ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р.Справа № 922/1106/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про розірвання договору та зобов'язання звільнити земельну ділянку
за участю представників:

позивача - Жилка С.Е.(дов №08-11/4691/2-14 від 24.12.2014року)

відповідач - ОСОБА_3 (дов від 20.12.2012року )

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків, в якій просить суд розірвати договір оренди землі від 22.07.2005'року, реєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 75175/05, укладений між Харківською міською радою та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2.

Зобов'язати суб'єкта підприємницької діяльності-фізичну особу ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку загальною площею 0,0565 га по АДРЕСА_1 та повернути її Харківській міській раді , привівши вказану земельну ділянку в придатний для подальшого використання стан , не гірший порівняно з тим, в якому він одержав її в оренду.

Ухвалою господарського суду від 26.02.2015року порушено провадження у справі №922/1106/15, розгляд справи призначено на 24.03.2015року.

Ухвалою господарського суду від 24.03.2015року, у зв'язку із неявкою в судове засідання представника відповідача , розгляд справи відкладено до 14.04.2015року.

Ухвалою господарського суду від 14.04.2015року продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів до 09.05.2015 року, розгляд справи відкладено до 27.04.2015року.

Ухвалою господарського суду від 27.04.2015року, з метою належного повідомлення відповідача про час ті місце розгляду справи, за адресою вказаною в ЄДРПОУ, розгляд справи відкладено до 12.05.2015року

12.05.2015року від представника відповідача, через канцелярію господарського суду (вх.№18403) надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ФОП ОСОБА_4

Також , 12.05.2015року від ФОП ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, з метою ознайомлення з матеріалами справи.

Господарський суд розглянувши вищевказані клопотання відмовляє в їх задоволенні виходячи з наступного :

- щодо про залучення до участі у справі №922/1106/15 в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору стороні відповідача ФОП ОСОБА_4, господарський суд не вбачає правових підстав для залучення останнього в якості третьої особи з наступних підстав:

в силу приписів постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Отже, особа яка бажає взяти участь у справі як третя особа без самостійних вимог має право перебувати з однією із сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Підставою вступу (залучення) у судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість в результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред'явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача.

Частина 2 ст. 27 ГПК України встановлює вимоги до змісту заяви про залучення чи допущення третіх осіб.

Якщо особа бажає вступити у справу як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, вона подає заяву про вступ у справу.

Якщо сторона чи прокурор вважають необхідною участь особи у справі як третьої особи вони подають заяву про залучення третьої особи до участі у справі.

У заяві про вступ або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, повинно бути зазначено:

а) на стороні позивача чи відповідача братиме участь третя особа;

б) підстави вступу або залучення, які полягають у тому, які правовідносини існують у третьої особи з однієї із сторін та яким чином рішення суду вплине на ці правовідносини.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України встановлює механізм вирішення питання про можливість залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, однак, представник третьої особи, в порушення вимог ст. 27 ГПК України при зверненні до суду з відповідним клопотанням не не обґрунтував мети участі таких осіб у справі, яким чином рішення господарського суду може вплинути на їх права чи обов'язки, в зв'язку з чим, господарський суд, з врахуванням норм ГПК України, відмовляє в задоволенні вищевказаного клопотання.

- щодо відкладення розгляду справи:

господарський суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні представників сторін, та неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. При цьому, питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи.

Провадження у справі порушено 26.02.2015 року, тобто дана справа слухається судом досить тривалий час, в зв'язку з чим, сторони, зокрема, позивач, мали достатньо часу для надання відповідних доказів по справі, крім того, господарський суд констатує, що відповідач 30.04.2015року о 13:00 год знайомився з матеріалами справи, про що свідчить відмітка в Журналі обліку заяв про надання доступу до матеріалів судових справ та судових рішень , а тому враховуючи приписи статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), відповідно до якої кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону, суд не вбачає правових підстав для подальшого відкладання розгляду справи, оскільки наявних у матеріалах справи доказів достатньо для подальшого розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Представник позивача в судовому засіданні 12.05.2015року підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.05.2015року заперечував проти заявлених позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, через канцелярію господарського суду (вх.18574 від 12.05.2015року) супровідним листом долучив документи в підтвердження своєї позиції по суті спору, зокрема, копію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, свідоцтва про право власності, копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірну будівлі, вказані документи долучені до матеріалів справи на підставі ст.22 ГПК України .

Враховуючи те, що норми ст.38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, та відповідача встановив наступне.

Рішенням Харківської міської ради від 24.11.2004 р. №191/04 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів», суб'єкту підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_2 було надано в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0565 га в межах акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості від 14.04.2005 р. № 969/05, для будівництва торговельного комплексу по АДРЕСА_1 до 01.12.2006 року, але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації, та для експлуатації до 01.12.2029 року.

Вказаним рішенням Харківської міської ради суб'єкта підприємницької діяльності-фізичну особу ОСОБА_2 було зобов'язано до початку будівництва одержати архітектурно-планувальне завдання на розробку робочого проекту в управлінні містобудування та архітектури, розробити та догодити у встановленому порядку робочий проект на будівництво об'єкта, одержати в інспекції Держархбудконтролю Головного управління містобудування, архітектури і земельних відносин дозвіл на виконання будівельних робіт.

На підставі вказаного рішення між Харківською міською радою та суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі від 22.07.2005 року, зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» з книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за 36 75175/05.

Відповідно до пункту 2 договору оренди землі від 22.07.2005 року, зареєстрованого за № 75175/05 суб'єкту підприємницької діяльності-фізичній особи підприємця: ОСОБА_2 була передана вільна земельна ділянка загальною площею 0,0565 га.

Відповідно до п.8 даний договір було укладено строком: на період будівніцтва до 01.12.2006 року (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації та на період експлуатації до 01.12.2029 року).

Відповідно до п. 15 вказаного договору оренди землі земельна ділянка передавалась в оренду для будівництва торговельного комплексу (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації та для його експлуатації.

Пунктом 17 цього договору оренди землі була заборонена самовільна забудова вказаної земельної ділянки.

Пунктом 19 цього договору оренди землі була заборонена зміна цільового призначення земельної ділянки.

Відповідно до п. 28 договору оренди землі № 75175/05 від 22.07.2005 року орендодавець має право вимагати використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно цього договору.

Відповідно до п. 39 договору оренди землі № 75175/05 від 22.07.2005 року розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається за умови використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Вказана земельна ділянка фактично була передана орендодавцем орендарю, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 22 липня 2005 року, складеним у присутності представників сторін договору оренди, скріпленим їх підписами те печаткою.

Відповідно до п. 15 договір оренди землі від 22.07.2005 року, зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 75175/05, умовою використання зазначеної земельної ділянки в договорі вказано, що земельна ділянка передавалась в оренду для будівництва торговельного комплексу (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації) та для експлуатації.

Пунктом 41 договору оренди землі від 22.07.2005р. № 75175/05 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Відповідно до п. 38 вказаного договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-013 від 18.11.2013 року, отриманого на запит Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, земельна ділянка площею 0,0565 га кадастровий номер НОМЕР_1 розташована в Московському районі міста Харкова по АДРЕСА_1 належить до земель житлової та громадської забудови і повинна використовуватись для будівництва торговельного комплексу та його експлуатації. Зазначена земельна ділянка належить до комунальної власності.

Головним спеціалістом відділу по обстеженню земельних ділянок Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Мішуровим А.О. було проведено обстеження земельної ділянки, розташованої в місті Харкові по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0565 га. По результатам обстеження було складено відповідний акт. Обстеженням на місцевості було встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,0565 га по АДРЕСА_1 не огороджена, будівництво торговельного комплексу не розпочато. На земельній ділянці розміщена нежитлова будівля, орієнтовною площею 90 кв. м (магазин), чим порушено умови договору оренди землі від 22.07.2005 р. № 75175/05 (акт обстеження від 28.11.2014 р. № 2645/14).

Рішенням 17 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 25.12.2007 року № 278 07 рішення Харківської міської ради, яким СПД ФО ОСОБА_2 була надана в оренду земельна ділянка по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0565 га для будівництва торговельного комплексу було скасовано в частині надання земельної ділянки.

Відповідно до повідомлення управління містобудування та архітектури № 5047/0/27-14 від 15.12.2014 року рішення Харківської міської ради про продовження строків будівництва торговельного комплексу по АДРЕСА_1 не приймались.

Відповідно до п31 договору оренди землі, обов'язком орендаря зокрема є те, що орендар повинен використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням відповідно до договору.

Звертаючись з позовом позивач вказував на те, що спірний договір оренди землі від 22.07.2005 року, зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 75175/05 підлягає розірванню в судовому порядку, з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", та статті 32 Закону України "Про оренду землі", а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.

В позовній заяві позивач вказував на те, що про порушення відповідачем умов договору щодо використання землі може свідчити, зокрема, наявність на орендованій земельній ділянці споруди (магазина), замість, як передбачено договором оренди землі торговельного комплексу, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт по будівництву торговельного комплексу, як передбачено договором оренди землі, що підтверджує актом обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 №2645/14 від 28.11.2014 року.

Укладаючи спірний договір, орендодавець (Харківська міська рада) розраховував на те, що орендар (суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_2) побудує на орендованій земельній ділянці торговельний комплекс, проведе благоустрій прилеглої території, облаштує місця для паркування автотранспорту відвідувачів торговельного комплексу та проведе ряд інших дій, спрямованих на поліпшення умов проживання мешканців оточуючих житлових багатоповерхових будівель цього мікрорайону. Отже, орендодавець - Харківська міська рада, яка представляє інтереси територіальної громади м. Харкова, по-перше, розраховував на поліпшення інфраструктури міста, по-друге, розраховував на утримання земельної ділянки у належному стані, по-третє, на отримання додаткового прибутку.

Таким чином, по причині використання суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м. Харкові з грубим порушенням істотних умов договору оренди землі від 22.07.2005 року, зареєстрованого у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 75175/05, порушуються інтереси власника земельної ділянки - Харківської міської ради щодо володіння, розпорядження та використання зазначеної земельної ділянки. Порушуються права територіальної громади міста Харкова, у зв'язку із вищевикладеним позивач просить суд розірвати договір оренди та повернути земельну ділянку територіальній громаді міста Харкова .

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно статі 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно статті 24 Закону України "Про оренду землі", орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил (абзац третій частини першої статті 24 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 17.02.2011 р. N 3038-VI), дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого надавати органу доходів і зборів за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган доходів і зборів про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про оренду землі", орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Згідно з вимогами статті 34 Закону України "Про оренду землі» в разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Згідно зі статтею 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

В свою чергу, пунктом 2.20 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (зі змінами і доповненнями), визначено, що у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», у разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 Земельного кодексу України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі». Про невиконання відповідачем умов договору щодо використання землі за цільовим призначенням може свідчити, зокрема, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт на об'єкті, що може підтверджуватися, наприклад, актом, складеним Державною архітектурно-будівельною інспекцією. Разом з тим слід звернути увагу на те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, а не, наприклад, невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України порушення відповідачем умов договору оренди земельних ділянок, з якими закон пов'язує саме розірвання договору, зокрема з підстав використання землі не за цільовим призначенням. Зокрема, в матеріалах справи наявний Акт обстеження № 2645/14 від 03.04.2012, складений посадовою особою Головного управління земельних ресурсів, в якому не зафіксовано ту обставину, що відповідач використовує земельні ділянки не за цільовим призначенням, а вказується лише про те, що відповідач фактично приступивши до використання земельної ділянки, розмістив на ній нежитлову будівлю, орієнтованою площею 90 кв.м. (магазин). Позивачем не обґрунтовано у чому конкретно полягає шкода, завдана органу місцевого самоврядування у зв'язку із зазначеною обставиною, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця, а відтак, чи буде це істотним порушенням умов договору оренди, що в подальшому може потягнути його розірвання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що невикористання відповідачем земельних ділянок для забудови не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається з акту обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1, на спірній земельній ділянці розміщена нежитлова будівля . Вказана будівля літ "А-1" належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 11.12.2013року , індексний номер №14432850 , та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, тому суд констатує, що вказані позивачем обставини не є порушенням вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», зокрема, ст. 24 та 25, саме недотримання яких є підставами для розірвання договору оренди земельних ділянок згідно статті 32 Закону України "Про оренду землі" в судовому порядку, і чим права та охоронювані законом інтереси орендодавця (Харківської міської ради) обумовлені наведеними нормами закону - не порушуються. Тому вимоги позивача в частині розірвання договору оренди землі від 22.07.2005'року, реєстрованого у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 75175/05, укладеного між Харківською міською радою та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 та зобов'язання суб'єкта підприємницької діяльності-фізичну особу ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку загальною площею 0,0565 га по АДРЕСА_1 та повернути її Харківській міській раді не є законними та обґрунтованими не були доведені належними і допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

В зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, сплачені судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 15.05.2015 р.

Суддя О.О. Присяжнюк