РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2015Справа №910/9481/15

За позовом Фізичної особи-підприємця Решотка Сергія Павловича
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест»
Простягнення 180 021,65 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Сагайдак А.В. - ордер серія ДП №000023 від 15.12.2014 року (дог. №15-10/01 від 15.10.2012 року);

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Решотка Сергій Павлович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» про стягнення 128 700,00 грн. - основного боргу, 1 826,15 грн. - 3% річних, 20 704,50 грн. - інфляційних втрат, 20 856,00 грн. - пені, 6 435,00 грн. - штрафу, витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката в розмірі 1 500,00 грн. та зі сплатою судового збору в розмірі 3 600,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконані грошові зобов'язання за договором оренди автотранспортної техніки №133 від 13.06.2014 року.

Ухвалою суду від 17.04.2015 року було порушено провадження у справі №910/9481/15 та призначено її до розгляду на 15.05.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 15.05.2015 року подав документи на виконання вимог ухвали суду, а також надав усні пояснення відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 15.05.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 15.05.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2014 року між Фізичною особою-підприємцем Решотка Сергієм Павловичем (позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» (відповідач, орендар) був укладений договір оренди автотранспортної техніки №133, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов'язується передати орендарю в тимчасове платне користування автотранспортну техніку - екскаватор Caterpillar 320 D, державний №38477 АА, а також зобов'язується забезпечити своїми силами її керування та технічну експлуатацію, а орендар зобов'язується прийняти в тимчасове платне користування техніку під керуванням водія орендодавця і зобов'язується сплачувати орендодавцю встановлену договором орендну плату.

Додатковою угодою №1 до договору сторони внесли зміни до договору, виклавши п. 1.2 у наступній редакції «Предметом договору є екскаватор Caterpillar 320 D, державний №40037 АА».

Відповідно до п. 3.1 договору техніка передається орендарю за замовленням орендаря.

Розділом 5 договору сторони погодили орендну плату та порядок розрахунків:

п.5.1 розмір орендної плати складає за 1 годину екскаватора - 275,00 грн.;

п.5.2 час фактичного використання техніки оформлюється актом виконаних робіт, підписаним представниками сторін по даному договору. Підписання акту виконаних робіт (наданих послуг) представником замовника є підтвердженням відсутності будь-яких претензій з його боку;

п. 5.7 орендна плата вноситься шляхом безготівкового (на поточний рахунок зазначений в договорі) або готівкового розрахунку у формі 100% оплати суми, зазначеної в акті виконаних робіт (наданих послуг), не пізніше наступного дня за днем підписання такого акту.

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє по 31.12.2014 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання.

На виконання умов договору позивачем за період з серпня по листопад 2014 року було передано в оренду позивачу техніку під керуванням водія на загальну суму 128 700,00 грн., що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг): 328 від 31.08.2014 року на суму 25 025,00 грн., №27 від 30.09.2014 року на суму 47 575,00 грн., №16 від 31.10.2014 року на суму 52 525,00 грн., №1 від 10.11.2014 року на суму 3 575,00 грн.

Проте, відповідач не здійснив сплату орендних платежів, в зв'язку з чим його заборгованість за договором оренди автотранспортної техніки №133 від 13.06.2014 року становить 128 700,00 грн.

В зв'язку з чим позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 128 700,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 128 700,00 грн.

Позивач за прострочення строків сплати орендних платежів, керуючись пунктом 8.3 договору, нарахував та просить стягнути з відповідача 20 856,00 грн. пені та 6 435,00 грн. штрафу.

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що відповідачем прострочено виконання свого обов'язку по своєчасній сплаті орендних платежів обладнання за договором оренди автотранспортної техніки №133 від 13.06.2014 року, що є підставами для застосування до відповідача господарських санкцій, обумовлених договором, та відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Умовами п. 8.3 договору сторони погодили, що у разі прострочення оплати оренди орендар сплачує орендодавцю штраф в розмірі 5% від суми боргу та пеню в розмірі 0,5% від суми боргу за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, за згодою сторін може бути перерахована за період дії терміну позовної давності, але розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, ст. 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме, в сумі 19 506,98 грн.

Здійснивши перерахунок штрафу, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 6 435,00 грн.

Позивач просить суд також стягнути з відповідача 1 826,15 грн. три відсотки річних та 20 704,50 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають повному задоволенню, а саме, в сумі 1 826,15 грн. та в сумі 20 704,50 грн., відповідно.

Позивач просить стягнути з відповідача 1 500,00 грн. витрат, пов'язаних з оплатою адвокатських послуг.

Надання позивачу адвокатських послуг підтверджується наявними в матеріалах справи: договором про надання правової (юридичної) допомоги №15-10/01 від 15.10.2012 року, укладеним між позивачем та Адвокатським об'єднанням «Адвокатське бюро «Кулаков, Біднягін і Партнери» , додатковою угодою №6 від 10.11.2014 року до договору про надання правової (юридичної) допомоги №15-10/01 від 15.10.2012 року, свідоцтвом про реєстрацію Адвокатського об'єднання «Адвокатське бюро «Кулаков, Біднягін і Партнери» №629 від 06.10.2009 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №2612 від 03.09.2012 року на ім'я Сагайдак Андрія Васильовича, ордером серії ДП №000022 від 15.12.2014 року, платіжним дорученням №36 від 20.03.2015 року на суму 10 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

З огляду на викладене та враховуючи, часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 1 476,26 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 27, ) на користь Фізичної особи-підприємця Решотка Сергія Павловича (місцезнаходження: 50083, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пров. Шверника, буд. 21, ідентифікаційний номер ) 128 700 (сто двадцять вісім тисяч сімсот) грн. 00 коп. - заборгованості, 1 826 (одну тисячу вісімсот двадцять шість) грн. 15 коп. - 3% річних, 20 704 (двадцять тисяч сімсот чотири) грн. 50 коп. інфляційних втрат, 19 506 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот шість) грн. 98 коп. - пені, 6 435 (шість тисяч чотириста тридцять п'ять) грн. 00 коп. - штрафу, 1 476 (одну тисячу чотириста сімдесят шість) грн. 26 коп. - витрат на послуги адвоката, 3 543 (три тисячі п'ятсот сорок три) грн. 45 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повне рішення складено

20.05.2015 року