ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2015 р. Справа № 914/1543/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

Матущака О.І.

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні за № 646 від 02.07.2014 р. (вх. № ЛАГС 01-05/3190/14 від 10.07.2014 року)

на рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2014 року

у справі № 914/1543/14

за позовом: Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок», м.Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради, м. Львів

про стягнення неустойки у розмірі 119 345,70 грн.

за участю представників:

від позивача: Плахунін В.Ф. - довіреність № 472 від 29.05.2014 року ;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Комунальна 3-тя міська клінічна лікарня звернулась до Господарського суду Львівської області із позовом до ТзОВ «Краківський ринок» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради про стягнення неустойки у розмірі 119 345,70 грн. (враховуючи заяву про зміну позовних вимог).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.06.2014 року у справі № 914/1543/14 (суддя Березяк Н.Є.) в позові Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням Комунальна 3-тя міська клінічна лікарня подала апеляційну скаргу за № 646 від 02.07.2014 р., в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2014 року скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. А саме скаржник стверджує, що місцевий господарський суд прийшов до помилкового висновку щодо обчислення строку договору оренди з 07.09.2001 р. - тобто з моменту підписання акта прийому-передачі приміщення, оскільки це суперечить чинним на момент укладення договору положенням Закону України від 10.04.1992 р. "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу б/н і дати (вх. № суду 01-04/4569/14 від 11.08.2014 р.), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 року та від 05.05.2015 року змінювався склад колегії суддів.

Відповідач та третя особа явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечили, незважаючи на те. що про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.05.2001 року між Комунальною 3-тьою міською клінічною лікарнею (орендодавець) та ТзОВ «Краківський ринок» (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 0740-В. Згідно умов договору позивач передав, а відповідач прийняв в орендне користування терміном на 10 років окремо стоячу двоповерхову будівлю колишнього гінекологічного відділення лікарні (літера «Б-2») загальною площею 933,9 кв.м. по вул. Рапопорта, 6 у м.Львові.

Підпунктом 3.3.6 п.3.3 сторони погодили, що після закінчення строку дії договору оренди орендар здає орендодавцю будівлю за актом передачі у такому стані, в якому вона буде на момент закінчення договору оренди.

Листами № 559 від 25.05.2011 року, №643 від 27.06.2011 року, №1105 від 16.11.2011 року, №94 від 31.01.2013 року, № 171 від 14.02.2014 року позивач вимагав повернути об'єкт оренди в зв'язку із закінченням строку дії договору оренди. Проте дані листи були залишені без належного реагування.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції просив стягнути з відповідача неустойку за травень-червень 2011 року в сумі 119345,70 грн., в зв'язку з неповерненням майна після закінчення договору оренди.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ч.2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч.2 п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Відповідно до п. 3.3.6 договору після закінчення дії договору орендар здає орендодавцю будівлю за актом передачі у такому стані, в якому вона буде на момент закінчення договору оренди.

Водночас, згідно із ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до приписів ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму, наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані , який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як зазначено у чч. 3,4 п. 5.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", слід враховувати, таке, що підстави припинення договорів оренди визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Водночас у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 26.02.2014 року у справі № 910/5414/13 та в постанові Верховного Суду України від 20.11.2012 року у справі №12/75-2167-33/75-4/180.

Отже, за умовами п. 3.3.6 договору та ч. 2 ст. 795, ст. 785 Цивільного кодексу України, підставою для стягнення неустойки у даній справі є користування відповідачем орендованим майном після припинення дії договору та підписання акту приймання-передачі приміщення.

Як встановлено судом та не заперечувалось представниками сторін, відповідач не повернув орендованого приміщення згідно акту приймання-передачі, продовжував ним користуватись.

В подальшому рішенням Господарського суду Львівської області від 01.08.2012 року у справі № 5015/2286/12 визнано право спільної часткової власності Львівської міської ради та ТзОВ «Краківський ринок» на приміщення в окремо стоячій будівлі бувшого гінекологічного відділення, що позначена на плані літерою Б-2 за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6 загальною площею - 933,9 м2 та визнано за ТзОВ «Краківський ринок» право власності на частку в розмірі 77/100 приміщень в окремо стоячій будівлі бувшого гінекологічного відділення, що позначена на плані літерою Б-2 за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта,6 загальною площею - 933,9 м2

Рішення набрало законної сили 10.04.2013 року згідно постанови Вищого господарського суду України у справі № 5015/2286/12.

Враховуючи те, що відповідач не повернув орендованого приміщення згідно акту приймання-передачі та в подальшому набув право власності на нього, у суду відсутні підстави для стягнення неустойки за фактичне користування орендованим приміщенням, а тому в позові Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні до ТзОВ «Краківський ринок» про стягнення неустойки у розмірі 119 345,70 грн. за період з 02.05.2011 року по 01.07.2011 року слід відмовити.

У зв'язку із викладеним, Львівський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2014 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 26.06.2014 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено і підписано 14.05.2015 року

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Матущак О.І.