ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р. Справа № 911/991/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

до Національного університету державної податкової служби України

про стягнення 140 581, 18 грн.

за участю представників:

від позивача: Сліпенко О.В.

від відповідача: Лінчук С.П.

суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 140 581, 18 грн. заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014, з яких: 131 491, 20 грн. - основного боргу, 3 041, 40 грн. - пені, 493, 10 грн. - 3 % річних та 5 555, 48 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо сплати орендної плати.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.03.2015 порушено провадження у даній справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 09.04.2015.

08.04.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов супровідний лист № 1100/01-12 від 07.04.2015 (вх. № 8015/15 від 08.04.2015), до якого додано документи по справі.

У судовому засіданні 19.04.2015 судом, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 14.05.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.04.2015, за клопотанням представника позивача, продовжено строк вирішення спору у справі № 911/991/15 на п'ятнадцять днів.

До господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення по справі б/н від 06.04.2015 (вх. № 11224/15 від 14.05.2015) та б/н від 09.04.2015 (вх. № 11225/15 від 14.05.2015).

Присутній у судовому засіданні 14.05.2015 представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.05.2015 підтвердив отримання від позивача актів наданих послуг з оренди приміщень за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року та в усному порядку заперечив проти задоволення позову.

У судовому засіданні 14.05.2015, відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

13.02.2014 між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна № 1444114, за умовами якого позивач зобов'язався передати відповідачу в строкове платне користування нерухоме майно, що розташоване за адресою: 32300, Хмельницька область, місто Кам`янець-Подільський, вулиця Годованця, будинок № 1, загальною площею 1 369, 70 м.кв. (далі - майно), а відповідач зобов'язався прийняти це майно та після припинення цього договору повернути майно позивачу в належному стані.

Відповідно до п. 1.2 договору майно, що надається в користування, належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності СА 967279 від 06.02.2012, що видане виконавчим комітетом Кам'янець-Подільської міської ради.

Згідно з п. 3.1 договору відповідач за користування орендованим майном сплачує орендну плату на умовах визначених цим договором. Загальна сума договору складає 98 618, 40 грн. з урахуванням ПДВ.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що розмір орендної плати з урахуванням індексації становить 32 872, 80 грн. за 1 місяць з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 3.3 договору розмір орендної плати може бути зменшено за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 4.1 договору орендна плата сплачується щомісяця, протягом місяця наступного за звітним, за повний місяць, незалежно від строку користування майном, що є предметом даного договору, у безготівковій формі на розрахунковий рахунок позивача на підставі акту про надання послуг.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що позивач протягом тижня з дня набрання чинності цим договором передає, а відповідач приймає у користування майно, що оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами.

Відповідно до п. 5.2 договору відповідач протягом тижня після закінчення строку користування повертає, а позивач приймає передане майно, що оформлюється актом, який підписується сторонами. Після підписання акту передачі строк користування припиняється.

Згідно з п. 7.3 договору при порушенні строку оплати наданих послуг відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,05 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується протягом всього часу прострочення.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 1 січня 2014 року і діє до 31 березня 2014 року.

На виконання умов договору оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014 позивач передав, а відповідач прийняв в оренду нерухоме майно, що розташоване за адресою: 32300, Хмельницька область, місто Кам`янець-Подільський, вулиця Годованця, будинок № 1, загальною площею 1 369,70 м.кв., про що сторони склали акт приймання-передачі в оренду приміщень, який підписаний повноважними представниками сторін, скріплений печатками та копія якого долучена до матеріалів справи.

Додатковою угодою № 1 до договору оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014 сторони дійшли згоди внести зміни до даного договору та викласти п. 10.1 договору у наступній редакції: «цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014 та згідно ч. 3 ст. 631 ЦК України застосовується до правовідносин, що склалися між сторонами з 01.01.2014», інші умови вищевказаного договору залишаються незмінними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014 було надано відповідачу наступні акти надання послуг на сплату орендної плати за користуванням майном: акт № 24 за вересень 2014 року на суму 32 872, 80 грн., акт № 26 за жовтень 2014 року на суму 32 872, 80 грн., акт № 28 за листопад 2014 року на суму 32 872, 80 грн. та акт № 30 за грудень 2014 року на суму 32 872, 80 грн., що підтверджується листами № б/н від 06.10.2014, № б/н від 10.11.2014, № б/н від 05.01.2015 та № б/н 05.01.2015, копії яких долучені до матеріалів справи. Загальна сума орендної плати за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року становить 131 491, 20 грн.

Проте, в порушення своїх договірних зобов'язань, відповідач вищезазначених актів наданих послуг позивачу не повернув та орендної плати за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року не сплатив, що і стало підставою для звернення останнього з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ст. 286 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач заявлених до нього вимог щодо стягнення заборгованості з орендної плати не спростував, письмового відзиву на позов, а також належних та допустимих доказів, які підтверджують належне виконання ним зобов'язань за договором оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014 за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року суду не надав.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача орендної плати за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року у розмірі 131 491, 20 грн. є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Крім того, позивач на підставі п. 7.3 договору просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 0,05 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, яка за розрахунком позивача за період з 01.11.2014 по 01.02.2015 складає 3 041, 40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Судом перевірено розрахунок суми пені, здійснений позивачем, та встановлено, що сума пені є більшою, ніж заявлена позивачем, а тому враховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню у розмірі заявленому позивачем, а саме - 3 041, 40 грн.

Зважаючи на те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо сплати орендної плати, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати з простроченої суми грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача 3 % річних з простроченої суми за період з 01.11.2014 по 01.02.2015 складають 493, 10 грн., інфляційні втрати за період з листопада 2014 року по січень 2015 року складають 5 555, 48 грн.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, здійснений позивачем, та встановлено, що сума 3 % річних та сума інфляційних втрат є більшими, ніж заявлені позивачем.

Таким чином, зважаючи на положення ч. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення 3 % річних та інфляційні втрати у сумі, що заявлені позивачем, а саме: 3 річних у розмірі 493, 10 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5 555, 48 грн.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 140 581, 18 грн. заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014, з яких: 131 491, 20 грн. - основного боргу, 3 041, 40 грн. - пені, 493, 10 грн. - 3 % річних та 5 555, 48 грн. - інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 32-34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю задовольнити повністю.

2. Стягнути з Національного університету державної податкової служби України (08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Карла Маркса, будинок 31, ідентифікаційний код - 02973089) на користь Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (08201, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Тургенівська, будинок 50, ідентифікаційний код - 32240252) 131 491 (сто тридцять одна тисяча чотириста дев'яносто одна) грн. 20 коп. основного боргу, 3 041 (три тисячі сорок одна) грн. 40 коп. - пені, 493 (чотириста дев'яносто три) грн. 10 коп. - 3 % річних, 5 555 (п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 48 коп. - інфляційних втрат та 2 811 (дві тисячі вісімсот одинадцять) грн. 62 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено: 18.05.2015.

Суддя Т.В. Лутак