ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2015 р. Справа № 911/1330/15

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський авіаційний сільськогосподарський комплекс"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрістейт"

про стягнення 78 940,09грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський авіаційний сільськогосподарський комплекс" (далі - ТОВ "ХАСКОМ") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрістейт" (далі - ТОВ "Агрістейт") про стягнення 69 684,27грн, що складається з:

- 36067,50грн основної заборгованості;

- 1417,43рн процентів за період з 01.10.2014 по 26.03.2015;

- 16958,88грн пені за період з 06.07.2014 по 26.03.2015;

- 15240,43грн втрат від інфляції за вересень 2014 року - лютий 2015 року.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором №16/АБР від 26.06.2014 на авіаційно-біологічні роботи в частині сплати виконаних робіт у повному обсязі у встановлений договором строк (а.с.2-5).

До прийняття рішення у даній справі, позивачем 12.05.2015 надіслано на адресу господарського суду Київської області заяву за №55 від 08.05.2015 про уточнення позовних вимог, якою позивачем фактично збільшено розмір заявлених у даній справі вимог. Так, відповідно до вказаної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача:

- 36067,50грн основної заборгованості;

- 1544,93грн процентів за період з 01.10.2014 по 08.05.2015;

- 24 185,17грн втрат від інфляції за вересень 2014 року - квітень 2015 року;

- 17142,49грн пені за період з 06.07.2014 по 15.04.2015 (а.с.62-65).

Копія вказаної заяви направлена відповідачу 08.05.2015, що підтверджується фіскальним чеком №355 від 08.05.2015 та описом вкладення (а.с.71-72).

Оскільки в силу ст. 22 ГПК України, збільшення розміру заявлених вимог є правом позивача, яке може бути ним реалізовано до прийняття рішення у справі, копія відповідної заяви направлена відповідачу, а заявлені вимоги повністю оплачені судовим збором, відповідна заява прийнята до розгляду судом у судовому засіданні 15.05.2015.

Відповідач у справі - ТОВ "Агрістейт" відзиву по суті заявлених вимог не надало.

Розгляд зазначеної справи здійснено без участі представників позивача та відповідача, враховуючи наступне:

- позивач повідомлений про час і місце засідання суду, що вбачається з підпису на повідомленні про відкладення розгляду справи (а.с.61);

- копія ухвали господарського суду Київської області від 01.04.2015 про порушення провадження у даній справі, яка направлена за адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 02.04.2015 (а.с.53-53, зворот), отримана відповідачем ще 07.04.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.54);

- копія ухвали господарського суду Київської області від 28.04.2015 про відкладення розгляду справи направлена за тією ж адресою відповідача, що підтверджується відміткою на зворотному боці ухвали (а.с.59-60);

- клопотань про відкладення розгляду справи від сторін не надходило;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

26.06.2014 між ТОВ "ХАСКОМ" (далі - виконавець) та ТОВ "Агрістейт" (далі - замовник) укладено договір №16/АБР на авіаційно-біологічні роботи (далі -договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання з виконання робіт по розселенню трихограми (далі - РТ) на полях замовника, по посівах кукурудзи; площа для обробітку складає 3206 га; необхідне паливо для виконання робіт забезпечує виконавець.

Згідно пп. 2.1.7 договору, замовник зобов'язується своєчасно оплатити вартість проведених робіт по РТ відповідно з цим договором.

Актом прийому-здачі робіт визначається фактично виконаний обсяг робіт, вартість виконаних робіт і терміни їх остаточної оплати (п. 5.2 договору).

Термін складання та підписання акту прийому-здачі робіт відповідно до п. 5.3 визначено у день закінчення виконання РТ.

Як вбачається з п. 6.2 договору, сторони дійшли згоди щодо наступного порядку розрахунку:

- до початку робіт замовник за узгодженням з виконавцем здійснює передплату за 10 днів до РТ у розмірі 30% вартості запланованого об'єму робіт за два внесення;

- 20% протягом 2 днів після кожного внесення після підписання актів виконаних робіт;

- 25% суми, що залишилась до 15.09.2014;

- 25% суми, що залишилась (остаточний розрахунок) до 15.10.2014.

Як встановлено судом, позивачем та відповідачем складено акти здачі-приймання виконаних робіт за відповідним договором, а саме від 15.07.2014 на суму 72135,00грн та від 28.07.2014 на суму 72135,00грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань за вказаним договором в частині здійснення розрахунку (щодо перших трьох внесків по кожному з актів) стало предметом розгляду Господарським судом Київської області у справі №911/4287/14.

Так, рішенням Господарського суду Київської області від 04.11.2014, повний текст якого складено 10.11.2014, у справі №911/4287/14 позов ТОВ "ХАСКОМ" до ТОВ задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача:

- 86 386,50грн основного боргу, що складається з заборгованості по трьом платежам за вищевказаними актами;

- 360,40грн процентів за період з 06.07.2014 по 30.09.2014;

- 402,55грн втрат від інфляції за період з 06.07.2014 по 30.09.2014 (фактично заявлені по серпень 2014 року);

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.41-43).

Відповідним рішенням суду встановлено факти виконання позивачем робіт за договором та факти неналежного виконання відповідачем зобов'язань з їх оплати, а саме порушення строку виконання таких зобов'язань.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 рішення Господарського суду Київської області від 04.11.2014.04.2014 залишено без змін (а.с.44-47).

Згідно ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факти (обставинами є події, явища та факти), встановлені вказаним судовим рішенням є такими, що не потребують доведення у даній справі.

На виконання вказаного рішення господарським судом Київської області 05.01.2015 видано наказ (а.с.48).

Як встановлено під час розгляду справи, у період з 10.07.2014 по 10.02.2015 відповідачем частково здійснено оплату виконаних робіт, у т.ч. на виконання рішення у вищевказаній справі. Так, відповідачем 10.07.2014 перераховано позивачу 21 816,00грн (а.с.24), а 10.02.2015 - 88 915,58грн (включає в себе нарахування відповідно до рішення суду), що підтверджується випискою (а.с.49).

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов'язку щодо оплати наданих позивачем послуг, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Між тим, як встановлено рішенням господарського суду Київської області від 04.11.2014 у справі №911/4287/14, а також при розгляді даної справи, відповідачем порушено строки виконання зобов'язань з оплати виконаних позивачем робіт з розселення трихограм.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У зв'язку з тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо здійснення оплати 25% до 15.10.2014 він є таким, що порушив зобов'язання, у зв'язку з чим суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 36067,50грн основного боргу, який складається з оплати, що мала бути здійснена відповідачем до 15.10.2014 за роботи, прийняті відповідно до вищевказаних актів (остаточний розрахунок, 25%), обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1544,93грн процентів за період з 01.10.2014 по 08.05.2014 та 24 185,17грн втрат від інфляції за період вересень 2014 року - квітень 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком суду, розмір процентів за заявлені позивачем період становить 1544,94грн, а саме:

- за період з 01.10.2014 (оскільки до 30.09.2014 позивачем заявлялись вимоги про стягнення процентів у справі №911/4287/14) по 09.02.2015 (10.02.2015 відповідач розрахувався) на борг у розмірі 21 465,00грн - 232,88грн;

- за період з 01.10.2014 по 09.02.2015 на борг у розмірі 14 427,00грн - 156,52грн;

- за період з 01.10.2014 по 09.02.2015 на борг у розмірі 14 427,00грн - 156,52грн;

- за період з 01.10.2014 по 09.02.2015 на борг у розмірі 36 067,50грн - 391,31грн;

- за період з 16.10.2014 (прострочення за останньою оплатою згідно договору) по 08.05.2015 на борг у розмірі 36 067,50грн - 607,71грн.

Проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, розмір процентів, що підлягає стягненню, становить 1544,93грн.

Втрати від інфляції за період вересень 2014 року - квітень 2015 року за розрахунком суду становлять 26 622,62грн, а саме:

- за період з 01.09.2014 (оскільки вимоги про стягнення втрат від інфляції заявлено у справі №911/4287/14 фактично по серпень 2014 року) по 30.09.2014 на борг у розмірі 50319,00грн (14427*2+21465) - 1459,25грн;

- за період з 01.10.2014 по 09.02.2015 (що передує дню оплати) на борг у розмірі 86386,50грн - 9329,74грн;

- за період з 16.10.2015 по 08.05.2015 на борг у розмірі 36067,50грн - 15833,63грн.

Проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, втрати від інфляції, підлягають стягненню у розмірі 24 185,17грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені за загальний період з 06.07.2014 по 15.04.2015.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 цієї норми, сплата неустойки.

Відповідно до п.6.4 договору, у випадку порушення замовником термінів оплати по РТ, замовник сплачує, зокрема, штраф у розмірі 0,3% від суми боргу за кожен день прострочення до моменту остаточного погашення заборгованості.

У відповідному пункті договору фактично сторонами встановлено відповідальність у вигляді сплати неустойки за порушення зобов'язання з оплати, а саме такого її виду як пеня, хоча у договорі сторонами така неустойка названа «штрафом».

Так, як визначено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до чч. 2, 3 вказаної статті, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що п. 6.4 договору сторонами встановлено неустойку саме у вигляді пені, зважаючи на порядок її обчислення - за кожен день прострочення, визначений сторонами у договорі.

Розмір пені, визначений договором, перевищує максимальний розмір пені, встановлений Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» з огляду на розмір облікової ставки НБУ, яка діяла у період нарахування, між тим, вимоги про стягнення пені заявлені позивачем з урахуванням обмеження, встановленого вказаним законом - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ; пеня позивачем обрахована з урахуванням вимог ч.6 ст.232 ГК України.

Проте, позивачем заявлено періоди, які вже заявлялись ним і по яким прийнято рішення Господарським судом Київської області від 04.11.2014 у справі №911/4287/14, у зв'язку з чим такі вимоги не підлягають повторному розгляду і, відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, провадження у даній справі у відповідній частині підлягає припиненню.

Так, оскільки є рішення між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, підлягає припиненню провадження у даній справі в частині стягнення 3003,42грн пені, яка нарахована за порушення оплати робіт за двома актами (по першому - за два періоди, по другому - за три періоди) за загальний період з 06.07.2014 по 30.09.2014.

За розрахунком суду, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача у даній справі становить 14139,07грн, а саме:

- за період з 01.10.2014 по 05.01.2014 (шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано по першому платежу другого акту) на борг у розмірі 21465,00грн - 1521,37грн;

- за період з 01.10.2014 по 17.01.2015 (шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано) на борг у розмірі 14427,00грн - 1155,35грн;

- за період з 01.10.2014 по 30.01.2015 (шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано) на борг у розмірі 14 427,00грн - 1299,22грн;

- за період з 01.10.2014 по 09.02.2015 (що передує дню оплати) на борг у розмірі 36067,50грн - 3568,21грн;

- за період з 01.10.2014 по 15.04.2015 (шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано) на борг у розмірі 36067,50 - 6594,92грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача - пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 1757,49грн.

Керуючись ст. ст. 49, п.2 ч.1 ст.80, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрістейт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський авіаційний сільськогосподарський комплекс" 36 067,50грн основного боргу, 1 544,93грн процентів, 24 185,17грн втрат від інфляції, 14 139,07грн пені, а також 1 757,49грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Припинити провадження в частині стягнення 3003,42грн пені.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.05.2015

Суддя Ейвазова А.Р.