ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2015 р. Справа № 909/1353/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

Матущака О.І.

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» за вих. № 54/045іф від 26.02.2015 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року

у справі № 909/1353/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропостач», м. Івано-Франківськ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м. Київ в особі Івано-Франківського регіонального відділення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м. Івано-Франківськ

про визнання недійсним додатку № 6 від 04.12.2008 року до договору кредитної лінії № 1117 від 01.09.2005 року.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Презлята С.З. - довіреність № 104/03 від 24.04.2015 року;

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Агропостач» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ «Брокбізнесбанк», м. Київ в особі Івано-Франківського регіонального відділення ПАТ «Брокбізнесбанк» про визнання недійсною додаткової угоди № 6 від 04.12.2008 року до договору кредитної лінії № 1117 від 01.09.2005 року, укладеної між АКБ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Агропостач».

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року (суддя Калашник В.О.) задоволено позов та визнано недійсною додаткову угоду № 6 від 04.12.2008 року до договору кредитної лінії № 1117 від 01.09.2005 року, укладену між позивачем - ТзОВ «Агропостач» та Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» в особі Івано-Франківської філії Акціонерного банку «Брокбізнесбанк».

Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ «Брокбізнесбанк» подало апеляційну скаргу за вих. № 54/045іф від 26.02.2015 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що судом першої інстанції не звернено увагу на те, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Відповідачем подано до суду письмові пояснення б/н від 07.05.2015 року (вх. № 01-04/2864/15 від 07.05.2015 року) у справі № 909/1353/14 разом з копіями меморіальних ордерів та платіжних доручень, які підтверджують надання та отримання кредиту ТзОВ «Агропостач».

У судовому засіданні відповідач подав копії додаткових угод № 7 від 20.11.2009 року до кредитного договору № 1117 від 01.09.2005 року та № 8 від 17.01.2011 року до кредитного договору № 1117 від 01.09.2005 року.

Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2005 року між Акціонерним Банком «Брокбізнесбанк» (банк) (правонаступник ПАТ «Брокбізнесбанк») та ТзОВ «Агропостач» (позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 1117 (надалі договір). Згідно умов якого банк надав позичальникові кредит в розмірі 340 000,00 грн., у вигляді мультивалютної відкличної поновлювальної кредитної лінії з остаточним терміном повернення не пізніше 31.08.2008 року.

В подальшому, між сторонами укладались додаткові угоди до вказаного договору, відповідно до яких вносились зміни до основного кредитного договору щодо збільшення розмірів кредиту.

Так, 04.12.2008 року між сторонами була укладена додаткова угода № 6. Згідно додаткової угоди № 6 від 04.12.2008 року банк зобов'язався надати на умовах цього договору, а позичальник - отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит в розмірі 247 550,00 доларів США та 274 446,96 грн. сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надавався у вигляді мультивалютної відкличної поновлювальної кредитної лінії з остаточним терміном повернення не пізніше 12 березня 2011 року (п. 1.2. додаткової угоди № 6 до договору).

У вересні 2013 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою про стягнення в солідарному порядку з ТзОВ «Агропостач» та Обітоцького Володимира Григоровича заборгованості, яка виникла в частині неналежного виконання грошових зобов'язань за договором кредитної лінії № 1117 від 01.09.2005 року.

З метою з'ясування дійсних обставин у справі Івано-Франківським міським судом у справі № 344/14670/13-ц було призначено почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання: Чи виконано підпис від імені директора ТзОВ «Агропостач» Обітоцького В.Г. Обітоцьким В.Г. на додатковій угоді за № 6 від 04.12.2008 року, укладений між АБ «Брокбізнесбанк» та ТзОВ «Агропостач», чи іншою особою?

За наслідками експертного дослідження, Науково-дослідним експертно-кримінальним центром управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області підготовлено висновок експерта за № 09/03-157 від 23.06.2014 року в якому зазначено, що підпис від імені Обітоцького Володимира Григоровича у додатковій угоді № 6 до кредитного договору № 1117 від 01.09.2005 року, укладеною між АБ «Брокбізнесбанк» та ТзОВ «Агропостач» 04.12.2008 року виконано не гр. Обітоцьким Володимиром Григоровичем, а іншою особою.

Позивач при зверненні до суду у даній справі просить визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 04.12.2008 року до договору кредитної лінії № 1117 від 01.09.2005 року, укладену між АКБ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Агропостач», з тих підстав, що остання не підписувалась представником відповідача.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання його недійсним судом не вимагається.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.12.2014 року у справі № 344/14670/13-ц стягнуто з ТзОВ «Агропостач» на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Івано-Франківського відділення ПАТ «Брокбізнесбанк» кредитну заборгованість у розмірі 3229108,17 грн., згідно кредитного договору № 1117 від 01.09.2005 року. Зазначене рішення набрало законної сили та залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року.

В рішенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.12.2014 року у справі № 344/14670/13-ц встановлено, що:

- 01.09.2005р. між Івано-Франківською філією AT «Брокбізнесбанк» та ТзОВ «Агропостач» укладено договір кредитної лінії №1117, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 340000 грн.

- В подальшому між сторонами по справі було укладено ряд додаткових угод, якими внесено зміни у вищезазначений договір кредитної лінії, зокрема, щодо суми кредиту, розміру процентів за користування кредитними коштами, порядку сплати кредиту та процентів за його користування та інше (додаткова угода №1 від 03.03.2006 р., додаткова угода № 1а від 21.02.2008 р., додаткова угода №2 від 08.04.2008 р., додаткова угода №3 від 08.05.2008 р., додаткова угода №4 від 22.05.2008 р., додаткова угода №5 від 23.10.2008 р., додаткова угода №6 від 04.12.2008 р., додаткова угода №7 від 20.11.2009 року, додаткова угода №8 від 17.01.2011 року).

- ТзОВ «Агропостач» належним чином не виконувало своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. Будь-яких доказів на спростування проведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не надано.

- Відповідно до висновку експерта № 09/03-157 від 23.06.2014 р., підпис від імені Обітоцького Володимира Григоровича у додатковій угоді №6 до кредитного договору №1117 від 15.08.2005 р., укладеній між АБ «Брокбізнесбанк» та ТзОВ «Агропостач» 04.12.2008 р., виконаний не Обітоцьким Володимиром Григоровичем, а іншою особою. Дана обставина жодним чином не впливає на розмір розрахунку заборгованості відповідача ТзОВ «Агропостач» перед позивачем, оскільки після додаткової угоди №6 від 04.12.2008 року між АБ «Брокбізнесбанк» та ТзОВ «Агропостач» було укладено ряд інших додаткових угод, які є чинними та не оспорювалися відповідачем.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Згідно позиції Вищого господарського суду України, висловленій ним у п. 3 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11, "Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину".

Судом встановлено, що після укладення між сторонами додаткової угоди № 6 до договору від 04.12.2008 р. між сторонами укладались додаткова угода №7 від 20.11.2009 року та додаткова угода №8 від 17.01.2011 року.

Так згідно додаткової угоди № 7 до договору від 20.11.2009 року в п. 1.5.1.1 визначено, що відсотки за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 26 % річних у гривні та 16 % річних у доларах США, яка може бути змінена в порядку визначеному цим договром.

Додатковою угодою № 8 до договору від 17.01.2011 року внесено зміни в пункт 1.2 кредитного договору, відповідно до якого кредит надається у вигляді мультивалютної відкличної поновлювальної кредитної лінії з остаточним терміном повернення не пізніше 12 березня 2013 року. Сторони погодили суму ліміту кредитування в доларах США в розмірі 247 550,00 доларів США та в українських гривнях в розмірі 275 446,96 грн. таким чином, щоб протягом всього строку дії договору розмір заборгованості позичальника за кредитом не перевищував цих сум.

Враховуючи те, що після укладення між сторонами додаткової угоди № 6 від 04.12.2008 р до договору між сторона укладались і в подальшому додаткові угоди до кредитного договору, отже, слід вважати що спірна додаткова угода № 6 була схвалена ТзОВ «Агропостач».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року слід скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу задоволити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року у даній справі скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропостач" (вул. Макухи, 2, м. Івано-Франківськ, код. 31523776) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 609,00 грн. за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду Івано-Франківської області видати наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

6. Справу направити в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено та підписано 14.05.2015 року.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Матущак О.І.