ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"06" травня 2015 р. Справа № 5024/1572/2011

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Межерицькій О.С., розглянувши скаргу ТОВ "Херсонхолод" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Фінанс Банк", м. Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонхолод", м. Херсон

про стягнення 22342426 грн. 28 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Пирожок Є.В., представник, дов. від 15.04.2015р.;

ВПВР ДВС МУЮ України - Федоренко О.П., представник, дов. № 20-22/202 від 28.04.2015р.;

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 30.09.2011р. задоволено позов ПАТ "ТММ-Банк", м. Київ (правонаступник - ПуАТ "Фінанс Банк"), з відповідача (ТОВ "Херсонхолод", м. Херсон) на користь позивача стягнуто 17336000 грн. боргу по кредиту, 5006426 грн. 28 коп. боргу по процентах за користування кредитом, 25500 грн. витрат по оплаті державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно поданої позивачем 11.10.2011р. письмової заяви, стягувачеві 18.10.2011р. видано наказ № 5024/1572/2011 про примусове виконання рішення господарського суду Херсонської області від 30.09.2011р., яке набрало законної сили 17.10.2011р.

Примусове виконання рішення здійснювалося державною виконавчою службою України - відділом примусового виконання рішень, який 06 грудня 2012р. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 35562377 про примусове виконання виданого господарським судом Херсонської області наказу № 5024/1572/2011.

21 квітня 2015р. боржник, в порядку статті 121-2 ГПК України, звернувся до господарського суду Херсонської області із скаргою на дії ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при вчиненні виконавчих дій, пов'язаних з примусовим виконанням наказу № 5024/1572/2011, в якій просить господарський суд визнати незаконними дії органу державної виконавчої служби щодо винесення постанов від 01 квітня 2015р.:

- про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 2236816 грн. 23 коп. по ВП № 35562377;

- про арешт коштів боржника у межах суми 24604978 грн. 51 коп. по ВП № 35562377;

- про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення, що складає 24604978 грн. 51 коп. по ВП № 35562377.

Скаржник також просить господарський суд скасувати вищеперелічені постанови, як винесені з порушенням чинного законодавства та прав скаржника як боржника та сторони у виконавчому провадженні № 35562377.

Зазначену скаргу прийнято до розгляду, про що винесено відповідну ухвалу від 22.04.2015р.

На дату, призначену для розгляду скарги, стягувач у судове засідання не прибув, що відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України не є перешкодою для її розгляду.

Присутній у судовому засіданні представник органу державної виконавчої служби Федоренко О.П., звернулась з клопотанням про відкладення розгляду скарги на іншу дату з метою створення умов для надання письмових пояснень.

Заявлене клопотання задоволено, зважаючи на що в судовому засіданні по розгляду скарги оголошено перерву до 06 травня 2015р.

06 травня 2015р. судове засідання по розгляду скарги продовжено.

Обґрунтовуючи подану скаргу, відповідач (скаржник, боржник) зазначає про відкриття ВПВР ДВС України 06.12.2012р. виконавчого провадження № 35562377 по примусовому виконанню наказу господарського суду Херсонської області № 5024/1572/2011, виданого 18.10.2011р.

У зв'язку із зміною назви стягувача (ПуАТ "ТММ-Банк" на ПуАТ "Фінанс Банк"), органом ДВС 01.04.2015р. було винесено постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження - стягувача.

Першого квітня 2015р. головним державним виконавцем ВПВР ДВС України Артемчуком Т.В. було винесено оспорювані боржником постанови, які порушують його права сторони у виконавчому провадженні та не враховували фактичний стан і суму існуючого боргу, а також існування обставин, за наявності яких до 28.07.2012р. було погашено 21250000 грн. кредитного боргу.

Так, 19.01.2012р. між позивачем та суб'єктом господарювання - ТОВ "Інвестград" був укладений договір поруки № 0842-П, відповідно до якого поручитель (ТОВ "Інвестград") зобов'язався відповідати належним йому майном перед позивачем як кредитором (стягувач у ВП № 35562377) за виконання ТОВ "Херсонхолод" (боржник у ВП № 35562377) зобов'язань за кредитним договором № 0842-кл від 21.11.2008р., порушення зобов'язань за яким стало підставою для винесення рішення від 30.09.2011р. та видачі наказу № 5024/1572/2011 про його примусове виконання, у розмірі, що не перевищує 21850000 грн.

На виконання зазначеного договору, ТОВ "Інвестград" до 02.08.2012р. погасив позивачу кредитний борг відповідача в сумі 21250000 грн., отже, на дату винесення постанови про відкриття ВП № 35562377 по примусовому виконанню наказу № 5024/1572/2011 борг відповідача складав не 22368162 грн. 28 коп., а 2120384 грн. 15 коп.

Попри цю обставину, стягувач при зверненні до органу ДВС 04.12.2012р. із заявою про примусове виконання наказу № 5024/1572/2011 помилково зазначив присуджену суму без врахування частково проведеної оплати.

29 травня 2013р. стягувач (позивач) звернувся до відділу ПВР Департаменту ДВС МЮ України із заявою про коригування суми стягнення у зв'язку із частковим самостійним виконанням рішення поручителем боржника, а також повідомив, що залишок боргу становить 2120384 грн. 15 коп.

Без врахування викладених обставин, органом ДВС 01.04.2015р. винесено постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 2236816 грн. 23 коп., виходячи із суми, зазначеної у виконавчому документі, без врахування проведеної оплати, а також накладено арешт на кошти та майно боржника, введено заборони на його відчуження у межах усієї суми стягнення та виконавчого збору, що разом складають 24604978 грн. 51 коп.

Орган державної виконавчої служби проти поданої скарги заперечує та просить суд залишити її без задоволення, посилається на вчинення виконавчих дій та винесення оспорюваних постанов із дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно поданої стягувачем заяви, 06.12.2012р. було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу, а боржнику надано строк для добровільного виконання рішення.

Зважаючи на те, що до ВПВР не надходило документів, що підтверджують виконання рішення, державним виконавцем на підставі ст.ст. 52 та 57 Закону України "Про виконавче провадження" було розпочато його примусове виконання, а саме 01.04.2015р. накладено арешт на кошти та майно боржника, винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Орган ДВС не одержував лист стягувача з повідомленням про часткову сплату боргу в сумі 21250000 грн., хоча ч. 5 ст. 12 Закону передбачає обов'язок сторін виконавчого провадження повідомити державного виконавця про повне або часткове самостійне виконання рішення боржником.

З'ясувавши обставини поданої скарги та надавши оцінку доказам, поданим на підтвердження викладених в ній доводів, врахувавши заперечення, подані органом ДВС, господарський суд визнав скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з врахуванням наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Приписи ч. 1 та 3 статті 6 зазначеного Закону передбачають, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Частина 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з наданих в матеріали справи доказів, які є належними та допустимими у розумінні вимог ст.ст. 32-34 ГПК України, згідно заяви стягувача від 11.10.2011р., 18.10.2011р. місцевим господарським судом ПуАТ "ТММ-Банк" виданий наказ № 5024/1572/2011 про примусове виконання рішення від 30.09.2011р., яке набрало законної сили 17.10.2011р.

На підставі поданої стягувачем 04.12.2012р. заяви, старшим державним виконавцем ВПВР ДВС України Семко Б.О. 06.12.2012р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 35562377 по примусовому виконанню наказу № 5024/1572/2011 про стягнення з відповідача на користь позивача 17336000 грн. боргу по кредиту, 5006426 грн. 28 коп. боргу по процентах, 25500 грн. судових витрат та 236 грн. витрат по оплаті послуг з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу. (а.с. 76).

Пунктом 2 зазначеної постанови боржнику встановлений семиденний строк для добровільного виконання рішення з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Судом встановлено, що до відкриття ВП № 35562377 про примусове виконання наказу № 5024/1572/2011р., 19 січня 2012р. між позивачем (кредитор) та суб'єктом господарювання - ТОВ "Інвестград" (поручитель) був укладений договір поруки № 0842-П, на підставі якого поручитель зобов'язався відповідати належним йому майном перед позивачем як кредитором (стягувач за ВП № 35562377) за виконання ТОВ "Херсонхолод" (боржник у ВП № 35562377) зобов'язань за кредитним договором № 0842-кл від 21.11.2008р., порушення зобов'язань за яким стало підставою для винесення рішення від 30.09.2011р. та видачи наказу № 5024/1572/2011 про його примусове виконання, у розмірі, що не перевищує 21850000 грн. (а.с. 123-124).

На виконання зазначеного договору поруки № 0842-П, поручитель станом на 02.03.2012р. погасив позивачу кредитний борг відповідача за договором № 0842-кл від 21.11.2008р. про відкриття кредитної лінії, що підтверджується наданою в матеріали справи випискою АТ "ТММ-Банк" про рух коштів по особовому рахунку № 701 ТОВ "Херсонхолод", відкритому у АТ "ТММ-Банк", після чого залишок кредитного боргу боржника перед стягувачем становив станом на 03.08.2012р. не 22368162 грн. 28 коп., а 2120384 грн. 15 коп. (а.с. 103).

Таким чином, до відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 5024/1572/2011, кредитний борг боржника у зв'язку із частковим виконанням рішення складав 2120384 грн. 15 коп., що підтвердив стягувач у скерованій ВПВР Департаменту ДВС МУЮ заяві за вих. № 502 про коригування суми стягнення у зв'язку з частковим самостійним виконанням рішення. (а.с. 104).

В цій же заяві стягувач повідомив орган ДВС про зміну своєї назви згідно протоколу № 27 від 04.02.2013р. загальних зборів кредитора - з ПуАТ "ТММ-Банк" на ПуАТ "Фінанс Банк".

01 квітня 2015р. головним державним виконавцем ВПВР ДВС України Артемчуком Т.В. в межах ВП № 35562377 було винесено постанови: про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 2236816 грн. 23 коп.; про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення - 24604978 грн. 51 коп. (22368162,28 грн. - присуджена сума та 2236816 грн. 23 коп. - виконавчий збір), а також арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення - 24604978 грн. 51 коп.

Підставою для винесення оспорюваних постанов було невиконання боржником в самостійному порядку наказу господарського суду № 5024/1572/2011 у семиденний строк з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження № 35562377 від 06.12.2012р., яка була отримана боржником згідно повідомлення Укрпошти 17.12.2012р.

Стороною виконавчого провадження стягувачем в оспорюваних постановах зазначено ПуАТ "Фінанс Банк".

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Суду не надано докази на підтвердження того, чи вчинялись органом ДВС будь-які виконавчі дії по примусовому виконанню наказу, починаючи з дати закінчення строку для добровільного виконання виконавчого документа і до прийняття оспорюваних постанов.

Виходячи з припису ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" обов'язковою умовою для стягнення судового збору є невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання.

В процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець проводить перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. (п. 1 ч. 3 ст. 11 Закону).

В порушення вимог вищенаведених правових норм, державний виконавець при прийнятті оспорюваних постанов не пересвідчився та не перевірив виконання боржником рішення, що призвело до безпідставного стягнення виконавчого збору з фактично присудженої суми, без врахування проведених самостійних оплат, після яких залишок боргу на дату відкриття виконавчого провадження становив 2120384 грн. 15 коп., а не 22368162 грн. 28 коп., як зазначено в оспорюваних постановах.

Таким чином, в процесі вирішення скарги, судом встановлено факти, які підтверджують, що оспорювані постанови винесено без врахування часткового погашення боргу, у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню.

Господарським судом також враховано, що положеннями ст. 1 Закону "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначені цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець протягом 3-х робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій указує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в конкретному випадку не вчинялися.

Крім того, положеннями ч. 3 ст. 27 зазначеного Закону передбачено, що в разі отримання документального підтвердження повного виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

У даному випадку, господарським судом не встановлено факту вчинення відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення. Відповідно до ст. 32 закону "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передання стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 28.01.2015р. по справі № 3-217гс14.

Суд не приймає до уваги доводи органу ДВС, оскільки вони не спростовують викладених у поданій скарзі фактів.

На дату винесення оспорюваних постанов відбулось самостійне погашення значної частини боргу. Протягом декількох років органом ДВС не вчинялось виконавчих дій, пов'язаних з виконанням рішення, не здійснювалося заходів з опису, арешту майна, його виявлення, не дивлячись на те, що строк для добровільного виконання рішення сплинув ще у грудні 2012р., виконавчий збір стягнуто і виконавчі дії розпочато лише у квітні 2015р.

Таким чином, в процесі вирішення скарги, судом встановлено факти, які підтверджують, що дії органу державної виконавчої служби, пов'язані з винесенням оспорюваних постанов від 01.04.2015р. порушують права боржника як сторони у ВП № 35562377, не відповідають вимогам Закону, а самі постанови визнаються недійсними (оскільки господарським судам не притаманно скасування рішень органів ДВС).

Керуючись ст. 121-2 ГПК України, господарський суд

у х в а л и в:

1. Скаргу ТОВ "Херсонхолод" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по ВП № 35562377 задовольнити.

2. Визнати недійсними прийняті відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови від 01.04.2015р. по ВП № 35562377:

- про стягнення з боржника (ТОВ "Херсонхолод") виконавчого збору в сумі 2236816 грн. 23 коп.;

- про арешт коштів боржника - ТОВ "Херсонхолод" у межах суми звернення стягнення, що складає 24604978 грн. 51 коп.;

- про арешт майна боржника (ТОВ "Херсонхолод") та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення, що складає 24604978 грн. 51 коп.

Суддя Н.О. Задорожна