РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015Справа №910/7838/15-г
Господарський суд міста Києва у складі судді Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛИВА ТРЕЙД»

про стягнення 8888,33 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Карпенко І.В. (довіреність б/н від 10.06.2014);

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» (далі позивач) звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛИВА ТРЕЙД» (надалі відповідача) 5995,97 грн. основної заборгованості, 787,69 грн. пені, 839,44 грн. інфляційних витрат, 66,04 грн. три проценти річних, 1199,19 грн. штрафу та судові витрати у розмірі 1827,00 грн.

Позов обґрунтовано не виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки товару № 507/14, укладеного між сторонами 10.10.2014 року щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару.

У судовому засідання 13.05.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

10 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір поставки товару № 507/14 (далі - договір), у відповідності до умов п.1.1. якого позивач зобов'язався поставити і передати у власність відповідача, а відповідач приймає і оплачує алкогольні та безалкогольні напої (далі - товар) в асортименті, партіями згідно накладних, на умовах визначених у цьому договорі.

Безпосередній перелік, кількість, асортимент та ціна товару, що поставляється за даним договором визначається у відповідних додатках (специфікаціях) до даного договору або можуть погоджуватись сторонами при підписанні видаткових (товарних чи товарно-транспортних) накладних, що є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.2.1. поставка товару здійснюється силами, засобами і за рахунок позивача безпосередньо на склад відповідача за адресою : м. Київ, вул. А.Ахматової, 30.

Згідно п.2.6. датою поставки і переходу права власності вважається дата передачі позивачем товару з поставленням відмітки уповноваженою особою відповідача про отримання товару на товарній накладній позивача.

У пункті 3.1. договору зазначено, що загальна вартість договору становить загальну вартість товару поставленого згідно накладних.

Строк дії договору визначений у п.9.1 і 9.2 де вказано, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2015 року, при цьому, закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, які виникли під час його дії. Договір може бути пролонгований у відповідності до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором поставки виконав, на підставі видаткових накладних (завірених належним чином з відміткою відповідача про отримання та печатками сторін) за №№ РН-0030010 і РН-0030011 від 14.10.2014 року поставив відповідачу товар на загальну суму 7 142,73 грн. Відповідачем товар на суму 646,76 грн. на підставі накладної № 13 від 11.02.2015 року частково повернутий позивачу, загальна сума поставленого товару становить 6 495,97 грн.

Згідно до п.4.1. оплата товару здійснюється відповідачем шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок позивача протягом 30 календарних днів з дати поставки.

Відповідач свої зобов'язання за договором виконав частково на підставі платіжного доручення №126 від 21.01.2015 року здійснив оплату товару в сумі 500,00 грн., що підтверджується випискою з банку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свій обов'язок щодо оплати за договором поставки в сумі 5995,97 грн., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, не надано суду доказів сплати грошових коштів в загальному розмірі 5995,97 грн.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується із положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості відповідача за договором поставки товару №507/14 у загальному розмірі 5995,97 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не були спростовані відповідачем, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» в частині стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛИВА ТРЕЙД» 5995,97 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином відповідач є таким, що порушив грошове зобов'язання, оскільки не сплатив заборгованість в строк, визначений умовами договору.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно частини другої ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

При цьому, незалежно від способу та бази визначення розміру неустойки договором, вона не може перевищувати той розмір, який встановлено законом, як граничний.

Згідно з частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України пеня є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 7.1. Договору за прострочення оплати, порушення строків оплати згідно п.4.1. відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Судом зазначає, що позивачем не вірно здійснено розрахунок суми пеня у розмірі 787,69 грн. у зв'язку з чим було здійснено перерахунок та встановлено, що розмір пені складає 789,50 грн.

Згідно до п.7.2. відповідач сплачує штраф у розмірі 20% від простроченої оплати при простроченні оплати на строк більш ніж 60 днів.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 787,69 грн. пені, 839,44 грн. інфляційних витрат, 66,04 трьох процентів річних, 1199,19 грн. штрафу за несвоєчасну сплату за отриманий товар обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Відповідно ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 5995,97 грн. основної заборгованості, 787,69 грн. пені, 839,44 грн. інфляційних витрат, 66,04 грн. три проценти річних, 1199,19 грн. штрафу належно обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛИВА ТРЕЙД» (02192, м. Київ, вул. Малишка, буд.1, код 39382823) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» (01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд.16, код 31566495) заборгованість за поставлений товар в розмірі 5995,97 грн. основної заборгованості, 787,69 грн. пені, 839,44 грн. інфляційних витрат, 66,04 грн. три проценти річних, 1199,19 грн. штрафу, а також судовий збір в сумі 1 827,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення підписаний 15.05.2015р.

Суддя Я.А. Карабань