РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015Справа №910/2520/15-г

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Темпус»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачаШилова Віталія Володимировича
простягнення 11 684,77 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Тараненко А.П.
від відповідача:Семенюк О.В.
від третьої особи:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (надалі - ПАТ «СК «Уніка») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Темпус» (надалі - «Товариство») про стягнення 11 684,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «СК «Уніка» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/60785578 внаслідок настання страхової події дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Ford, реєстраційний номер АА 5298 СР, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до відповідача як винної особи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2015 р. порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Шилова Віталія Володимировича, розгляд справи призначено на 11.03.2015 р.

Розгляд справи неодноразово відклався з незалежних від суду обставин.

25.03.2015 р. представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав того, що вина за скоєне ДТП та відсутність належного повідомлення позивача про її настання покладається на водія транспортного засобу MAN TGA, реєстраційний номер АА 9976 КК, а не на відповідача як роботодавця такої особи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2015 р. розгляд справи призначено на 27.04.2015 р.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, вимоги ухвали суду виконала, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала.

В судове засідання представник відповідача з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

Третя особа, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2014 р. між ПАТ «СК «Уніка» (страховик) та Товариством (страхувальник) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/60785578 (№030312/4420/0000002), об'єктом страхування за яким є цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним транспортного засобу автомобіля MAN TGA, реєстраційний номер АА 9976 КК.

16.08.2014 р. о 05:30 год. в м. Києві по Кільцевій дорозі на м. Вишневе сталася ДТП за участі автомобіля відповідача та автомобіля Ford, реєстраційний номер АА 5298 СР, а саме: працівник відповідача Шилов В.В., керуючи автомобілем MAN TGA, при зміні напрямку руху праворуч не впевнився, що це буде безпечно, в наслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Ford, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9424460.

18.08.2014 р. потерпіла особа звернулася до ПАТ «СК «Уніка» з поясненнями про настання спірної ДТП 16.08.2014 р.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження (звіт) №2809/2761, складеного 04.09.2014 р. р. суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ «Юніверсал асістанс-Україна», вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Ford, реєстраційний номер АА 5298 СР, що дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, в результаті його пошкодження при ДТП складає 11 684,77 грн.

18.09.2014 р. власник транспортного засобу - автомобіля Ford, реєстраційний номер АА 5298 СР, звернувся до позивача із заявою про виплату матеріального збитку.

На підставі страхового акту №00149946, затвердженого 09.10.2014 р., позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором №АІ/60785578, перерахував на користь потерпілої особи суму страхового відшкодування у розмірі 11 684,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням №016241 від 14.10.2014 р.

Статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9424460 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль MAN TGA, реєстраційний номер АА 9976 КК, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Ford, реєстраційний номер АА 5298 СР, належить Товариству та знаходився під керуванням Шилова В.В. під час перебування у трудових відносинах з Товариством.

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами підпункту «ґ» пункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Тобто зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у нього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції Закону України від 17.02.2011 р. N 3045-VI) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок страховика повідомити письмово страхувальника про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, право страховика подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду регламентовано положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і пов'язується саме із встановленим фактом неповідомлення страховика у встановлені законом строки.

При цьому неузгодженість пунктів статей 33 та 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після внесених змін згідно із Законом України від 17.02.2011 р. N 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» не може обмежувати встановлене статтею 38 цього Закону право страховика подати регресний позов у разі недотримання строків і умов повідомлення його про дорожньо-транспортну пригоду, а відтак і не може бути підставою для відмови у позові.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12.02.2014 р. у справі №6-1цс14.

Матеріли справи не містять, а відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту повідомлення Товариством (страхувальником) позивача про настання спірної ДТП 16.08.2014 р. у визначений п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» термін.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з пунктом 36.6 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, та яка в даному випадку становить 0,00 грн.

Враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом №АІ/60785578 розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену судом вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 11 684,77 грн. у строк до моменту звернення позивача із даним позовом до суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з Товариства на користь ПАТ «СК «Уніка» суми страхового відшкодування у розмірі 11 684,77 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Темпус» (04053, м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 3/5; ідентифікаційний код 38261367) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А; ідентифікаційний код 20033533) суму страхового відшкодування у розмірі 11 684 (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 77 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.05.2015 р.

Суддя В.П. Босий