ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.05.2015 Справа № 920/638/15
Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/638/15

за позовом - Антимонопольного комітету України, м. Київ,

до - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕЯ-С», м. Суми,

про стягнення 30000,00 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - Гребеника В.І. за довіреністю № 300-122/09-9088 від 08.10.2014 року,

відповідача - не з'явився.

В судовому засіданні, розпочатому о 10 год. 40 хв. 12.05.2015 року, відповідно до приписів статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва до 10 год. 00 хв. 14.05.2015 року.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 15000,00 грн. та пеню у розмірі 10350,00 грн. до загального фонду Державного бюджету України на рахунок УД у Солом'янському районі міста Києва, , Банк одержувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 0010, код класифікації доходів - 21081100 (символ звітності 106).

Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог № 390-20.3/04-4873 від 08.05.2015 року позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 15000,00 грн. та пеню у розмірі 15000,00 грн. до загального фонду Державного бюджету України на рахунок УД у Солом'янському районі міста Києва, , Банк одержувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 0010, код класифікації доходів - 21081100 (символ звітності 106).

Відповідач відзиву на позов суду не подав, свого представника в судове засідання не направив.

Копія ухвали про порушення провадження у справі № 920/638/15 від 27.04.2015 року, надіслана судом відповідачеві за адресою, яку вказано позивачем у позовній заяві, повернута відділенням поштового зв'язку на адресу суду з посиланням на відсутність (вибуття) адресата.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обов'язковою, а відтак нез'явлення представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи та вирішенню спору за наявними у справі матеріалами, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Антимонопольного комітету України № 600-р від 03.12.2014 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано, що Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕЯ-С» вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 12 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді здійснення концентрації шляхом одержання в оренду активів - десяти автогазозаправних станцій, що перебувають у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Суминафтосервіс», без попереднього отримання дозволу органів Антимонопольного комітету України, наявність якого необхідна.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 1 резолютивної частини рішення № 600-р від 03.12.2014 року, на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕЯ-С» накладено штраф у розмірі 15000,00 грн.

Відносини, пов'язані із порядком сплати штрафу, нарахуванням пені та стягненням цих санкцій врегульовані нормами статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України».

Згідно частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Частина третя статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідач отримав копію вищезазначеного рішення Антимонопольного комітету України 22.12.2014 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи (а. с. 14).

Отже, в даному випадку строк сплати штрафу закінчився 23.02.2015 року.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимоги зазначає, що на дату звернення до суду з позовом зазначене рішення № 600-р від 03.12.2014 року відповідачем виконано не було, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Також позивач зазначає, рішення Антимонопольного комітету України № 600-р від 03.12.2014 року у судовому порядку не оскаржувалося, у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет, з тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору.

Відповідно до вимог статті 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 Господарського кодексу України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до частини п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 % від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розмір штрафу.

Таким чином, розмір пені за прострочення відповідачем сплати штрафу становить 15000,00 грн., що підтверджується обґрунтованим розрахунком позивача.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частина перша статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Станом на день розгляду спору штраф відповідачем не сплачено, доказів зворотнього суду не надано.

Таким чином відповідач, всупереч вимогам частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ухилився від сплати, накладеного на нього штрафу.

Згідно частин сьомої і дев'ятої статті 56 зазначеного Закону, у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню у судовому порядку. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуюче вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 15000,00 грн. та пені у розмірі 15000,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень частини третьої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕЯ-С» (40030, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 25, ідентифікаційний код 36067248) штраф у розмірі 15000,00 грн. та пеню у розмірі 15000,00 грн. до загального фонду Державного бюджету України на рахунок УД у Солом'янському районі міста Києва, , Банк одержувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 0010, код класифікації доходів - 21081100 (символ звітності 106).

Стягувач: Антимонопольний комітет України (03035, м. Київ, вул. Урицького, буд. 45, ідентифікаційний код 00032767).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕЯ-С» (40030, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 25, ідентифікаційний код 36067248) в доход державного бюджету України (отримувач коштів: УДКС у м. Суми (м. Суми), 22030001, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37970593, код банку отримувача (МФО): 837013, рахунок отримувача: 3002, код класифікації доходів бюджету: 22030001) судовий збір в сумі 1827,00 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.05.2015 року.

Суддя П.І. Левченко