ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р. Справа № 914/745/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Михалюк О.В.

суддів Мельник Г.І.

Плотніцький Б.Д.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

на ухвалу господарського суду Львівської області від 25.02.2015р.

у справі № 914/745/14

за заявою Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинське», м.Моршин

про визнання банкрутом,

з участю представників :

від скаржника - не з»явився

від боржника - Чебачева О.О.; Ковалюк О.М.

арбітражний керуючий - не з»явився

В ході судового засідання сторонам права і обов"язки, передбачені ст.22 ГПК України роз"яснені, заперечень щодо складу суду не поступало.

Скаржник належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак повноважних представників в засідання не скерував, в зв"язку з чим колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 25.02.2015р. у справі № 914/745/14 (суддя Гутьєва В.В.) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинське», м.Моршин у визнанні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» до боржника на суму 1 675 004,23 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з даною ухвалою скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки враховуючи те, що умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов»язання, які деталізують обов»язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальністю за невиконання цього обов»язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, на думку скаржника, у випадку неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відтак, скаржник вважає, що якщо клієнт впродовж трьох років і не здійснює платежі по кредитному договору (але до закінчення строку кредитного договору), це не дає можливості застосувати судом за його заявою строки позовної давності. Такі строки можуть застосовуватись щодо кожного окремого траншу, який клієнт не здійснив.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

05.03.2014 р. на адресу господарського суду надійшла заява Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Моршинське" (82482, Львівська область, м. Моршин, вул. Івана Франка, 64 А; код ЄДРПОУ № 32604887).

Ухвалою суду від 07.03.2014 р. заяву Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області прийнято до розгляду.

Ухвалою від 17.03.2014 р. порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Моршинське". Визнано вимоги кредитора Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області на суму 636 284,69 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Моршинське". Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Гапоненка Романа Івановича, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 871 від 23.04.2013 р.

18.03.2014р. судом здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Моршинське" (82482, Львівська область, м. Моршин, вул. Івана Франка, 64 А; код ЄДРПОУ № 32604887).

16.12.2014 р. на адресу господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" з грошовими вимогами до боржника на суму 1 675 004,23 грн., з яких: 970 553,91 грн. - основна заборгованість, 704 450,32 грн. - заборгованість з відсотків (за вхідн. № 5973/14 від 16.12.2014 р.).

ТзОВ "Кей-Колект" обгрунтовує грошові вимоги до боржника на суму 1 675 004,23 грн. тим, що 27 березня 2007 року між Гнатушко Ганною Михайлівною та АКІБ "УкрСиббанк" укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті на суму 100 000,00 дол. США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 кредитного договору № 0 від 27.03.2007 р.). Згідно з п. 1.2.1 кредитного договору № 0 від 27.03.2007 р. надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: з 27.03.2007 р. до 26.03.2012 р. До вказаного кредитного договору долучено графік погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору № 0 від 27.03.2007 р.

28 березня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 27.03.2007 р. між ТзОВ "Регіональна торгова компанія", Гнатушко Г.М. та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір іпотеки нежитлових приміщень в забезпечення виконання зобов'язань третьої особи, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 715. За умовами договору іпотеки нежитлових приміщень в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: картоплесховище цегляне, загальною площею 583,9 кв. м., яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Кобилянської, буд. 24.

12 грудня 2011 р. на підставі договору факторингу № 1 та договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки - заборгованість за кредитним договором № 0 від 27 березня 2007 р. та договором іпотеки нежитлових приміщень від 28 березня 2007 р. було відступлено Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" Товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2012 року ТзОВ "Кей-Колект" звернулось з позовом до Гнатушко Ганни Михайлівни, Гнатушка Петра Михайловича про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів, нарахованих за користування кредитом.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 квітня 2013 року у цивільній справі № 0907/17447/2012 задоволено позов ТзОВ "Кей-Колект" до Гнатушко Ганни Михайлівни, Гнатушка Петра Михайловича про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів, нарахованих за користування кредитом. Вирішено стягнути з Гнатушко Ганни Михайлівни та Гнатушка Петра Михайловича на користь ТзОВ "Кей-Колект" заборгованість за кредитним договором №0 від 27.03.2007 р. в розмірі 110 471,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.07.2012 р. становить 883 002,22 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2014 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2013 року в частині стягнення з Гнатушко Ганни Михайлівни на користь ТзОВ "Кей-Колект" заборгованості за кредитним договором №0 від 27.03.2007р. в розмірі 110 471,94 дол. США та судового збору скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Кей-Колект" до Гнатушко Ганни Михайлівни про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та судового збору. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2014 року у справі № 6-27925ск14 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТзОВ "Кей-Колект" на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2014 у справі за позовом ТзОВ "Кей-Колект" до Гнатушко Ганни Михайлівни, Гнатушка Петра Михайловича про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів, нарахованих за користування кредитом. Підставою відмови у задоволенні позовних вимог до позичальника за кредитним договором - Гнатушко Ганни Михайлівни є сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Приписами ст. 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки.

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В судовому засіданні представник ТзОВ "Кей-Колект" наполягав на тому, що перебіг строку позовної давності за укладеним кредитним договором починається з 26.03.2012 р., тобто, з моменту кінцевого терміну повернення кредиту, з врахуванням п. 1.2.1 кредитного договору № 0 від 27.03.2007 р. - надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: з 27.03.2007 р. до 26.03.2012 р. Проте таке твердження представника ТзОВ "Кей-Колект" підлягає спростуванню з наступних підстав. До матеріалів заяви ТзОВ "Кей-Колект" долучено вимогу Івано-Франківського відділення АКІБ "УкрСиббанк" про дострокове повернення кредиту та процентів у зв'язку із неналежним виконанням кредитного договору № 0 від 27.03.2007 р. за вих. № 137-440/1572 від 02.06.2009 р., яка адресована Гнатушко Г.М. та Гнатушко П.М.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Зі змісту вимоги Івано-Франківського відділення АКІБ УкрСиббанк за вих. № 137-440/1572 від 02.06.2009 р. вбачається, що банк вимагав добровільно, в строк протягом тридцяти календарних днів з моменту її отримання, погасити прострочений борг по кредиту та відсотках з нарахованою пенею. В разі непогашення всього боргу, як вказано у тексті вимоги, поверненню підлягає весь кредит дострокового на 31 день з дати отримання вимоги. Аналогічні положення передбачені у п. 11.1 кредитного договору № 0 від 27.03.2007 р. Отже, станом на 02.06.2009 року заборгованість за кредитом була простроченою. У зв'язку з тим, що вимога про дострокове повернення кредиту Гнатушко Г.М. та поручителем не виконана, 02.07.2009 року у АКІБ УкрСиббанк виникло право на стягнення всієї кредитної заборгованості і саме з цієї дати почався перебіг трьохрічного строку позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, який закінчився 02.07.2012 року. З позовом до Івано-Франківського міського суду ТзОВ "Кей-Колект" звернулося лише у листопаді 2012 року і при цьому на адресу суду не поступало заяви про поновлення такого строку у випадку поважності причин його пропуску.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з п. 1.4 Постанови пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року № 10 позовна давність застосовується у розгляді вимог кредиторів за грошовими зобов'язаннями у провадженні зі справ про банкрутство, за винятком випадків, коли підставою цих вимог є виконавчі документи або якщо у відповідних вимогах судом вже було відмовлено в порядку позовного провадження.

Враховуючи, що Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ТзОВ "Кей- Колект" до Гнатушко Ганни Михайлівни про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та судового збору у зв'язку із спливом строку позовної давності, відтак, вказані вимоги ТзОВ "Кей-Колект" обтяжені спливом строку позовної давності, тому суд вважає за необхідне відмовити у визнанні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моршинське" на суму 1 675 004,23 грн.

У постанові Вищого господарського суду України у справі № 910/3207/14 від 20.08.2014 р. зазначено, що у разі, якщо грошові вимоги до боржника обтяжені спливом строку позовної давності і кредитор не реалізував можливість захисту свого порушеного права шляхом звернення до суду в позовному провадженні, такі вимоги не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство.

Відповідно до абз. 8 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не надав належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в ухвалі господарського суду Львівської області від 25.02.2015р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Львівської області від 25.02.2015 року у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Судовий збір за перегляд ухвали господарського суду Львівської області від 25.02.2015 року у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.33,34,43,49,91,99,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 25.02.2015р. у справі № 914/745/14 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути господарському суду Львівської області.

6. Повний текст постанови складено « 12» травня 2015р.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Мельник Г.І.

суддя Плотніцький Б.Д.