номер провадження справи 10/181/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015 Справа № 908/6259/14

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь

довідповідача: Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк », м. Донецьк

третя особа, що не заявляє позовних вимог на предмет спору: Національний Банк України, м. Київ

про стягнення 40 882 055, 38 грн.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя: Алейникова Т. Г.

Суддя Серкіз В. Г.

Суддя Гончаренко С.А.

Представники сторін:

від позивача - Базуєвська О.А., довіреність № 301/58Д від 19.09.2014 р.;

від відповідача - Попкова Г.В., на підставі довіреності від 04.02.2015 р.;

від третьої особи - не з'явився.

До господарського суду Запорізької області звернулось Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь», м. Маріуполь з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», м. Донецьк про стягнення в розмірі 40 882 055, 38 грн..

Абзацом 2 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до розпорядження Вищого господарського суду України №28-р від 02.09.2014, у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, визначено, що розгляд господарських справ, підсудних, зокрема, господарському суду Донецької області - здійснюється господарським судом Запорізької області.

Враховуючи, що господарські справи підсудні господарському суду Донецької області розглядаються господарським судом Запорізької області та зважаючи на приписи розпорядження Вищого господарського суду України №28-р від 02.09.2014, дана позовна заява підлягає розгляду господарському суду Запорізької області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.12.2014р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/6259/14 (провадження № 10/181/14), судове засідання призначено на 09.02.2015р.

Представник позивача в судових засіданнях підтримав позовні вимоги на підставах, зазначених у позовній заяві, просив суд:

- стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» в особі відділення банка «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР В М. МАРІУПОЛІ» на користь Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» грошові кошти в сумі 40 882 055,38 грн.;

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» виконати розпорядження Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» щодо перерахування грошових коштів з рахунку Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», вказане в платіжних дорученнях від 9 грудня 2014 року № 2073 - № 2116, № 2120- № 2154, № 2156- № 2167, № 2169- № 2200, № 2202 - № 2218, № 2220- № 2254.;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначив, що 28 листопада 2014 року між ПрАТ «Азовелектросталь» та ПАТ «ПУМБ» був укладений договір банківського рахунку № С відповідно до п. 1.1 якого відповідач відкрив позивачу поточні рахунки в національній валюті, в доларах США, в російських рублях та євро та здійснює їх розрахунково-касове обслуговування відповідно з діючим законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами НБУ.

Відповідно до п. 2.1.1 договору банківського рахунку відповідач зобов'язався належним чином виконувати умови договору та забезпечити своєчасне зарахування коштів на рахунок позивача (п. 2.1.5 договору банківського рахунку).

Пунктом 5.15 договору банківського рахунку встановлено, що при настанні строків виконання будь-яких зобов'язань клієнта за цим договором та/або іншими договорами, укладеними між сторонами, а також при порушенні клієнтом строку сплати комісії за ведення рахунку, передбаченої п. 5.9 цього договору, та за умови відсутності самостійної оплати послуг клієнтом, банк набуває права, а клієнт наступним безвідзивно доручає банк (наділяє банк правом) самостійно списувати грошові кошти з рахунку клієнта, а також з будь-яких інших рахунків, які відкриті (або будуть відкриті) клієнтом у банку, в розмірі, необхідному для виконання зобов'язань клієнта за цим договором та/або іншими договорами, укладеними між сторонами.

Таким чином, відповідно до умов договору банківського рахунку Відповідач був наділений лише правом, а не обов'язком, щодо списання коштів з рахунку клієнта по чітко визначених умовами договору операціях.

Також між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір поруки №227/MPL-ліміт/П-1 від 17.12.2012 р. (з додатковими угодами). Проте в порушення ст.3 договору поруки №227/MPL-ліміт/П-1 від 17.12.2012 р., відповідач не дотримався передбаченого договором поруки порядку повідомлення поручителя про необхідність виконання зобов'язань за основним договором, та в порушення п.5.15 договору банківського рахунку і ст. 1066 ЦК України, без законних підстав та без відповідного розпорядження списав грошові кошти Позивача для погашення заборгованості останнього, як поручителя, за договором поруки № 227/MPL-ліміт/П-1, укладеним між позивачем і відповідачем 17.12.2012 року, до настання строків виконання зобов'язань позивача за вищезазначеним договором поруки.

Також Позивач зазначає, що Відповідачем не було дотримано порядок виконання розрахункових документів, встановлений законом. Таким чином, своїми діями Відповідачем були грубо порушені умови укладеного договору банківського рахунку, положення ст. 1068, 1071,1072 ЦК України, що є неприпустимим. Фактично Відповідачем було допущено зловживання своїм правом та порушення прав інших осіб, що є неприпустимим з урахуванням приписів ст. 13 ЦК України.

Крім того, Позивач в позовній заяві зазначає, що Відповідачем при здійсненні договірного списання, окрім вищезазначених порушень, не було дотримано положень п. 4 та п. 5 ч. 2 ст. 1072 ЦК України відповідно до якого в четверту чергу списуються грошові кошти по розрахунковим документам, які передбачають платежі до бюджету, в п'яту чергу списуються грошові кошти по іншим розрахунковим документам в порядку їх послідовного поступлення.

З урахуванням викладеного, позивач ПрАТ «Азовелектросталь» вважає що позовні вимоги про стягнення з ПАТ «ПУМБ» грошових коштів, списаних з порушенням порядку, встановленого цивільним законодавством України є обґрунтованими та мають бути задоволені судом. В обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 525, 526, 530, 627, 1066, 1068, 1071, 1073 ЦК України, ст. ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів», ст. 1, 2, 54-57 ГПК України.

Представник Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»позовні вимоги не визнав, надав суду відзив, у якому зазначає, що Відповідачем були належним чином із дотриманням вимог закону опрацьовано платіжні доручення клієнта, та всі операції проведені відповідно до умов договорів, які були укладені з Приватним акціонерним товариством «Азовелектросталь»,в межах вимог чинного законодавства України, у тому числі з дотриманням умов Постанови Правління Національного банку України від 01.12.2014р. №758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.04.2004 р. № 22, порядок черговості, встановлений ч. 1 ст. 1072 ЦК України.

Зазначає також про неможливість задоволення вимог Позивача судом із застосуванням одночасно взаємовиключних способів захисту, так як в позові ставиться питання про стягнення грошових коштів на користь Позивача та разом із тим зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» щодо перерахування грошових коштів за платіжними дорученнями.

Заперечує проти вимог про зобов'язання перерахувати кошти за платіжними дорученнями від 09.12.2014 року з тих підстав, що строк виконання пред'явлених платіжних документів сплив, й дані платіжні доручення, як платіжні документи не відповідають вимогам Інструкції, що виключає їх виконання.

На цій підставі представник Відповідача, Публічного акціонерного товариства «Перший Україніський Міжнародний Банк» із посиланням на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.02.2015р. розгляд справи відкладено до 02.03.2015 р., у зв'язку із необхідністю надання додаткових документів.

Представники сторін у судовому засіданні 02.03.2015 р. подали суду клопотання про продовження строку розгляду спору відповідно до ст. 69 ГПК України.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів, то суд задовольнив зазначене клопотання.

У зв'язку із наявною необхідністю, враховуючи складність справи, розпорядженням голови господарського суду Запорізької області № 01-04/70/15 від 16.03.2015 р. справу № 908/6259/14 передано на колегіальний розгляд у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя - Алейникова Т.Г., судді: Серкіз В.Г. та Гончаренко С.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. колегією суддів у складі: головуючий суддя - Алейникова Т.Г., судді: Серкіз В.Г. та Гончаренко С.А., справу № 908/6259/14 прийнято до колегіального розгляду. У зв'язку з чим розгляд справи розпочато заново та призначено судове засідання на 31.03.2015 р.

Ухвалою суду від 31.03.2015 р. розгляд справи відкладено до 22.04.2015 р., у зв'язку із наданням додаткових документів.

Господарським судом представникам сторін роз'яснені права та обов'язки передбачені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

В процесі розгляду справи представником позивача було заявлено клопотання про призначення та проведення судової експертизи, для роз'яснення питань, які виникли при вирішені спору у даній справі, та які потребують застосування спеціальних знань. В зазначеному клопотанні представник Позивача надав перелік питань експерту.

Представник Відповідача заперечував проти призначення по справі судової експертизи. Зокрема, зазначив, що питання для вирішення експертом сформульовані представником Позивача в клопотанні суперечать вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, оскільки є питаннями щодо наявності чи відсутності фактів, які не можуть вирішуватись експертом. У випадку призначення по даній справі експертизи, на дослідження експерту будуть надані ті ж самі документи, які містяться в матеріалах даної справи, та які підтверджують чи спростовують відомості й які повністю відповідають на питання, запропоновані до експертизи, тобто вирішення цих питань не потребують наявності спеціальних знань.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

За змістом положень ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як зазначено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», із сукупності норм матеріального і процесуального права (Закону України «Про судову експертизу» та ст. 41 ГПК України) вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Розглянувши клопотання представника Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про призначення судової експертизи, суд відмовив в його задоволенні з огляду на те, що в даному випадку, відповідь на запропоновані представником Позивача до експертизи питання, не потребують спеціальних знань.

Матеріали справи в повному обсязі містять надані сторонами належні і допустимі в розумінні ст. 34 ГПК України докази, а тому проведення судово-економічної експертизи є процесуально безпідставним.

Справу розглянуто за клопотанням представників сторін без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 22.04.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судовою колегією оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали господарської справи № 908/6259/14та документи, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА

28 листопада 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Азовелектросталь» та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» було укладено Договір банківського рахунку №С (Далі по тексту - Договір банківського рахунку) відповідно до п. 1.1. якого Банк відкрив Позивачу поточні рахунки в національній валюті, в доларах США, в російських рублях та євро і здійснював їх розрахунково-касове обслуговування відповідно з діючим законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами НБУ.

Відповідно до п. 1.3. Договору банківського рахунку дія даного Договору розповсюджується, як на обслуговування рахунків, відкритих згідно з п. 1.1. цього Договору, а також інших поточних рахунків клієнта в національній та/або іноземних валютах, у т. ч. зі спеціальними режимами їх використання, які будуть відкриті клієнту в Банку в момент або після укладення цього Договору. За умови відкриття декількох рахунків клієнту на підставі цього Договору термін «Рахунок» застосовується до кожного рахунку клієнта.

Згідно з п. 1.4. Договору банківського рахунку після укладення цього Договору відкриття нових рахунків клієнту здійснюється на підставі заяви клієнта про відкриття рахунку. При цьому укладення додаткового договору до цього Договору між Сторонами не вимагається.

Згідно наданих Позивачем та Відповідачем документів судом було встановлено, що після укладення Договору банківського рахунку, відповідно до пунктів 1.3. та 1.4. цього Договору, Банком за заявами Позивача 01.12.2014р. було відкрито наступні поточні рахунки Позивача у ПАТ «ПУМБ» в гривні та доларах США:

- 260069850 (UAH);

- 260069850 (USD).

Пунктом 5.15. Договору банківського рахунку встановлено, що при настанні строків виконання будь-яких зобов'язань клієнта за цим Договором та/або іншими договорами, укладеними між сторонами, а також при порушенні клієнтом строку сплати комісії за ведення рахунку, передбаченої пунктом 5.9. Договору банківського рахунку, та за умови відсутності самостійної оплати послуг клієнтом, банк набуває право, а клієнт наступним безвідзивно доручає банку (наділяє банк правом) самостійно списувати грошові кошти з рахунку клієнта, а також з будь-яких інших рахунків, які відкриті (або будуть відкриті) клієнтом у банку, в розмірі, необхідному для виконання зобов'язань клієнта за цим договором та/або іншими договорами, укладеними між сторонами.

Вищезазначеним Договором банківського рахунку було передбачено право Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на договірне списання коштів з рахунків Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» у разі настання строку виконання Позивачем зобов'язань не тільки за цим Договором, але й зобов'язань за іншими договорами, укладеними між Позивачем та Відповідачем.

Судом було встановлено, що між ПАТ «ПУМБ» та ПрАТ «Азовелектросталь», окрім вищезазначеного Договору банківського рахунку №С від 28.11.2014 р., раніше були також укладені наступні договори:

Генеральний договір № 227/MPL-ліміт про умови надання банківських гарантій та акредитивів від 17.12.2012 р. (з додатковими угодами), відповідно до умов якого Відповідач надав Позивачу кошти всього в сумі 5 000 000,00 доларів США, зі сплатою 15,8 % річних, а Позивач зобов'язався повернути кошти та сплатити нараховані проценти не пізніше 03 грудня 2014 року;

Кредитний договір №К-DON-13 від 21.07.2014 р. (з додатковими угодами), відповідно до умов якого Відповідач надав Позивачу кредит у розмірі 68 500,00 доларів США зі сплатою 11,8% річних, а Позивач зобов'язався повернути кредит та сплатити нараховані проценти не пізніше 03 грудня 2014 року;

Договір поруки №227/MPL-ліміт/П-1 від 17.12.2012 р. (з додатковими угодами), згідно з яким Позивач поручився солідарно відповідати за виконання зобов'язань позичальника ПАТ «Азовзагальмаш» (ідентифікаційний код за ) за Генеральним договором №228/MPL-ліміт від 17.12.2012 р. про умови надання банківських гарантій та акредитивів (з додатковими угодами), укладеним між ПАТ «Азовзагальмаш» та ПАТ «ПУМБ», щодо повернення коштів у російських рублях всього в сумі, еквівалентній 5 000 000,00 доларів США, та нарахованих процентів за ставкою 22% річних не пізніше 03 грудня 2014 року;

Договір поруки № П-DON-12/13 від 21.07.2014 р. (з додатковими угодами), згідно з яким Позивач поручився солідарно відповідати за виконання зобов'язань позичальника ПАТ «Азовзагальмаш» (ідентифікаційний код за ) за Кредитним договором № К-DON-12 від 21.07.2014 р. (з додатковими угодами), укладеним між ПАТ «Азовзагальмаш» та ПАТ «ПУМБ», щодо повернення кредиту в сумі 8 760 000,00 російських рублів та нарахованих процентів за ставкою 16% річних не пізніше 03 грудня 2014 року.

Право договірного списання Банком коштів з будь-яких поточних рахунків Позивача для погашення заборгованості за основним зобов'язанням передбачено також пунктом 9.9. Кредитного договору №К-DON-13 від 21.07.2014 р. та пунктом 6.6. Генерального договору № 227/MPL-ліміт про умови надання банківських гарантій та акредитивів від 17.12.2012 р., що передбачає також право ПАТ «ПУМБ» на купівлю/продаж валюти, утримання комісії банку та платежів до бюджету з таких операцій тощо.

З матеріалів справи та пояснень представників Позивача та Відповідача вбачається, що зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та нарахованих процентів згідно з переліченими вище кредитними договорами ні Позивачем, ні позичальником ПАТ «Азовзагальмаш» в термін до 03.12.2014р. (строк виконання зобов'язання) не були виконані повністю, у зв'язку з чим утворилася прострочена заборгованість перед ПАТ «ПУМБ» за основними сумами кредитів та процентами, що станом на 08.12.2014 р. складала:

за Генеральним договором № 227/MPL-ліміт про умови надання банківських гарантій та акредитивів від 17.12.2012 р., укладеним з Позивачем:

- 973 600,00 доларів США - основна сума боргу за акредитивами;

- 11 537,15 доларів США - проценти за період з 11.11.2014 р. по 07.12.2014 р.;

за Кредитним договором №К-DON-13 від 21.07.2014 р., укладеним з Позивачем:

- 64 214,34 доларів США - основна сума кредиту;

- 105,25 доларів США - проценти за період з 03.12.2014 р. по 07.12.2014 р.;

за Генеральним договором №228/MPL-ліміт від 17.12.2012 р. про умови надання банківських гарантій та акредитивів, укладеним з ПАТ «Азовзагальмаш»:

- 81 275 965,00 російських рублів - основна сума боргу за акредитивами;

- 1 341 053, 41 російські рублі - проценти за період з 11.11.2014 р. по 07.12.2014 р.;

за Кредитним договором № К-DON-12 від 21.07.2014 р., укладеним з ПАТ «Азовзагальмаш»:

- 8 457 178,11 російських рублів - основна сума кредиту;

- 249 234,10 російські рублі - проценти за період з 11.09.2014 р. по 07.12.2014 р.

Також судом було встановлено, що 08.12.2014 р. Відповідач направив кур'єрською службою на адресу Позивача Повідомлення про повернення кредиту за вих. № MPL-54.4/367, у якому вимагав від Позивача погасити вказану вище прострочену заборгованість за Генеральним договором № 227/MPL-ліміт про умови надання банківських гарантій та акредитивів від 17.12.2012 р. та Кредитним договором №К-DON-13 від 21.07.2014 р., а також цією ж датою Відповідач направив Позивачу Вимогу за вих. MPL-54.4/369 щодо виконання зобов'язань за укладеними договорами поруки, у якій вимагав від Позивача як від поручителя погасити вищезазначену прострочену заборгованість позичальника ПАТ «Азовзагальмаш» за Генеральним договором №228/MPL-ліміт від 17.12.2012 р. та Кредитним договором № К-DON-12 від 21.07.2014 р. Зазначені Повідомлення та Вимога були отримані Позивачем 09.12.2014 р., про що свідчать розписки про доставку відправлень на накладних кур'єрської служби.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наведені докази і доводи свідчать про те, що ПрАТ «Азовелектросталь» в односторонньому порядку протиправно відмовилось від виконання зобов'язань щодо сплати заборгованості за вищезазначеними договорами.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов'язання однією зі сторін договору настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до наданих Позивачем виписок про рух коштів по рахунках ПрАТ «Азовелектросталь», 08.12.2014 р. на поточному рахунку Позивача 260069850 (USD), відкритому в ПАТ «ПУМБ» в доларах США, обліковувалися грошові кошти, що надійшли на користь Позивача за господарськими операціями, у сумі 2 644 784,78 доларів США. Також, як вбачається з виписки по вказаному рахунку, цього ж дня 08.12.2014 р. Позивачем було надано заяви на продаж зазначеної валюти за №1 та № б/н в сумі 619 196,19 доларів США та 1 983 588,59 доларів США відповідно, а всього разом - 2 602 784,78 долари США.

Вищезазначені факти були додатково підтверджені представником Відповідача, який зазначив, що дійсно 08.12.2014р. о 09-37 год Банком за заявкою № б/н 75% коштів від зазначеної вище суми (1 983 588,59 доларів США) було списано з рахунку для продажу на міжбанківському валютному ринку відповідно до вимог пункту 2 Постанови Правління Національного банку України від 01.12.2014р. №758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб-підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), у розмірі 75 відсотків (при цьому, решта надходжень в іноземній валюті залишається в розпорядженні резидентів та нерезидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання).

08.12.2014 р. о 10-00 год. ПрАТ «Азовелектросталь» направило системою «Клієнт-Банк» заявку №1 на продаж частини валютних коштів, що залишилася від обов'язкового продажу, в сумі 619 196,19 доларів США.

08.12.2014 р. о 10-03 год. за заявкою № 1 ПрАТ «Азовелектросталь» грошові кошти в сумі 619 196,19 доларів США Банком було також перераховано з рахунку 260069850 (USD) на транзитний рахунок Банку для подальшого продажу на міжбанківському валютному ринку, що також підтверджується випискою з «Клієнт-Банку», наданою Позивачем.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву було зазначено, продаж доларів США передбачає фактично 2 операції (проводки) Банку по рахункам клієнта: 1) перерахування коштів з рахунку Позивача у доларах США 260069850 (USD) на внутрішньобанківський транзитний рахунок для подальшого продажу на міжбанку; 2) перерахування гривневої виручки від продажу доларів США з аналітичного рахунку Банку на поточний рахунок у гривні 260069850 (UAH). Тобто процес конвертації не відбувається на одному поточному рахунку, оскільки він не є мультивалютним (є 2 окремі поточні рахунки у різних валютах).

Продаж валюти здійснюється шляхом безпосередніх переговорів двох банківських дилерів в системі REUTERS DEALING, а угода купівлі-продажу укладається лише після отримання для продавця найвигіднішої пропозиції досягнення між дилерами всіх істотних умов щодо угоди, що може займати невизначений проміжок часу (як правило, протягом операційного дня).

08.12.2014 р. о 14-56 год. Банком були оформлені в програмному забезпеченні меморіальні ордери №5686_259_1 в сумі 30 732 513,80 грн. та №5686_260_1 в сумі 9 593 448,74 грн. (кошти, отримані від продажу на міжбанківському валютному ринку 1 983 588,59 дол. США та 619 196,19 дол. США відповідно за курсом 15,5089 грн./дол. США з вирахуванням комісії 0,10%) на перерахування з аналітичного рахунку Банку на рахунок позивача ПрАТ «Азовелектросталь» 260069850 (UAH), відкритий у ПАТ «ПУМБ» в гривні).

В ході розгляду справи представник Відповідача надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що враховуючи складну структуру транзитних рахунків, що використовуються для операцій конвертації (продажу) валюти, а також велику кількість обмінних операцій по ним, що також виконуються в порядку черговості, фактичне виконання внутрішньобанківських платіжних документів (меморіальних ордерів) не завжди співпадає з часом їх оформлення. За загальним правилом, встановленим в п. 2.19. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.04.2004 р. №22 (далі за текстом - Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті), розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Тому зазначені вище меморіальні ордери мали бути виконані протягом цього ж дня. В свою чергу, посилання Позивача на те, що в 14-56 год. грошові кошти від продажу валюти вже надійшли на його поточний рахунок, є помилковими, а належні письмові докази зарахування коштів, роздруковані з системи «Клієнт-Банк» позивачем, мають бути перевірені та засвідчені операціоністом ПАТ «ПУМБ».

08.12.2014р. в період приблизно з 15-00 год. до 16-25 год. Позивачем було направлено 105 платіжних доручень в системі «Клієнт-Банк» на перерахування коштів на загальну суму 36 430 182,42 грн. Зазначені платіжні доручення були направлені до закінчення встановленого у ПАТ «ПУМБ» операційного часу (16-30 год.), а тому, в силу п. 2.19. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, такі платіжні доручення мали бути виконані операціоністом в день їх надходження.

08.12.2014 р. о 17-59 год., враховуючи, що кошти від продажу валюти так і не надійшли на рахунок позивача 260069850 (UAH) станом на кінець дня, ПАТ «ПУМБ» з метою недопущення порушення п. 2.19. цієї Інструкції зобов'язаний був опрацювати усі платіжні доручення Позивача, та одночасно повернути їх Позивачу у відповідності до п. 3.6. Інструкції в зв'язку з відсутністю необхідних коштів для виконання.

Кошти від продажу валюти за раніше виставленими меморіальними ордерами банку фактично надійшли на рахунок Позивача після, однак в зв'язку із закінченням операційного дня Банк вже не міг приймати до виконання жодних розрахункових документів з обслуговування поточних рахунків клієнтів.

Після продажу 08.12.2014 р. Банком іноземної валюти у зазначених вище сумах відповідно до заявок Позивача за курсом 15,5089 грн./дол. США, на рахунок Позивача 260069850 (UAH), відкритий в ПАТ «ПУМБ» у гривні, відповідачем було перераховано кошти від продажу валюти (з вирахуванням комісії Банку за операцію в розмірі 0,10% від суми конвертації) в сумах 9 593 448,74 грн. та 30 732 513,80 грн. відповідно (всього разом 40 325 962,54 грн.), що також підтверджується наданою Позивачем суду випискою про рух коштів по цьому рахунку. Таким чином, відповідно до зазначеної виписки, на кінець операційного дня 08.12.2014 р. (з урахуванням інших надходжень та видатків по рахунку 08.12.2014 р.) залишок коштів на рахунку Позивача складав 40 327 197,56 грн.

Відповідно до п. 26.3. ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

Абзацом 2 пункту 6.5. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, передбачено, що Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер.

З урахуванням зазначених положень чинного законодавства, пункту 5.15. Договору банківського рахунку, положень кредитних договорів, укладених з Позивачем, щодо можливості договірного списання, ПАТ «ПУМБ» 09.12.2014р. о 09-00 год., оформило та прийнято до виконання наступні меморіальні ордери на договірне списання коштів Позивача в сумі 40 327 197,56 грн., що обліковувалися на його рахунку 260069850 (UAH) для погашення заборгованості за кредитними договорами Позивача та ПАТ «Азовзагальмаш» та проведення інших платежів:

1) меморіальні ордери № 9895_2 на суму 10 372 892,51 грн., № 9895_3 на суму 492 869,56 грн. та № 9895_4 на суму 4 435 826,07 грн. (всього разом в сумі 15 301 588,14 грн.) - для купівлі валюти за курсом НБУ станом на 09.12.2014р. (15,52571 грн./дол. США) в рахунок повного погашення простроченої заборгованості ПрАТ «Азовелектросталь» за акредитивами та процентами за Генеральним договором № 227/MPL-ліміт про умови надання банківських гарантій та акредитивів від 17.12.2012 р. станом на 09.12.2014р. всього в сумі 985 564,47 дол. США;

2) меморіальний ордер № 9895_26 на суму 24 926 211,53 грн. - для подальшої купівлі валюти (російського рубля) в рахунок:

а) повного погашення поручителем ПрАТ «Азовелектросталь» простроченої заборгованості позичальника ПАТ «Азовелектросталь» за акредитивами та процентами за Генеральним договором № 228/MPL-ліміт про умови надання банківських гарантій та акредитивів від 17.12.2012 р. (за курсом НБУ станом на дату конвертації 12.12.2014р. 0,28673 грн./рубль) всього в сумі 82 815 693,00 російські рублі;

б) часткового погашення поручителем ПрАТ «Азовелектросталь» простроченої заборгованості позичальника ПАТ «Азовзагальмаш» за основною сумою кредиту за Кредитним договором № К-DON-12 від 21.07.2014 р. (за курсом НБУ станом на дату конвертації 12.12.2014р. 0,28673 грн./рубль) всього в сумі 4 117 001,58 російський рубль;

3) меморіальний ордер №9895_1 на суму 76 507,94 грн. - списання коштів в розмірі збору до ПФУ за операцію купівлю безготівкової іноземної валюти, а також меморіальний ордер №9895_2 на суму 22 952,38 грн. - списана комісія Банку за купівлю валюти (0,15%).

Представником Відповідача було зазначено, що 09.12.2014р. в 09-00 ПАТ «ПУМБ» пред'явило до виконання 6 оформлених меморіальних ордерів на паперових носіях щодо списання залишку коштів в сумі 40 327 259, 99 грн. з рахунку 260069850 (UAH) в рахунок погашення зазначеної у відзиві кредитної заборгованості та сплати обов'язкових платежів до бюджету. Представником Позивача також зазначено, що 09.12.2014р. з 10-36 год. ПрАТ «Азовелектросталь» виставив ПАТ «ПУМБ» 185 платіжних доручень на перерахування коштів. Тобто вказані обставини визнані обома сторонами спору. Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2014р. в порядку черговості, Відповідачем списано усі кошти в сумі 40 327 259,99 грн. з рахунку Позивача 260069850 (UAH) в наступній послідовності:

1) 11-27 год - за меморіальним ордером № 9895_2 списано 10 372 892,51 грн. для купівлі валюти (долара США) на погашення кредитної заборгованості Позивача;

2) 11-28 год - за меморіальним ордером № 9895_3 списано 492 869,56 грн. для купівлі валюти (долара США) на погашення кредитної заборгованості Позивача;

3) 11-29 год - за меморіальним ордером № 9895_4 списано 4 435 826,07 грн. для купівлі валюти (долара США) на погашення кредитної заборгованості Позивача;

4) 11-39 год - за меморіальним ордером №9895_1 на суму 76 507,94 грн. списано кошти в розмірі збору до ПФУ за операцію купівлю безготівкової іноземної валюти;

5) 11-46 год - за меморіальним ордером №9895_2 на суму 22 952,38 грн. списано комісію Банку за купівлю валюти (0,15%);

6) 16-57 год - за меморіальним ордером № 9895_26 списано 24 926 211,53 грн. на аналітичний рахунок Банку для подальшої купівлі валюти (російського рубля) для погашення кредитної заборгованості ПАТ «АЗОВЗАГАЛЬМАШ» Позивачем як поручителем.

Таким чином, 09.12.2014 р. порядок черговості, встановлений ч. 1 ст. 1072 ЦК України та п. 2.22. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, Банком також порушений не був.

Отже, як було встановлено судом, всі кошти в сумі 40 327 197,56 грн. з рахунку Позивача 260069850 (UAH) було списано Банком в порядку договірного списання і на кінець операційного дня на вказаному рахунку залишок коштів дорівнював 0,00 грн. зазначене додатково підтверджується наданою Позивачем суду випискою по цьому рахунку за 09.12.2014р.

Враховуючи прострочення ПрАТ «Азовелектосталь» за своїми зобов'язаннями за переліченими вище кредитними договорами, а також за зобов'язаннями за договорами поруки, укладеними з ПАТ «ПУМБ», Відповідач набув право договірного списання коштів з рахунку Позивача для погашення кредитної заборгованості та здійснив таке списання на підставі належним чином оформлених меморіальних ордерів.

Таким чином, як вбачається з наведеного вище, доводи Позивача у позові щодо того, що Відповідачем кошти з його рахунку були списані тільки для погашення заборгованості Позивача як поручителя за Договором поруки №227/MPL-ліміт/П-1 від 17.12.2012 р., - не відповідають дійсності, оскільки заборгованість погашалась внаслідок договірного списання (та частково за розпорядженням Позивача) як за кредитними угодами, укладеними з Позивачем, так і за договорами поруки за кредитними угодами, укладеними з позичальником ПАТ «Азовзагальмаш», за якими Позивач виступив поручителем.

Як вбачається з п. 6.1. статті 6 Кредитного договору №К-DON-13 від 21.07.2014 р. та п. 4.16 Додаткової угоди №10 від 25.09.2014 р. до Генерального договору № 227/MPL-ліміт про умови надання банківських гарантій та акредитивів від 17.12.2012 р., укладеними між ПАТ «ПУМБ» та ПрАТ «Азовелектросталь», основні суми кредиту/акредитивів та проценти за користування ними мали бути сплачені Банку не пізніше 03.12.2014 р. Враховуючи, що строк повного виконання за такими кредитними угодами зобов'язань настав 03.12.2014 р.,вимога про виконання направлена 08.12.2014 року, Відповідачем правомірно 09.12.2014 р. було здійснено договірне списання коштів з рахунку в погашення заборгованості за кредитними договорами відповідно до п. 5.15. Договору банківського рахунку в день отримання позичальником (Позивачем) Повідомлення про повернення кредиту.

З урахуванням того, що строк повернення основної суми кредиту та процентів сплив 03.12.2014р., Відповідач мав повне право на списання такої простроченої заборгованості за кредитними договорами, укладеними з Позивачем, з рахунку Позивача.

Доводи Позивача щодо ненастання строку виконання ним зобов'язань за укладеними з Відповідачем договорами, зокрема договорами поруки, та відсутність у зв'язку з цим у Відповідача права на договірне списання коштів відповідно до п. 5.15. Договору банківського рахунку, - є безпідставними.

Відповідно до умов Договорів поруки №227/MPL-ліміт/П-1 від 17.12.2012 р. та № П- DON-12/13 від 21.07.2014 р. (з додатковими угодами), Позивач поручився солідарно відповідати за виконання зобов'язань позичальника ПАТ «Азовзагальмаш»у повному обсязі.

Пунктом 3.2. зазначених договорів поруки визначено, що поручитель зобов'язаний виконати пред'явлену йому вимогу кредитора в валюті зобов'язання в повному обсязі в строк не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання такої вимоги.

Позивач у позові робить хибні висновки, що його обов'язок виконання зобов'язань за договорами поруки наступає зі спливом 3-денного строку, що обчислюється з моменту отримання Вимоги Банку, так як згідно п. 3.2. договорів поруки зазначено, що поручитель зобов'язаний виконати пред'явлену йому вимогу протягом 3-денного строку, тобто його обов'язок як поручителя погасити заборгованість позичальника ПАТ «Азовзагальмаш»» виникає з моменту настання строку виконання основного зобов'язання та отримання Вимоги 09.12.2014р., а не після спливу 3-денного строку, наданого на виконання такої вимоги.

Із змісту п. 5.15. Договору банківського рахунку також вбачається, що право Банку на договірне списання виникає при настанні строків виконання будь-яких зобов'язань клієнта за цим Договором та/або іншими договорами, укладеними між сторонами. Тобто, строк виконання поручителем зобов'язання за договорами поруки настав саме з моменту отримання ним Вимоги Банку про порушення позичальником основного зобов'язання. В свою чергу, умови договорів поруки, укладених з Позивачем, також не ставлять момент настання строку виконання зобов'язань за цими договорами в залежність від спливу строку, встановленого договором поруки на виконання отриманої поручителем Вимоги Банку.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України, солідарна відповідальність поручителя та боржника наступає саме у разі порушення боржником основного зобов'язання, а не з інших підстав.

Судом встановлено, що кошти з рахунку Позивача, як зазначалося, списувалися меморіальним ордером Банку № 9895_26 від 09.12.201 в сумі 24 926 211,53 грн. для подальшої купівлі іноземної валюти (російського рубля) для погашення простроченої заборгованості ПАТ «Азовзагальмаш» на аналітичний транзитний рахунок Банку, що підтверджується наданою суду Відповідачем копією відповідного меморіального ордеру. Лише 12.12.2014 р. (останній день 3-денного строку виконання Вимоги поручителем) в кінці операційного дня, коли Банком було встановлено, що Позивачем заборгованість відповідно до Вимоги так і не було погашено), зазначені кошти було конвертовано у російські рублі за поточним курсом НБУ і списано в рахунок погашення заборгованості позичальника ПАТ «Азовзагальмаш», що ще раз підтверджує правомірну послідовність дій Банку при договірному списанні коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1072 ЦК України та п. 2.22. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, банк виконує розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках клієнта, якщо інше не встановлено між банком та клієнтом.

09.12.2014р., як зазначалось вище, Відповідач виставив меморіальні ордери на договірне списання всієї суми залишку коштів на рахунку 260069850 (UAH) в сумі 40 327 197,56 грн. Позивач звернувся з платіжними дорученнями від 09.12.2014р. до Відповідача вже після виставлення меморіальних ордерів банку, в силу п. 2.22. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті ПАТ «ПУМБ» виконало в порядку черговості спочатку договірне списання коштів за меморіальними ордерами, а потім - відмовив у виконанні платіжних доручень Позивача на підставі п. 3.6. цієї Інструкції.

Таким чином, Відповідачем в даному випадку було дотримано порядок виконання розрахункових документів, встановлений законом, а нормативні акти НБУ Банком не порушено.

Щодо вимоги Позивача про виконання платіжних доручень від 09.12.2014р. суд вважає, що вони також не підлягають виконанню, оскільки у виконанні таких вимог Банком було законно відмовлено на підставі п. 3.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку на момент прийняття до виконання в порядку черговості, а відповідно до п. 3.5. цієї ж Інструкції банк платника може прийняти платіжне доручення до виконання тільки протягом 30 календарних днів з дати його виписки (без врахування дня його оформлення).

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні обов'язки.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського Кодексу України, господарські зобов'язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст.193 Господарського Кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання: нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського Кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, кредитор має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 Цивільного кодексу України, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження, а частиною 2 цієї статті передбачено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком та клієнтом.

Згідно з п. 26.1. ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб, а пунктом 26.4 статі 26 Закону вказано, що у разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг.

Пунктом 1.38 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та у п. 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій Постановою Правління Національного банку України від 21.04.2004 р. №22 (далі за текстом - Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті) визначено, що договірним списанням коштів є списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Згідно з абзацом 1 п. 6.5. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Таким чином, діючим законодавством України банкам надано право списувати кошти з рахунку клієнта без його розпорядження у випадку, якщо таке право передбачено договором, укладеним між банком та клієнтом. Тож виключною і достатньою правовою підставою для здійснення банком списання заборгованості за кредитним договором з поточного рахунку поручителя є передбачене в договорі поруки чи в договорі на розрахунково-касове обслуговування поручителя право банка на проведення такого списання, що в даному випадку і мало місце, та повністю доведене Відповідачем наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені у справі позивачем не були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані докази, враховуючи умови Договорів та приписи чинного законодавства, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не є обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 64, 82, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк », м. Донецьк про стягнення 40 882 055, 38 грн. - відмовити повністю.

Головуючий суддя: Алейникова Т. Г.

Суддя Серкіз В. Г.

Суддя Гончаренко С. А.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України - 27.04.2015 р.