ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р.Справа № 916/812/15-г

За позовом: Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Алді"

про стягнення 32 031,07 грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: Запорожан Н.О. за довіреністю

Від відповідача: Лазарчук М.І. за довіреністю

Суть спору: про стягнення 32 031,07 грн.

У судовому засіданні від 07.04.2015р. оголошено перерву до 17.04.2015р. відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні від 17.04.2015р. оголошено перерву до 12.05.2015р. відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алді" про стягнення 32 031,07 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.02.2015р. порушено провадження у справі № 916/812/15-г.

02.04.2015р. до матеріалів справи надійшло клопотання представника позивача № 251/04-13 від 01.04.2015р. (вх. № 8420/15 від 02.04.2015р.) про залучення до матеріалів справи додаткових документів.

У судовому засіданні від 17.04.2015р. представником відповідача було надане клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів (вх. № 2-2122/15 від 17.04.2015р.).

Також, у судовому засіданні від 17.04.2015р. представником відповідача було надано відзив на позовну заяву (вх. № 10111/15 від 17.04.2015р.) відповідно до якого відповідач просить суд у задоволені позову відмовити у повному обсязі, посилаючись при цьому на те що заборгованість за позовом є спільною заборгованістю сторін по договору про спільну діяльність.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.04.2015р. строк розгляду справи № 916/812/15-г було продовжено до 10.05.2015р.

У судовому засіданні від 12.05.2015р. представником позивача були надані заперечення на відзив № 358/04-13 від 08.05.2015р. (вх. № 11975/15 від 12.05.2015р.) відповідно до яких позивач заперечує проти відзиву на позов та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянув матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

14 червня 2004 року між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" (Порт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алді" (Абонент) було укладено договір про надання послуг з використання мереж водовідведення № 351-О (надалі - договір № 351-О від 14.06.2004р.) відповідно до п. п. 1.1, 2.1 якого Порт здійснює послуги з передачі від Абонента господарсько - побутових та виробничих стоків (надалі - стоки) в міську каналізаційну мережу каналізаційними мережами Порту в межах лімітів, установлених Іллічівським ПУКХ. Порт зобов'язується приймати від мереж Абонента господарсько - побутові та виробничі стоки в межах встановлених лімітів орієнтовно 2956 куб. м. в рік.

Відповідно до п. 5.1 договору № 351-О від 14.06.2004р. Абонент попередньо, до 20 числа поточного місяця сплачує послуги Порта за скид стоків у об'ємі 50 куб. м. Кінцевий розрахунок проводиться за показниками лічильників.

Згідно з п. 5.2 договору № 351-О від 14.06.2004р. Абонент оплачує Порту послуги з використання мереж згідно калькуляції планової вартості послуг по експлуатації каналізаційних мереж Порта, діючий у період фактичного скиду стоків. Вартість послуг зі скиду стоків динамічна. На момент укладення договору вона складає 2.905 грн. куб. м (додаток № 2). Калькуляція планової вартості скиду стоків, узгоджена з Абонентом, є невід'ємною частиною договору та є додатком до нього. У разі зміни калькуляції планової вартості скиду стоків вона направляється Абоненту (рекомендованим листом або надається під розпис). Узгоджена калькуляція планової вартості скиду стоків Абонента направляє Порт на протязі 5-ти банківських днів з дати отримання, яка додасться до договору та є додатком. У разі неотримання узгодженої калькуляції у зазначеної термін Порт припиняє приймання стоків до моменту узгодження калькуляції планової вартості скиду стоків або вирішення питання у содовому порядку.

Згідно з п. 5.4 договору № 351-О від 14.06.2004р. оплата проводиться на підставі виставленого рахунку (за поточний місяць), направленого рекомендованим листом або врученого уповноваженому представнику Абонента під розпис на протязі 5-ти банківських днів з моменту виставлення. Рахунок включає в себе експлуатаційний витрати ТСХ порту, згідно узгодженої калькуляції планової вартості скиду.

Додатком № 1 сторонами за договором були обумовлені гранично допустимі концентрації стічних вод Абонента.

Додатком № 2 до договору № 351-О від 14.06.2004р. сторонами за договором було обумовлено калькуляцію планової вартості 1 куб. м. стоків, які скидаються ІМТП на 1 квартал 2004 року.

Як зазначає позивач у своєму позові, на виконання вищенаведених умов договору № 351-О від 14.06.2004р., останнім були виставлені рахунки № Пр/14 582 від 26.06.2012р. на суму 10 321,66 грн., який було отримано відповідачем 03.07.2012р., та № Пр/14 628 від 31.07.2012р. на суму 13 088,86 грн.

Проте, відповідач зазначені рахунки не сплатив в зв'язку з чим, Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алді" про стягнення основного боргу у розмірі 23 410,52 грн., річних у розмірі 1 833,72 грн. та індексу інфляції у розмірі 6 786,83 грн., всього - 32 031,07 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе за договором про надання послуг з використання мереж водовідведення № 351-О від 14.06.2004р. зобов'язань в частині повної та своєчасної оплати отриманих послуг, а також а також положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Алді" проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 10111/15 від 17.04.2015р.). Так, відповідач зазначає, що 07.04.2002р. між сторонами у справі було укладено договір про спільну діяльність № 97-о, який в подальшому рішенням господарського суду Одеської області від 23.01.2012р, у справі № 11/17-5110-2011, залишеним без змін постановами Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2012р. та Вищого господарського суду України від 25.09.2012р., було розірвано. При цьому, відповідач, після розірвання договору, неодноразово звертався до порту з пропозиціями щодо подальшого спільного використання майна комплексу, з пропозиціями про викуп частки в нерухомому майні, та проведення розрахунків між сторонами - учасниками спільної діяльності, але вони були залишені без уваги та на теперішній час, порт фактично з 18.07.2012р. одноособово володіє майном комплексу та використовує його в своїй господарській діяльності не оформивши відповідні документи (акти прийому - передачі майна).

Також відповідач зауважує, що вимагаючи виконання зобов'язань після припинення договору про спільну діяльність № 97-о, порт виступає одночасно у якості боржника та кредитора - за зобов'язанням із сплати коштів та однозначно боржника по зобов'язанням, як сторони спільної діяльності за договором № 97-о. таким чином, заборгованість у розмірі 32 031,07 грн., яка є предметом розгляду даної справи, є спільною заборгованістю сторін по договору про спільну діяльність. При цьому частка в цій заборгованості кожної зі сторін відповідає частці від загального внеску кожної із сторін.

Позивачем, в свою чергу, були надані заперечення на відзив № 358/04-13 від 08.05.2015р. (вх. № 11975/15 від 12.05.2015р.) відповідно до яких позивач не погоджується з позицією відповідач з огляду на, крім іншого,те що підставою даного позову є невиконання відповідачем умов договору про надання послуг з використання мереж водовідведення № 351-О від 14.06.2004р., а не договору про спільну діяльність № 97-о.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 526, 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 5.2 договору № 351-О від 14.06.2004р. Абонент оплачує Порту послуги з використання мереж згідно калькуляції планової вартості послуг по експлуатації каналізаційних мереж Порта, діючий у період фактичного скиду стоків.

Згідно з п. 5.4 договору № 351-О від 14.06.2004р. оплата проводиться на підставі виставленого рахунку (за поточний місяць), направленого рекомендованим листом або врученого уповноваженому представнику Абонента під розпис на протязі 5-ти банківських днів з моменту виставлення. Рахунок включає в себе експлуатаційний витрати ТСХ порту, згідно узгодженої калькуляції планової вартості скиду.

Так, як вбачається з матеріалів справи, Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" на виконання вищенаведених умов договору № 351-О від 14.06.2004р. були надані послуги Товариству з обмеженою відповідальністю "Алді" на загальну суму 23 410,52 грн. згідно з рахунком № Пр/14 582 від 26.06.2012р. на суму 10 321,66 грн. та рахунком № Пр/14 628 від 31.07.2012р. на суму 13 088,86 грн., які в свою чергу відповідачем оплачені не були.

Таким чином, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд доходить висновку про правомірність заявленої позивачем до стягнення з відповідача заборгованості за договором № 351-О від 14.06.2004р. у розмірі 23 410,52 грн., яка в свою чергу підлягає стягненню на користь Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт".

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних за період з 11.07.2012р. по 19.02.2015р. у розмірі 1 833,72 грн. та інфляційні витрати за період з 11.07.2012р. по 19.02.2015р. у розмірі 6 786,83 грн. згідно наданого розрахунку.

Розглянувши позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору № 351-О від 14.06.2004р. були надані послуги Товариству з обмеженою відповідальністю "Алді" на суму 10 321,66 грн. згідно з рахунком № Пр/14 582 від 26.06.2012р., який в свою чергу було отримано відповідачем 03.07.2012р. відповідно до реєстру видачі рахунків та актів виконаних робіт субспоживачами порту за червень 2012 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Крім того, позивачем на виконання умов договору № 351-О від 14.06.2004р. також були надані послуги Товариству з обмеженою відповідальністю "Алді" на суму 13 088,86 грн. згідно з рахунком № Пр/14 628 від 31.07.2012р., посилання на дату отримання відповідачем якого матеріали справи № 916812/15-г не містять.

Згідно з п. 5.4 договору № 351-О від 14.06.2004р. оплата проводиться на підставі виставленого рахунку (за поточний місяць), направленого рекомендованим листом або врученого уповноваженому представнику Абонента під розпис на протязі 5-ти банківських днів з моменту виставлення. Рахунок включає в себе експлуатаційний витрати ТСХ порту, згідно узгодженої калькуляції планової вартості скиду.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, розглянувши позовні вимоги Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3 % річних за період з 11.07.2012р. по 19.02.2015р. за неналежне виконання відповідачем умов договору № 351-О від 14.06.2004р. в частині отриманих послуг згідно рахунку № Пр/14 582 від 26.06.2012р. на суму 10 321,66 грн., суд вважає їх обґрунтованими та такими, що нараховані відповідно до вимог чинного законодавства.

Проте, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3 % річних за період з 11.07.2012р. по 19.02.2015р. за неналежне виконання відповідачем умов договору № 351-О від 14.06.2004р. в частині отриманих послуг згідно рахунку № Пр/14 628 від 31.07.2012р. на суму 13 088,86 грн., суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів або будь-яких посилань на конкретну календарну дату його отримання відповідачем. А отже, встановити період прострочення виконання грошового зобов'язання за рахунком № Пр/14 628 від 31.07.2012р. на суму 13 088,86 грн. суду не вбачається за можливе.

При цьому, судом було здійснено перерахунок інфляційних витрат та 3 % річних за неналежне виконання відповідачем умов договору № 351-О від 14.06.2004р. в частині отриманих послуг згідно рахунку № Пр/14 582 від 26.06.2012р. на суму 10 321,66 грн.

Таким чином, за наслідком здійсненого судом перерахунку, до стягнення за неналежне виконання відповідачем умов договору № 351-О від 14.06.2004р. в частині отриманих послуг згідно рахунку № Пр/14 582 від 26.06.2012р., підлягають інфляційні витрати у розмірі 2 992,30 грн. та 3 % річних у розмірі 808,93 грн.

Отже, позовні вимоги Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" шляхом присудження до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алді" основного боргу у розмірі 23 410,52 грн., інфляційних витрат у розмірі 2 992,30 грн. та 3 % річних у розмірі 808,93 грн.

Судові витрати за розгляд позовних вимог покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України,

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алді" (68001, м. Іллічівськ, вул. Леніна, 6, кв. 1, ) на користь Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" (68001, м. Іллічівськ, вул. Праці, 6, ) основний борг у розмірі 23 410 (двадцять три тисячі чотириста десять) грн. 52 коп., інфляційні витрати у розмірі 2 992 (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 30 коп., 3 % річних у розмірі 808 (вісімсот вісім) грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі 1 552 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 11 коп.

3. В решті позову відмовити.

Наказ видати згідно ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 18.05.2015 року

Суддя Степанова Л.В.

Повне рішення складено 18 травня 2015 р.