ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р.Справа № 916/2196/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Савицького Я.Ф., Колоколова С.І.

(Відповідно до повторного авторозподілу від 23.04.2015р., здійсненого у зв'язку з самовідводом судді Петрова М.С., розгляд справи здійснюється даною судовою колегією)

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Сухінін С.Г., за довіреністю №3010-О від 27.08.2013р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку „ПриватБанк"

на рішення господарського суду Одеської області від 23 лютого 2015 року

по справі №916/2196/14

за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку „ПриватБанк"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 23114,84 грн., -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ „КБ „ПриватБанк" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ФО-П ОСОБА_2 про стягнення 23114,84 грн., з яких: 13235 грн. основного боргу, 6127,28 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 2079,08 грн. пені та 1673,48 грн. заборгованості за комісію за користування кредитом.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.07.2014р. по справі №916/2196/14 у задоволенні позову ПАТ „КБ „ПриватБанк" до ФО-П ОСОБА_2 про стягнення 23114,84 грн. відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.10.2014р. по справі №916/2196/14 рішення господарського суду Одеської області від 01 липня 2014 року по справі № 916/2196/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.12.2014р. рішення Господарського суду Одеської області від 01.07.2014 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.10.2014 у справі № 916/2196/14 скасовано, справу №916/2196/14 направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Рішенням господарського суду Одеської області від 23 лютого 2015 року у справі №916/2196/14 (суддя Цісельський О.В.) у задоволенні позову ПАТ „КБ „ПриватБанк" до ФО-П ОСОБА_2 про стягнення 23114,84 грн. відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять первинних (належних) документів, що підтверджують факт надання позивачем кредиту, саме відповідачу, а відповідно і його розмір та період користування, саме відповідачем.

Не погодившись з ухваленим рішенням господарського суду першої інстанції, позивач (ПАТ „КБ „ПриватБанк") звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому позивач посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права і не повним з'ясуванням обставин справи, з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Відповідач (ФО-П ОСОБА_2.) у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать відповідні поштове повідомлення від 24.03.2015р. та від 23.04.2015р.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд визнав за можливе розглянути апеляційну скаргу ПАТ „КБ „ПриватБанк" за відсутністю представника відповідача.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представника позивача, апеляційний господарський суд дійшов до наступних висновків.

Матеріали справи свідчать про те, що 31.01.2012р. ОСОБА_2 складено та посвідчено нотаріусом довіреність №41, відповідно до якої ОСОБА_2 на підставі усного договору вповноважила ОСОБА_3, зокрема, відкривати, закривати банківські рахунки фізичної особи-підприємця та розпоряджатися цими рахунками. Вказана довіреність видана строком на 3 роки та дійсна до 31.01.2015р.

03.02.2012р. гр. ОСОБА_3 було подано до ПАТ „КБ „ПриватБанк" заяву про відкриття поточного рахунку та картку з примірниками підписів та відбитком печатки на ім'я ФО-П ОСОБА_2, відповідно до якої позивач зобов'язався при наявності вільних грошових коштів здійснювати обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, про розмір якого банк сповіщає клієнта на свій розсуд або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка з клієнтом. Порядок встановлення, зміну ліміту, погашення заборгованості та розмір процентної ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, розміщеними в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування.

Окрім того, зі змісту вказаної заяви випливає, що підписуючи дану заяву підписант приєднується та зобов'язується виконувати умови, які викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку - договору банківського обслуговування в цілому.

Згідно з п. 3.18.1.1. Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта.

Відповідно до п. 3.18.1.3 вказаних Умов кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

У відповідності до п.3.18.1.8 Умов визначено, що проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до „Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі „Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - „Угода").

Відповідно до п. 3.18.1.16 Умов при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до „Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом „першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до розділу 3.18.4. Умов, яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі -„період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При не обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 24.00% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню. Також у випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Як вказує позивач, згідно із заявою відповідача про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 03.02.2012р. (надалі - договір). Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_2 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта, що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг».

Таким чином, як стверджує позивач, ПАТ КБ „ПриватБанк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 13300 грн., про що свідчить виписка по рахунку відповідача.

За ствердженнями позивача, у зв'язку із порушенням своїх зобов'язань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку відповідач станом на 13.05.2014 р. має заборгованість перед позивачем в сумі 23114,84 грн., яка складається з наступного: 13235 грн. - заборгованість за кредитом; 6127,28 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2079,08 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань з договором; 1673,48 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, що підтверджується випискою по рахункам за період з 03.02.2012р. по 13.05.2014р.

Вищенаведене стало підставою для звернення ПАТ КБ „ПриватБанк" до господарського суду Одеської області з відповідною позовною заявою.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 175 ГК України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Чинним законодавством України визначено, що кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ч.2 ст.345 ГК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За положеннями ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 1067 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Як вже було зазначено вище, заяву про відкриття поточного рахунку та картку з примірниками підписів було підписано гр. ОСОБА_3 на підставі довіреності від 31.01.2012р., яка посвідчена приватним нотаріусом Беззубою Н.А.

Цією довіреністю ОСОБА_2 уповноважила гр. ОСОБА_3 представляти її інтереси, зокрема, у відповідних установах та організаціях з питань відкриття, закриття банківського рахунку фізичної особи-підприємця, розпорядження цім рахунком. Для цього представнику ОСОБА_2 надано право від її імені здавати та отримувати всі необхідні документи, робити заяви, розписуватися, отримувати, вносити, переказувати грошові кошти, вести переговори, узгоджувати будь-які процедурні питання, а також виконувати всі інші дії, пов'язані з вказаним дорученням.

Обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта відповідно до п. 3.18.6.1. Умов здійснюється з моменту подачі клієнтом до банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг"(або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Щодо доводів відповідача, стосовно того, що відповідач не видавав відповідної довіреності ОСОБА_3, не користувався рахунком та відповідними кредитними коштами, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_1 наданий ДПА України (а.с. 58, т.1).

31.01.2012р. ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1) складено та посвідчено нотаріусом довіреність №41, відповідно до якої ОСОБА_2 на підставі усного договору вповноважила ОСОБА_3, зокрема, відкривати, закривати банківські рахунки фізичної особи-підприємця та розпоряджатися цими рахунками. Вказана довіреність видана строком на 3 роки та дійсна до 31.01.2015р.

Апеляційний господарський суд зауважує, що сторонами не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач намагався оскаржувати дійсність вказаної довіреності, або звертався до правоохоронних органів стосовно факту підробки такої довіреності та неправомірних дій ОСОБА_3

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що спірним рахунком та відповідними кредитними коштами міг користуватись як відповідач, так і вповноважена останнім особа ОСОБА_3 При цьому зворотного відповідачем не доведено.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги факт наявності довіреності №41 від 31.01.2012р., факт підписання вповноваженою відповідачем особою заяви про відкриття поточного рахунку та картку з примірниками підписів та відбитком печатки на ім'я ФО-П ОСОБА_2 і приєднання та зобов'язання виконувати умови, які викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку - договору банківського обслуговування в цілому, враховуючи виписки з банківського рахунку відповідача, якими підтверджується факт надання, обсяг та період користування кредиту (а.с.229-242, т.1) апеляційний господарський суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем умов договору банківського обслуговування №б/н від 03.02.2012р. в частині своєчасного погашення кредиту.

Згідно зі ст. 193 ГК України, яка кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача 13235 грн. основного боргу, 6127,28 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом та 1673,48 грн. заборгованості за комісію за користування кредитом.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 2079,08 грн., апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, апеляційний господарський суд приймає його як обґрунтований та складений відповідно до норм чинного законодавства.

Таким чином, апеляційний господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені у сумі 2079,08 грн.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк" у повному обсязі.

За таких обставин оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід скасувати, а апеляційну скаргу ПАТ КБ „ПриватБанк" задовольнити.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку „ПриватБанк" задовольнити.

2.Рішення господарського суду Одеської області від 23 лютого 2015 року у справі №916/2196/14 скасувати, виклавши резолютивну частину вказаного рішення наступним чином:

„Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку „ПриватБанк" задовольнити:

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (67650, АДРЕСА_1, код ЄДР НОМЕР_1) на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку „ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги 50, код ЄДР 14360570) 13235 (тринадцять тисяч двісті тридцять п'ять) грн. основного боргу, 6127 (шість тисяч сто двадцять сім) грн. 28 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 2079 (дві тисячі сімдесят дев'ять) грн. 08 коп. пені, 1673 (одна тисяча шістсот сімдесят три) грн. 48 коп. заборгованості за комісією за користування кредитом та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. судового збору."

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (67650, АДРЕСА_1, код ЄДР НОМЕР_1) на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку „ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги 50, код ЄДР 14360570) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4.Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 18 травня 2015 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов Я.Ф. Савицький С.І. Колоколов