РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р. Справа № 903/1313/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Мельник О.В. ,

судді Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Романчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Волинського обласного управління водних ресурсів на рішення господарського суду Волинської області від 10.02.2015р. у справі №903/1313/14 (суддя Дем`як В.М.)

за позовом приватного підприємства "Західводбуд", смт. Ратне Волинської області

до Волинського обласного управління водних ресурсів, м. Луцьк

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - головного управління державної казначейської служби України у Волинській області, м. Луцьк

про стягнення 212 911 грн. 34 коп.

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Свистун О.М., представник за довіреністю від 07.04.2015р.;

третьої особи - не з'явився;

Судом роз'яснено представнику права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Західводбуд" звернулося до господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з відповідача 212911,34 грн. заборгованості, з яких: 161475,00 грн. - основний борг, 34285,28 грн. - інфляційні втрати, 4697,58 грн. - 3% річних та 12453,48 грн. - пеня.

Рішенням господарського суду Волинської області від 10.02.2015р. позов задоволено.

Стягнуто з Волинського обласного управління водних ресурсів на користь приватного підприємства "Західводбуд" 212911,34 грн. заборгованості, з яких: 161475,00 грн. - основний борг, 34285,28 грн. - інфляційні втрати, 4697,58 грн. - 3% річних та 12453,48 грн. - пеня та 4259,00 грн. судового збору.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем виконані роботи згідно договору, які відповідачем прийняті, що підтверджується довідками про вартість виконаних робіт та актами приймання виконаних робіт, відповідач не виконав належним чином зобов'язань щодо оплати вартості виконаних робіт, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 161 475 грн., що підтверджується наданими в матеріали справи доказами, тому місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на вказану суму. Крім того, суд першої інстанції задоволив вимоги позивача щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до умов договору та норм чинного законодавства. При цьому, місцевим господарським судом не прийнято до уваги те, що відповідач фінансується за рахунок державного бюджету та у зв'язку із відсутністю бюджетних коштів відповідач не здійснив розрахунок за договором, зазначивши, що це не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення договірних зобов'язань.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Волинської області від 10.02.2015р., Волинське обласне управління водних ресурсів звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову про стягнення пені у розмірі 12 453,48 грн., прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що рішення в цій частині господарським судом прийняте з порушенням норм матеріального права, оскільки не було з'ясовано всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору. Скаржник також посилається на п. 30 договору на виконання робіт (капітального будівництва об'єкта) №5/13 від 24.09.2013р., відповідно до якого замовник не несе відповідальності за ненадходження/несвоєчасне надходження коштів з джерел фінансування. Вказує, що своєчасно виконав усі необхідні дії для забезпечення розрахунку з позивачем, однак у зв'язку із відсутністю бюджетних коштів кредиторська заборгованість погашена не була. Також, апелянт зазначає, що відповідно до п. 42 договору замовник несе відповідальність за порушення зі своєї вини грошових зобов'язань (несвоєчасну оплату виконаних робіт) при умові отримання фінансування з державного бюджету згідно затверджених видатків неустойку в розмірі 0,2% від простроченої суми із врахуванням офіційного індексу інфляції за весь час прострочення. Отже, вимога позивача про стягнення пені в розмірі подвійної ставки НБУ сумі 12 453,48 гри. є безпідставною. Відповідач своєчасно та добросовісно виконував усі необхідні дії для забезпечення розрахунку з позивачем. Наявність відкритих асигнувань станом на 30.12.2014 року зобов'язувало казначейську службу здійснити виконання платіжних доручень, що були надані відповідачем для оплати робіт за договором. Проте, казначейська служба зазначені платіжні доручення до виконання не прийняла і про причини їх повернення без виконання не повідомила. Скаржник зазначає, що являється бюджетною неприбутковою організацією, яка фінансується за рахунок державного бюджету та забезпечує цільове та раціональне використання бюджетних коштів на здійснення заходів, пов'язаних із запобіганням шкідливій дії вод і ліквідацією її наслідків, включаючи протипаводковий захист сільських населених пунктів та сільськогосподарських угідь. Кошти на погашення пені у бюджетних програмах, за якими працює відповідач не передбачено. При прийнятті рішення місцевий господарський суд не дослідив докази, що свідчать про відсутність вини відповідача за несвоєчасний розрахунок з позивачем та не розглянув питання про зменшення розміру пені.

Приватне підприємство "Західводбуд" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором полягає в тому, що він будучи проінформованим та маючи достатньо повноважень, не доклав жодних зусиль для оплати виконаних робіт, не привів умови договору у відповідність з урахуванням обставин, що склались на той час. Вважає, що саме з вини відповідача була створена заборгованість, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Головне управління державної казначейської служби України у Волинській області в письмових поясненнях №15-09/201-2855 від 21.04.2015р. зазначає, що відповідно до договору №5/13 від 24.09.2013р. відповідачем зареєстровано зобов'язання в сумі 458497,00 грн. Волинським обласним управлінням водних ресурсів перераховано приватному підприємству "Західводбуд" за КПКВК 7731810 "Здійснення заходів щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських і лісогосподарських угідь Волинської області" за виконані роботи кошти у сумі 297022,00 грн., сума кредиторської заборгованості по вказаному вище договору становить 161475,00 грн. Зазначена заборгованість в головному управлінні казначейства відповідачем не перереєстрована і не погашена. У 2014р. та у першому кварталі 2015р. бюджетні призначення на погашення вищезазначеної заборгованості відсутні.

Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду від 13.03.2015р. відповідачу поновлено процесуальний строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до слухання у складі колегії суддів: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мамченко Ю.А., суддя Мельник О.В.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 01-07/69 від 06 квітня 2015 року у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (судді-доповідача) по справі Грязнова В.В. призначено повторний автоматичний розподіл справи №903/1313/14, відповідно до якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Мамченко Ю.А., суддя Мельник О.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., судді Мельник О.В., Мамченко Ю.А.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.04.2015р. у зв'язку зі зміною складу суду, для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи з метою з'ясування обставин, що мають значення для справи новим складом суду розгляд справи відкладено.

Розпорядженням голови суду від 12.05.2015р. у зв'язку із перебуванням у відрядженні судді Мамченко Ю.А., внесено зміни до складу колегії суддів та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., судді Мельник О.В., Грязнов В.В.

В судових засіданнях 07.04.2015р та 12.05.2015р. представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав, вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та необґрунтованим, тому просить апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати частково.

Представник позивача в судовому засіданні 07.04.2015р. доводи апеляційної скарги заперечив, вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання 12.05.2015р. представники позивача та третьої особи не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Оскільки судом явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників позивача та третьої особи, за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 101 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників позивача та відповідача, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, між приватним підприємством "Західводбуд" (підрядником) та Волинським обласним управлінням водних ресурсів (замовником) було укладено договір про виконання робіт (капітального будівництва об'єкта) №5/13 від 24.09.2013р. (а.с. 9-11).

Відповідно до п. 1 договору замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання будівельно-монтажних робіт з капітального ремонту.

Згідно п. 2 договору об'єкт капітального ремонту: відновлення пропускної здатності русла річки Стохід з метою запобігання підтопленню земель і сільських територій Ковельського та Рожищенського р-н. Волинської області. Адреса розташування об'єкта с. Берегове, Рожищенського району Волинської області. Основні параметри об'єкта капітального ремонту (техніко-економічні показники) розчищення річки - 7,47 км.

Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені проектною документацією, яка є невід'ємною частиною договору. Склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі будівництва у разі внесення змін до проектної документації у порядку, зазначеному у п. 53 загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005р. №668 (п. 3 договору).

Згідно п. 4 договору передбачено, що підрядник розпочне виконання робіт з вересня 2013р. і завершить виконання в грудні 2013р.

Відповідно до п. 6 договору строки виконання робіт (капітального ремонту об'єкта) можуть змінюватись із внесенням відповідних змін у договір у разі не виділення передбачених планом бюджетних коштів, виникнення форс-мажорних обставин.

Договірна ціна робіт визначається на основі кошторисної документації, що є невід'ємною частиною договору є твердою і складає 458 497 грн. (п. 7 договору).

Згідно п. 23 договору фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Пунктом 24 договору сторони передбачили, що розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися із урахуванням положень загальних умов на підставі типових форм №КБ-2в, №КБ-3 проміжними платежами в міру виконання робіт за видами.

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Позивачем на виконання умов договору № 5/13 від 24.09.2013р. за вересень 2013р. - грудень 2013р. виконано роботи на загальну суму 458497,00грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат типової форми №КБ-3 (а.с. 13, 16, 19, 22 ) та актами приймання виконаних будівельних робіт типової форми №КБ-2в за вересень - грудень 2013р. (а.с. 14, 17, 20, 23), які підписані повноважними представниками сторін та скріплені відтисками їх печаток без зауважень.

Відповідач здійснив оплату робіт частково в сумі 297022 грн., що стверджується платіжними дорученнями №11 від 06.11.2013р. на суму 137 500,00 грн., №24 від 06.11.2013р. на суму 159522,00 грн. (а.с. 73-74).

Отже, враховуючи часткову оплату, на думку позивача, за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 161475 грн., що також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 01.08.2014р., який підписаний сторонами та скріплений відтисками печаток сторін (а.с. 27).

ПП "Західводбуд" направив на адресу відповідача претензію №19 від 10.09.2014р. в якій просив сплатити заборгованості в сумі 161475,00 грн.(а.с.25).

Відповідач у відповіді на претензію №1580/10/02-14 від 10.09.2014р. вказав, що не в змозі виконати свої зобов'язання за договором від 24.09.2013р. № 5/13 у зв'язку з відсутністю коштів у головного розпорядника Волинської облдержадміністрації (а.с.26).

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань, позивач звернувся до суду з позов про стягнення з відповідача 212911,34 грн. заборгованості, з яких: 161475,00 грн. - основний борг, 34285,28 грн. - інфляційні втрати, 4697,58 грн. - 3% річних та 12453,48 грн. - пеня.

При вирішенні спору судом апеляційної інстанції враховується наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з договору підряду, які регулюються § 1 (Загальні положення про підряд) Главою 61 ЦК України (Підряд) (ст.ст.837-864 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі встановлених договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 24 договору визначено, що розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися із урахуванням положень загальних умов на підставі типових форм №КБ-2в, №КБ-3 проміжними платежами в міру виконання робіт за видами.

Факт виконання позивачем робіт та прийняття їх відповідачем на загальну суму 458497,00 грн., підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат типової форми №КБ-3 (а.с. 13, 16, 19, 22 ) та актами приймання виконаних будівельних робіт типової форми №КБ-2в за вересень - грудень 2013р. (а.с. 14, 17, 20, 23)., які підписані без зауважень сторонами та скріплені їх печатками.

Відповідач не виконав належним чином зобов'язань щодо оплати вартості виконаних робіт, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 161 475 грн., що підтверджується наданими в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого суду, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в розмірі 161 475 грн. визнаються обґрунтованими та підлягають задоволенню як такі, що передбачені умовами договору та унормовані ст. 854 ЦК України.

При цьому, колегією суддів не приймаються до уваги доводи скаржника про відсутність бюджетних коштів на фінансування підрядних робіт виконаних за договором про виконання робіт (капітального будівництва об'єкта) №5/13 від 24.09.2013р., як обставини для звільнення відповідача від їх оплати, оскільки в разі відсутності таких коштів, Волинське обласне управління водних ресурсів було вправі та мало фактичну можливість призупинити виконання умов договору з моменту виявлення відсутності коштів для оплати робіт, а не приймати їх результати.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Окрім того, статтею 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують бездіяльність замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Судом також враховуються положення ч. 1 ст. 96 ЦК України згідно якої юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до п. 42 договору замовник несе відповідальність за порушення грошових зобов'язань (несвоєчасну оплату виконаних робіт, інших платежів) при умові отримання фінансування з державного бюджету згідно затверджених видатків неустойку в розмірі 0,2% від простроченої суми із врахуванням офіційного індексу інфляції за весь час прострочення.

Наявність у відповідача, як розпорядника бюджетних коштів, відповідних бюджетних асигнувань, достатніх для остаточного розрахунку з позивачем підтверджується випискою ГУДКС України у Волинській області з рахунку №0005 за 30.12.2013р. (а.с. 75), в якій залишок відкритих асигнувань на виконання програми КПКВ - 7731810 "Здійснення заходів щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських і лісогосподарських угідь Волинської області" становить 370 756,32 грн.

Отже, враховуючи викладене, апеляційним судом встановлено наявність умов для нарахування пені передбаченої п. 42 договору.

Позивачем, згідно наданого розрахунку нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період 01.01.2014р. по 30.06.2014р.в сумі 12 453,48 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 Закону розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Колегією суддів встановлено, що розрахунок пені є арифметично вірним та проведений з дотримання вимог ч. 6 ст. 232 ГК України щодо строку нарахування штрафних санкцій, тому підлягає до задоволення.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено у зменшенні розміру пені на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України, судом не приймається до уваги з наступних підстав.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (ч. 1 ст. 233 ГК України). Аналогічне правило міститься й в ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, також закріплено в п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач, як на підставу зменшення штрафних санкцій посилається на те, що являється бюджетною неприбутковою організацією, яка фінансується за рахунок державного бюджету та забезпечує цільове та раціональне використання бюджетних коштів на здійснення заходів, пов'язаних із запобіганням шкідливій дії вод і ліквідацією її наслідків, включаючи протипаводковий захист сільських населених пунктів та сільськогосподарських угідь, коштів на погашення пені у бюджетних програмах, за якими працює відповідач не передбачено.

Суд звертає увагу скаржника на те, що зменшення розміру правомірно нарахованої пені є правом, а не обов`язком суду. Окрім того, наведені відповідачем обставини не є тими підставами, згідно вищезазначеної постанови Пленуму ВГСУ, що дають суду підстави для застосування даного права.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія вважає позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат за період з 01.01.2014р. по 30.11.2014р. в сумі 34285,28 грн. та 3% річних за період з 01.01.2014р. по 20.12.2014р. в розмірі 4697,58 грн. законними та обґрунтованими, такими, що правильно нараховані та задоволенні господарським судом.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Волинського обласного управління водних ресурсів на рішення господарського суду Волинської області від 10.02.2015р. у справі №903/1313/14 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.