/10 на ім'я Горецького О.В., акт від 14.11.2014 виконаних робіт до договору № 22-08/14 від 22.08.2014, у якому зазначено, що позивач, відповідно до договору № 22-08/14 від 22.08.2014, оплатив адвокатські послуги у розмірі 5 000,00 грн., також надано доказ оплати за послуги адвоката, а саме: платіжне доручення № 735 від 17.11.2014.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія цього закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Таким чином, ст. 44 ГПК України передбачає відшкодування сум як судові витрати, що сплачені стороною за отримання послуг адвоката, на підставі договору, укладеного з ним особисто або з адвокатським об'єднанням.

В п. 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", вказано, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову; у зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Оскільки позивачем подані докази та доведено, що Горецький О.В. має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до Закону України "Про адвокатуру" та що послуги адвоката надавались безпосередньо адвокатом, витрати за послуги, надані Горецьким О.В, однак, враховуючи положення ст. 49 ГПК України та принцип співрозмірності, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про часткове, на суму у розмірі 2 500,00 грн., задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката.

Апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано акт № 1 здачі-приймання виконаних підрядних робіт до договору підряду № 7 від 11.03.2013 із зазначенням дати: 29.03.2013 та вказано період виконання робіт: за березень 2013р. і найменування робіт: усунення аварії на водопроводі по вул. Димитрова, 24 в м. Києві, також в зазначеному акті № 1 вказано, що підписи цього акту вчинені керівниками сторін.

Також зазначена дата - 29.03.2013 й у довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати примірна форма № КБ-3.

Отже, виконання конкретних робіт згідно із договором № 7 є визначеним.

Та обставина, що у примірнику акта № 1 здачі-приймання виконаних підрядних робіт по договору підряду № 7 від 11.03.2013 за березень 2013р., наданому відповідачем, не зазначена дата складання цього акту, свідчить про неналежне оформлення саме цього примірника акту 29.03.2013, та не спростовує дату складання акту 29.03.2013, зазначену на примірнику позивача.

Будучи стороною у складенні акту № 1, відповідач не надав доказів, спростовуючих складення цього акту 29.03.2013, хоча також повинен був вказати дату підписання.

Згідно із п. 5 договору № 7 початок робіт - з моменту підписання договору, строк виконання робіт - 10 робочих днів.

Оскільки дати підписання договору № 7 не зазначено, то слід виходити з того, що цей договір був підписаний у день складення: 11.03.2013, таким чином, згідно із умовами п. 5 договору № 7 роботи повинні були бути виконані до 26.03.2013.

Однак, із змісту пункту 3.2 договору № 7 не випливає того, що прострочення виконання роботи звільняє відповідача від договірного зобов'язання здійснити остаточну оплату робіт.

Апеляційний господарський суд не вбачає порушень господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Скаржник в апеляційній скарзі не вказав на існування обставин, які б свідчили про прийняття судом першої інстанції неправильного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи, для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення господарського суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 у справі № 910/23026/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства "Укркомунобслуговування" без задоволення.

2. Справу № 910/23026/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 14.05.2015.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха