РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р. Справа № 918/149/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Сініцина Л.М.

суддів Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Юрчук Ю.М.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 26.02.15 р.

у справі № 918/149/15 (суддя Бережнюк В.В. )

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Будтех - Пром"

відповідач Приватне підприємство - фірма "АЛРІ"

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"

про стягнення заборгованості в сумі 1 164 473 грн. 08 коп.

за участю представників сторін:

позивача - Прищепа О.П., представник, договір про надання правової допомоги

відповідача 1 - не з'явився

відповідача 2 - Надієвець О.М., представник, довіреність у справі

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 26.02.2015 року у справі № 918/149/15 ( суддя Бережнюк В.В.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтех -Пром" про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" (адреса: 03150, м. Київ, вул. Щорса, буд 7/9, оф.19, ) в межах суми позовних вимог до останнього в розмірі 1 163 473,08 грн.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти відповідача, місцевий господарський суд керувався нормами cт.ст. 66, 67 ГПК України, приписами Інформаційного листа Вищого господарського суду № 01-8/2776 від 12.12.2006 р." Про деякі питання практики забезпечення позову, п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" , місцевий господарський суд прийшов до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вказаній справі , оскільки існує ймовірність того, що відповідач до завершення розгляду справи може передати у власність іншим підприємствам активи, що унеможливить або утруднить виконання рішення суду.

Не погодившись з постановленою ухвалою, відповідач 2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" звернулась з апеляційною скаргою, в якій вказує, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм господарського процесуального кодексу щодо його прав та законних інтересів. Зокрема, скаржник вказав, що оскаржувана ухвала винесена судом першої інстанції без його участі. Вважає, що задовільняючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, місцевий суд не обґрунтував своє рішення належними доказами, не зазначив об'єктивних обставин, які унеможливлять виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області від 26.02.2015р. у справі № 918/149/15.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали врахував всі обставини справи, зокрема велику ймовірність утруднення виконання рішення в майбутньому у разі задоволення позовних вимог.

З огляду на положення ст.ст. 65, 66 Господарського процесуального кодексу України, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, ст.526, ч.1 , ч.2 ст. 612 Цивільного кодексу України позивач у відзиві наголосив, що апеляційна скарга ТОВ "Станіславська торгова компанія" не підлягає до задоволення, а ухвала господарського суду Рівненської області від 26.02.2015 про вжиття заходів забезпечення позову постановлена з дотриманням вимог ГПК України, а тому просив залишити її без змін.

Відповідач 1 відзиву на апеляційну скаргу не надіслав,що не перешкоджає перегляду ухвали місцевого господарського суду.

В судове засідання з'явився представник апелянта, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, з підстав, викладених у ній. Просив ухвалу про забезпечення позову від 26.02.2015 р. скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник позивача заперечив щодо вимог, зазначених у апеляційній скарзі, просив врахувати письмові пояснення, викладені у відзиві. Оскаржувану ухвалу від 26.02.2015 р. просив залишити без змін.

Відповідач 1 не скористався правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечив явку свого представника у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином.

Так, ухвала суду від 20.04.2015 р. про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її до розгляду на 26.04.2015 р. учасникам судового процесу надіслана у встановленому порядку, що підтверджується відміткою канцелярії суду у лівому нижньому куті на зворотній стороні зазначеної ухвали від 21.04.2015р.

Крім того, в матеріалах справи містяться рекомендовані поштові повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу 1 (а.с. 72,74).

Колегія суддів вказує, що в ухвалах суду від 20.04.2015 р. про прийняття апеляційної скарги до провадження та від 29.04.2015р. про відкладення розгляду справи, явка сторін визначалась на їх розсуд та зазначалось, що неявка представників сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача 1.

У відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженої ухвали, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будтех - Пром" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача 1 Приватного підприємства - фірми "АЛРІ" та відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" про стягнення з відповідача 1 - 1000 грн. 00 коп. боргу за договором поруки від 01.09.2014 р. №01/09/14 та стягнення з відповідача 2 - 1 163 473 грн. 08 коп., з яких 989 144 грн. 37 коп. - основного боргу, 60 268 грн. 40 коп. - пені, 101 427 грн. 46 коп. - інфляційних втрат, 12 632 грн. 85 коп. - 3% річних ( а.с.31-35).

Разом з поданим позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будтех - Пром" звернулось в порядку ст.ст. 66,67 ГПК України із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" (адреса: 03150, м. Київ, вул. Щорса, буд 7/9, оф.19, ) в межах суми позовних вимог до останнього в розмірі 1 163 473,08 грн ( а.с.1-3).

Як вбачається з наявних матеріалів оскаржуваної ухвали, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачем 2 не виконано належним чином умови Договору № 01/09/14 від 01.09.2014 р. ,укладеного між ТзОВ "Будтех-Пром" та ТзОВ "Станіславська торгова компанія".

Відповідно до п.2.1 Договору, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Субпідрядник зобов'язується на свій ризик виконати та здати Підряднику в строк, визначений в графіку виконання робіт роботи з благоустрою території (далі - Роботи) на Об'єкті будівництва: "Збільшення потужності заводу по виробництву гібридного насіння кукурудзи та інших зернових культур ПрАТ "Райз-Максимко" в с. Зоря, Рівненського району Рівненської області.

01.09.2014 року сторонами було підписано додаткову угоду №1 до договору субпідряду №63-0814 від 28.08.2014.

21 листопада 2014 року між ТОВ "Будтех-Пром" та ТОВ "Станіславська торгова компанія" було укладено додаткову угоду №2 до договору субпідряду №63-0814 від 28.08.2014 року.

Відтак, на виконання взятих на себе зобов'язань по договору від 28.08.2014 року ТОВ "Будтех-Пром" здійснювало будівельні роботи, перелік яких встановлений Договором, що підтверджується довідками про вартість виконаних робіт форми КБ-3 та актами виконаних робіт форми КБ-2в за вересень та листопад 2014 року.

Проте, ТОВ "Станіславська торгова компанія" всіх своїх зобов'язань по оплаті вартості прийнятих робіт не було виконано, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 990 144,37 грн.

Враховуючи умови договору підряду та приписи ст. 625 ЦК України та з огляду на неналежне виконання відповідачем 2 своїх зобов'язань, позивач нарахував 60 268 грн. 40 коп. - пені, 101 427 грн. 46 коп. - інфляційних втрат, 12 632 грн. 85 коп. - 3% річних.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо заяви про забезпечення позову позивач вказав, що існує ймовірність того, що відповідач до завершення розгляду справи може передати у власність іншим підприємствам всі наявні активи, а такі дії в подальшому можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, зокрема унеможливлять забезпечити стягнення заборгованості в сумі 1 163 473,08 грн.

В обґрунтування своїх доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначив, що рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 16.05.2013 р. у справі № 909/286/13-г було стягнуто з ТОВ "Станіславська торгова компанія" на користь ТОВ "Південна промислова компанія" заборгованість в розмірі 664 345,96 грн.; рішенням господарського суду Харківської області від 11.09.2013р. по справі № 922/3111/13 стягнуто з ТОВ "Станіславська торгова компанія" на користь ТОВ "Індастріал Білдінг Груп" заборгованість в розмірі 1 811 978,58 грн.; рішенням господарського суду м. Києва від 11.07.2014р. по справі № 909/299/14 стягнуто з ТОВ "Станіславська торгова компанія" на користь ТОВ "Будівельний Альянс Груп" 127 278,27 грн. основного боргу; рішенням господарського суду м. Києва від 18.07.2014р. по справі № 910/9890/14 стягнуто з ТОВ "Станіславська торгова компанія" на користь ТОВ "Бізнес Профей" 4846,33 грн. боргу .

Враховуючи вищенаведене вважав, що у разі задоволення вимог позивача і до моменту прийняття та виконання рішення суду у відповідача 2 може бути відсутнє майно та кошти для задоволення вимог ТзОВ "Будтех-Пром".

Покликався на те, що обставини свідчать про очевидну загрозу правам та інтересам позивача - ТзОВ "Будтех-Пром".

Виходячи з наведених обставин, місцевий суд вжив заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" (адреса: 03150, м. Київ, вул. Щорса, буд 7/9, оф.19, ) в межах суми позовних вимог до останнього в розмірі 1 163 473,08 грн.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу, як захід забезпечення позову, передбачений п. п. 1 ч.1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України.

Інститут забезпечення позову в господарському процесі є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду. Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Отже, забезпечення позову застосовується судом, якщо невжиття цього заходу може ускладнити чи унеможливити виконання саме рішення суду.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У відповідності до роз'яснень п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" роз'яснено, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Судова колегія вважає за необхідне відзначити, що при задоволенні заяви про забезпечення позову, місцевим господарським судом вірно оцінено правову ситуацію, предмет спору, обґрунтованість припущення про те, що виконання рішення суду в подальшому може бути утруднене, та застосовано заходи до забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на кошти відповідача 2 на його рахунках лише в межах позовних вимог.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Рівненської області, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та майно відповідача 2 є необхідним як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача (пункт 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011р. № 16), адже у разі задоволення позову ТОВ "Будтех-Пром", відсутність у відповідача грошових коштів значною мірою утруднить виконання рішення господарського суду по даній справі або ж взагалі зробить його неможливим.

Також, рішенням господарського суду Рівненської області від 16 квітня 2015 року у даній справі позов задоволено частково. Серед іншого, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтех-Пром" 989 144 грн. 37 коп. заборгованості, 58 106 грн. 63 коп. пені, 90 977 грн. 67 коп. інфляційних втрат, 12 596 грн. 51 коп. 3% річних, 23 016 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору та 12 169 грн. 04 коп. витрат на оплату послуг адвоката

06 травня 2015 року на виконання означеного рішення видано судовий наказ .

Щодо доводів апелянта про порушення його процесуального права, у зв'язку з розглядом заяви про забезпечення позову без його участі, колегія суддів відзначає таке.

Так, згідно абз.2 п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" , питання про забезпечення позову може вирішуватись господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

За таких обставин судова колегія не вбачає порушення господарським судом Рівненської області вимог ст. 66 ГПК України , а доводи скаржника вважає помилковими.

Крім того, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції порушив його процесуальні права , не направивши йому копії ухвали від 26.02.2015 р., колегія суддів вважає неаргументованими і такими, що спростовуються матеріалами справи. Зокрема, як вбачається з наявної в матеріалах оскарження належним чином завіреної ухвали господарського суду Рівненської області від 26 лютого 2015 року ( аркуш 4) має місце відтиск штампу канцелярії суду № 580 та проставлена кількість примірників для відправлення -3. Таким чином, судом першої інстанції дотримані всі вимоги чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зауважує, що заходи забезпечення позову є співрозмірними, а ухвала господарського суду Рівненської області від 26 лютого 2015 року прийнята з дотриманням вимог п.п. 1,3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 " "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", а саме, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності заходів забезпечення позову.

Відтак Рівненський апеляційний господарський суд відзначає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскільки права відповідача оскаржуваною ухвалою не порушені, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 26 лютого 2015 року у справі № 918/149/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Гудак А.В.