ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р.Справа № 6/17-4949-2011
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І.

(Склад колегії суддів згідно розпорядження голови суду № 159 від 25.03.2015р.)

При секретарі судового засідання: Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від прокуратури Одеської області - Шивцова С.А., посвідчення № 005251 від 22.09.2012р.

від ТОВ „Юг-Сервіс-06" - Максименко С.А., за довіреністю № б/н від 19.12.2014р.

Інші представники сторін у судове засідання не з'явились. Про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора Одеської області про перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 20 травня 2014 року за нововиявленими обставинами

по справі № 6/17-4949-2011

за позовом прокурора Маліновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду Державного майна України в особі Відкритого акціонерного товариства „Холдінгова компанія „Краян"

до відповідачів: 1) Приватного підприємства „Ліардон"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю „Юг-Сервіс-06"

про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги

Відповідно до ст.44 ГПК України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

Встановила:

У грудні 2011 року прокурор Малиновського району м. Одеси звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та Відкритого акціонерного товариства "Холдінгова компанія "Краян" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Сервіс-06", Приватного підприємства "Ліардон" про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги № 2006/01/У від 10.04.2006р. та № 2006/02/У від 10.04.2006р.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилався на те, що оскаржувані ним договори відступлення права вимоги № 2006/01/У від 10.04.2006р. та № 2006/02/У від 10.04.2006р. підписані директором ПП "Ліардон" Берковою О.Г., яка не мала на момент їх підписання необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки ПП "Ліардон" 07.04.2006р. визнано банкрутом, призначено ліквідатора банкрута.

Крім того, прокурором зазначалося, що ТОВ "Юг-Сервіс-06" уклавши зазначені правочини став основним кредитором у справі №1-24-7-5/294-06-7817 про банкрутство державного підприємства - ВАТ "ХК"Краян", створена кредиторська заборгованість у розмірі 24 975 440,00 грн., яка негативно вплинула на фінансово-господарські показники підприємства та стала підставою для порушення нової справи про банкрутство ВАТ "ХК"Краян". Враховуючи приписи ст.ст.203,215 ЦК України та ст.23,25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", позивач просив визнати недійсними договори відступлення права вимоги № 2006/01/У від 10.04.2006р. та № 2006/02/У від 10.04.2006р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.02.2012р. у задоволенні позову відмовлено з посиланням на пропуск позивачем позовної давності.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.04.2012р. рішення господарського суду Одеської області від 21.02.2012р. скасовано, прийнято нове, позов задоволено, визнано недійсними оскаржувані договори на підставі ст.203, 215 ЦК України, ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Вищого господарського суду України від 25.07.2012р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.04.2012р. скасовано, рішення господарського суду Одеської області від 21.02.2012р. залишено в силі.

Постановою Верховного Суду України від 20.08.2013р. заяву Фонду державного майна України задоволено, постанову Вищого господарського суду України від 25.07.2012 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції. При цьому Верховний Суд України дійшов висновку, що прокурором не пропущено строк позовної давності по заявленим ним позовним вимогам.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.11.2013р. рішення господарського суду Одеської області від 21.02.2012р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.04.2012р. скасовано, справу передано на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.02.2014.р позов задоволено; договори відступлення права вимоги визнано недійсними.

Рішення мотивовано тим, що оскаржувані договори підписано особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, в подальшому договори відступлення права вимог схвалені сторонами оспорюваних договорів не були, позивачем не пропущено строк позовної давності

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2014р., залишеною в силі постановою Вищого господарського суду України від 16.07.2014р., рішення господарського суду Одеської області від 18.02.2014р.року скасовано, прийнято нове рішення про відмову у позові.

Апеляційна інстанція, посилаючись на ст.ст. 92, 241, 214 ЦК України, скасовуючи рішення місцевого суду зазначила про відсутність доказів того, що на час укладення спірних договорів ТОВ "Юг-Сервіс-06" було обізнано про те, що директор ПП "Ліардон" Беркова О.Г. не мала повноважень на їх укладання. Крім того, зазначено про те, що у подальшому ПП "Ліардон" фактично схвалило оспорювані правочини, оскільки на їх виконання ТОВ "Юг-Сервіс -06" передано, а ПП "Ліардон" прийнято векселя.

03.11.2014 року Прокуратура Одеської області звернулася до Одеського апеляційного господарського суду з заявою про перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2014р. за нововиявленими обставинами, якими вважає факти, встановлені ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2014р., що набрала законної сили 07.10.2014р., якою Беркову О.Г. звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч.2, 366 ч.1 КК України на підставі ст.49 ч.1 п.2 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно неї на підставі ст.284 ч.2 п.1 КПК України закрите.

Заявник стверджує, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2014р. і матеріалами досудового розслідування достовірно встановлено факт підроблення договорів відступлення права вимоги № 2006/01/У та № 2006/02/У від 10.04.2006р. та договорів №2006-Ш/01 та №2006-Ш/02 купівлі продажу товарів виробничо-технічного призначення, які укладені 15.03.2006р. між ПП „Ліардон" та ВАТ „Холдінгова компанія „Краян". Вказаний факт на думку прокурора має істотне значення для зазначеної справи у зв`язку з тим, що Одеський апеляційний господарський суд, приймаючи постанову від 20.05.2014р., обґрунтував її вищевказаними підробленими документами, що не було і не могло бути відомо прокурору на час розгляду справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 (колегія суддів: Разюк Г.П., Гладишева Т.Я., Колоколова С.І.) постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2014 залишено без змін, а заяву прокурора Одеської області залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.02.2015р. ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2014р. скасовано; справу передано на новий розгляд до Одеського апеляційного господарського суду в іншому складі суддів. Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.03.2015р. прийнято заяву до провадження в складі суду Лисенко В.А. - головуючий, судді Мацюра П.Ф., Ліпчанська Н.В.

25 березня 2015 року склад судової колегії змінено на підставі розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду № 159, у зв'язку з перебуванням судді Мацюри П.Ф. у відпустці. Суддю Мацюру П.Ф., замінено суддею Ярош А.І.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26.03.2015р. розгляд заяви відкладено за клопотанням ВАТ „Холдінгова компанія „Краян" .

Товариство з обмеженою відповідальністю „Юг-Сервіс-06" надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовити, постанову апеляційної інстанції від 20.05.2014р. залишити без змін.

Представники Фонду Державного майна України, ВАТ „Холдінгова компанія „Краян" та ПП „Ліардон" у судове засідання призначене на 12 травня 2015 року не з'явились, не скористались наданим їм ст. 22 ГПК України правом та повноважних представників не направили.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки повноважних представників суду не відомі.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності зазначених представників сторін.

Заслухавши пояснення представників прокуратури та ТОВ „Юг-Сервіс-06" судова колегія вважає, що вимоги про перегляд судового рішення (постанови апеляційного суду) за нововиявленими обставинами підлягають відмові з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 261.12.2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" зазначено, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

- по-перше, їх існування на час розгляду справи,

- по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи,

- по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Якщо нововиявлені обставини пов'язані із виявленням фактів подання експертом завідомо неправильного висновку, який було покладено в основу судового рішення, або завідомо неправильного перекладу документів чи пояснень учасників процесу, або подання фальшивих документів тощо, такі факти також мають бути підтверджені у встановленому законом порядку.

Днем виникнення названих обставин слід вважати день, коли вони стали або повинні були стати відомі заявникові. Якщо нововиявлена обставина пов'язана з вироком чи рішенням суду, днем виникнення такої обставини вважається день набрання законної сили вироком чи рішенням суду, які покладено в основу відповідного судового акта, або день коли заявникові стало чи повинно було стати відомо про набрання сили вироком чи рішенням.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Пунктом 5 зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 261.12.2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" встановлено, що не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог ГПК, зокрема, статті 101 цього Кодексу. Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК.

Як вбачається із позовної заяви в обґрунтування позовних вимог заявник послався на те, що оскаржувані ним договори відступлення права вимоги № 2006/01/У від 10.-4. 2006 р. та № 2006/02/У від 10.04.2006 р. підписані директором ПП "Ліардон" Берковою О.Г., яка не мала на момент їх підписання необхідного обсягу цивільної дієздатності, тобто за межами її повноважень, у зв'язку з банкрутством підприємства та усунення повноважень директора, який де факто не звільнений з посади, а де юре вже не мав повноважень щодо здійснення правочинів внаслідок покладенням них на ліквідатора підприємства.

У заяві про перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2014р. за нововиявленими обставинами, в її обґрунтування прокурор зазначає ті обставини, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2014 р. і матеріалами досудового розслідування достовірно встановлено факт підроблення договорів відступлення права вимоги. Ухвалою Малиновського суду м. Одеси від 30.09.2014р. задоволено клопотання прокурора та звільнено Беркову О.Г. від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 257 ч.2 366 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності. Ухвала набрала чинності 07.10.2014р. Зазначеними обставинами, на думку прокурора, порушено публічний порядок укладення правочинів, що є підставою відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України, для визнання його недійсним.

Але зазначені обставини є самостійною підставою позову, яка не заявлялася у судовому засіданні та впродовж всього періоду розгляду справи. Тому посилання прокурора про порушення публічного порядку укладення правочину не може бути прийнято до уваги, оскільки господарський суд при розгляді справи враховуючи встановлений нормами ГПК України принцип диспозитивності сторін в судовому процесі та належне згідно з приписів ст.22 ГПК України лише позивачу право визначати (змінювати) підстави позову, не вправі за власною ініціативою враховувати не визначену прокурором (позивачем) підставу при ухваленні судового рішення.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 112 ГПК України підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Обставини, на які посилається прокурор, факти підроблення договорів відступлення права вимоги, були встановлені і раніше, та їм надано правову оцінку в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2014, незважаючи на форму, у якій зазначені обставини були викладені - чи на підставі ухвали про звільнення від кримінальної відповідальності особи у зв'язку із сплавом строку давності, чи на підставі вироку, чи іншого документу.

Таким чином, фактичні обставини, що встановлені досудовим розслідуванням, були відомі сторонам по справі.

Відносно подальшого схвалення правочину, а саме вчинення службовою особою дії що свідчать про прийняття до виконання правочину, що зроблені особою, яка зловживаючи своїм службовим становищем, вчинила злочин, не може бути нововиявленими обставинами, оскільки схвалення правочину підлягало не тільки у діях особи, що притягувалась до кримінальної відповідальності, а також у діях інших осіб, відносно яких зазначені дані відсутні.

Так, матеріали справи свідчать, що на виконання спірних договорів ТОВ "Юг- сервіс - 06" передало, а ПП "Ліардон" прийняло векселя. (а.с.262-268 том 4).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України, які визначені у Постанові від 29.05.2013р., № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що: „ ....... припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

У зв'язку з наведеним господарському суду слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо:

- такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України);

- про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину..."

Слід зазначити, що на необхідність встановлення цих обставин та наданню їм оцінки звернув увагу Вищій господарський суд України у постанові від 04.11.2013р. по цієї справі скасовуючи рішення суддів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд.

З аналізу вказаної статті (92 ЦК України) та зазначених роз'яснень вбачається, що договір може бути визначений недійсним при наявності вищевказаних обставин і на підставі вимоги про це сторони договору від імені якої його було підписано не уповноваженою особою (або уповноваженою особою з перевищенням повноважень), в даному конкретному випадку ПП "Ліардон", оскільки укладанням цих договорів, при наявності вказаних обставин, могли бути порушені права лише вказаної особи.

Адже з позовом при визнання цих договорів недійсними з посиланням, як на підставу позову на відсутність повноважень на їх укладання з боку ПП "Ліардон" директором цього підприємства Берковою О.Г. має право саме ПП „Ліардон", однак, як свідчать матеріали справи, це підприємство такий позов не заявляло, а визначені прокурором позивачі по заявленому ним позову не є сторонами цих договорів.

Слід також зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ПП „Ліардон" не визнавало укладання цих договорів та оспорювало їх, а з позиції іншої сторони договорів - ТОВ "Юг-Сервіс-06" вбачається що це товариство визнає ці договори та вважає їх дійсними.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що на виконання спірних договорів ТОВ "Юг-Сервіс-06" передало, а ПП „Ліардон" прийняло векселя, тобто цими діями ПП Ліардон" фактично схвалило, вчинені від її імені договори представником, без повноважень, що згідно приписів ст. 214 ЦК України унеможливлює визнання цих правочину недійсним .

За таких обставин, враховуючи, що визначені заявником в якості нововиявлених обставини не мають істотного значення для вирішення спору та не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену судом у судовому рішенні (постанові апеляційної інстанції), приймаючи до уваги специфіку перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, що визначається їх юридичною природою, судова колегія вважає, що вказані обставини не підпадають під законодавче визначення нововиявлених та не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви прокурора Одеської області про перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2014р. за нововиявленими обставинами, а оскаржувана постанова Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2014р. залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 112-114 ГПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви прокурора Одеської області про перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 20 травня 2014 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2014р. залишити без змін.

Ухвала в порядку ст.ст. 105,114 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до ст. 110,114 ГПК України ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали складений 14.05.2015р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя А.І. Ярош