ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р.Справа № 922/1349/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт", с.Лотівка Шепетівського району Хмельницької області,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК "Екоенергохарків", м.Харків,
про стягнення 81726,91 грн.
за участю представників:

позивача -

12.05.2015р. - Ткач В.В. (довіреність № 30/1-ЛЕ від 02.02.2015р.);

14.05.2015р. - не з'явився;

відповідача -

12.05.2015р. та 14.05.2015р. - Басарт Л.А. (довіреність б/н від 15.04.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт", с. Лотівка Шепетівського району Хмельницької області, звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК "Екоенергохарків", м.Харків, штрафних санкцій по Договору на поставку обладнання № 07/08-14 ПО від 07.08.2014р. в розмірі 81726,91 грн., у тому числі: 73362,67 грн. пені за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань; 8364,24 грн. - 3% річних. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було не в повному обсязі було виконано обов'язок щодо поставки обладнання за вищевказаним Договором, а саме частина обладнання була поставлена з порушенням строків поставки, частина - не поставлена взагалі.

У запереченнях на позовну заяву, які надійшли до суду 20.04.2015р., відповідач зазначив, що він, як постачальник по Договору, не зміг здійснити передачу товару через прострочення з боку позивача, як покупця, обов'язків по внесенню попередньої оплати та забезпеченню прийняття і перевезення товару.

Заперечення відповідача разом з доданими до них документами було долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні, яке відбулося 12.05.2015р., представник позивача звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, а саме просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 24236,96 грн., у тому числі: 21682,95 грн. штрафу, 2554,01 грн. - 3% річних.

Представник відповідача проти позову заперечувала на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні була оголошена перерва до 14.05.2015р. до 14:45 год.

13.05.2015р. до суду від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких відповідач додатково навів аргументи щодо відповідності строків поставки з боку відповідача умовам Договору, а також щодо необґрунтованого нарахування позивачем 3% річних за прострочення поставки товару на підставі ст. 625 ЦК України.

Заперечення відповідача були долучені судом до матеріалів справи.

Після перерви представник позивача у судове засідання не з'явився.

Враховуючи, що згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, судом було прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог, яка за своєю суттю є заявою про зменшення позовних вимог, як таку, що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству, та продовжено розгляд справи з її урахуванням.

Представник відповідача своєї позиції у справі не змінила.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

07.08.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Екоенергохарків" (відповідачем) було укладено Договір на поставку обладнання за № 07/08-14 ПО, згідно п. 1.1. якого відповідач (постачальник) зобов'язався виготовити та передати у власність позивача (покупця), а позивач прийняти та оплатити на умовах, викладених в даному Договорі, комплект обладнання, кількість та ціна якого вказані у Додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно п. 3.2. Договору, визначено наступний порядок розрахунків: після підписання сторонами даного Договору, замовник на протязі 3-х банківських днів перераховує постачальнику грошові кошти у розмірі 70% від погодженої вартості даного обладнання, що складає 1146600,00 грн.

Відповідно до п. 2.1. Договору, постачальник починає виконання своїх зобов'язань після підписання Договору та сплати замовником вищезазначеного авансового платежу. Постачальник зобов'язався виконати свої договірні зобов'язання до 15.09.2014р. з моменту виконання замовником п.п. 3.2.-3.3. даного Договору.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору позивач платіжним дорученням № 5603 від 12.08.2014р. перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 1146600,00 грн., у якості повної оплати, згідно виставленого відповідачем рахунку № 16 від 07.08.2014р. Крім того, згідно платіжних доручень № 7416 від 23.09.2014р. та № 7550 від 26.09.2014р., позивачем у якості доплати за теплогенератор, були перераховані відповідачу кошти в сумі 81863,00 грн. та 200000,00 грн., відповідно, що загалом становить 1428463,00 грн.

Як зазначає позивач, станом на 23.01.2015р. відповідачем умови Договору щодо поставки обладнання у повному обсязі виконані не були, а саме не поставлено обладнання на визначену у рахунку та оплачену позивачем суму авансового платежу.

На думку позивача, відповідач був повинен поставити позивачу обладнання не пізніше 20.09.2014р., оскільки аванс у розмірі 70% від вартості обладнання був сплачений позивачем 12.08.2014р., у відповідності до п. 2.2. Договору,

Проте, станом на 23.01.2015р. відповідач частково виконав свої зобов'язання щодо поставки повного комплекту обладнання. А саме, згідно видаткових накладних № 10 від 25.09.2014р., № 17 від 07.10.2014р. та № 25 від 16.10.2014р., відповідач частково поставив позивачеві обладнання на загальну суму 1358999,96 грн.

Крім того, позивач вказує, що станом на 17.02.2015р. відповідачем було недопоставлено частину обладнання, перелічене у гарантійному листі постачальника, що унеможливлює технологічне використання всього комплекту, поставленого з простроченням строків, обладнання.

Пунктом 4.4. Договору сторони встановили, що у випадку порушення постачальником строків постачання товару, останній зобов'язаний сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості товару, який не поставлено вчасно.

На підставі вищевказаного пункту Договору позивачем було здійснено нарахування штрафу за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань, розмір якого склав 21682,95 грн.

Також позивачем було нараховано 3% річних у розмірі 2554,01 грн. з посиланням на приписи ст.ст. 536, 625 ЦК України.

Ретельно дослідивши докази надані сторонами в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти позову, з'ясувавши усі фактичні обставини справи та надавши їм правову кваліфікацію, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ТОВ "Лотівка Еліт", виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.1. Договору на поставку обладнання № 07/08-14 ПО від 07.08.2014р., постачальник (відповідач) зобов'язався виконати свої договірні обов'язки до 15.09.2014р. з моменту виконання замовником (позивачем) умов пунктів 3.2., 3.3. Договору.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що у разі порушення замовником своїх договірних зобов'язань по п. 2.1. Договору або у разі його часткового виконання строк дії Договору, рівно як і початок виконання постачальником своїх договірних зобов'язань, автоматично продовжується на строк (календарних днів) порушення замовником узгодженого сторонами порядку оплати.

Пунктом.2.3. Договору визначені умови поставки - EXW - склад постачальника в м.Харків, пр.Московський, 283, згідно ІНКОТЕРМС.

Тобто умови поставки означають, що вивезення товару зі складу та його доставка здійснюється покупцем.

Згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС, "Термін EXW "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов'язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв'язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.

Згідно п. 2.4. Договору, постачальник зобов'язався відвантажити у відповідності зі строком поставки, вказаному у п. 2.1. за умови виконання замовником п.п. 3.2.-3.3. Договору у повному обсязі.

Згідно п. 3.2. Договору, визначено наступний порядок розрахунків: після підписання сторонами даного Договору, замовник на протязі 3-х банківських днів перераховує постачальнику грошові кошти у розмірі 70% від погодженої вартості даного обладнання, що складає 1146600,00 грн.

Як зазначалося вище, вказана сума була перерахована позивачем на банківський рахунок відповідача (постачальника) згідно платіжного доручення № 5603 від 12.08.2014р. Тобто, з простроченням строку, передбаченого Договором, на 5 днів.

У зв'язку з цим, сторони визначили, що строк виконання зобов'язань на дану суму (1146000,00 грн.) настав на 5 днів пізніше - 20.09.2014р. (а не 15.09.2015р., як зазначено у Договорі).

22.09.2014р. відповідач по електронній пошті та по факсу повідомив позивача листом про те, що товар готовий до відвантаження.

25.09.2015р. позивач розпочав отримувати товар, для перевезення якого подав транспортний засіб.

Товар, який поставлявся по договору (теплогенератори, бункери для них, димові труби) має великі габарити та вагу, тому для його перевезення були потрібні спеціальні транспортні засоби - великі фури вантажопідйомністю 20 т, що вбачається з витягу з технічного паспорту теплогенератора по технічним характеристикам.

Проте позивачем не було забезпечено надання таких транспортних засобів для перевезення , у зв'язку з чим товар отримувався частинами.

При цьому, доказів того, що належний до постачання товар був відсутній на складі та що з боку позивача було забезпечено надання транспортних засобів для перевезення обладнання, позивачем суду надано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з боку позивача мало місце порушення пункту 2.3. Договору в частині умов поставки, а відтак весь товар не був переданий відповідачем 25.09.2014р.

Постачальником (відповідачем) була здійснена часткова поставка обладнання на суму внесеної попередньої оплати, про що свідчать наступні видаткові накладні:

- № 10 від 25.09.2014р. на суму 215999,98 грн.;

- № 17 від 07.10.2014р. на суму 1049999,98 грн.;

- № 25 від 16.10.2014р. на суму 93000,00 грн.

За видатковою накладною № 2 від 19.02.2015р. на суму 279000 грн. товар був поставлений навіть без отримання попередньої оплати.

Відповідно до п. 3.3. Договору, по факту, після письмового повідомлення постачальником про готовність до відвантаження обладнання, вказаного у Додатку №1 до Договору, замовник протягом 3-х банківських днів повинен перерахувати на розрахунковий рахунок постачальника 30% від узгодженої вартості обладнання, вказаної у п. 1.1. цього Договору, у сумі 491400,00 грн., з урахуванням ПДВ. Письмовим повідомленням є виставлений постачальником рахунок.

Тобто постачальником фактично було здійснено постачання обладнання раніше виконання замовником п. 3.3. Договору.

Вимоги п. 3.3. Договору були виконані покупцем тільки 20.02.2015р.

Таким чином, строк постачання обладнання, що вказаний у п. 2.1. Договору (15.09.2014р.) не є безумовним строком постачання обладнання, тому що в інших пунктах договору він обумовлений внесенням повної оплати.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1.ст. 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Згідно ст. 689 ЦК України, покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 613 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Згідно ч. 1 ст. 221 Господарського кодексу України, кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов'язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов'язання перед кредитором.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прострочення товару сталося саме з вини позивача.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Особливості застосування штрафу полягають у тому, що штраф обчислюється тільки у відсотках і тільки від суми порушеного зобов'язання; він являє собою грошову суму, яка одноразово виплачується порушником зобов'язання. Основною умовою застосування штрафу є те, що штраф може встановлюватися за будь-яке порушення зобов'язання.

Пеня ж, у свою чергу, є неустойкою, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Як і штраф, пеня обчислюється тільки у відсотках і є триваючою неустойкою, тобто грошовою сумою, яка нараховується за кожний день прострочення. Відмінність пені від штрафу полягає в тому, що пеня може встановлюватися за несвоєчасне виконання тільки грошового зобов'язання.

Отже, штраф не може нараховуватись за кожен день прострочення платежу, оскільки це суперечить правовій природі такого виду неустойки.

Крім того, штрафні санкції, вказані у п.п. 4.4., 4.5. Договору, є не узгодженими сторонами.

Згідно ч. 3 ст. 221 Господарського кодексу України, законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 221 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно ч. 5 ст. 221 ГК України, у разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов'язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

У п. 4.4. Договору, у якості відповідальності за невчасне виконання строку постачання продукції, визначено штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення поставки від вартості затриманого, неякісного, не укомплектованого обладнання.

При цьому, в пункті 4.4. розмір штрафу визначається як "подвійна облікова ставка НБУ", але не визначається її конкретний розмір та за який період дії подвійної облікової ставки НБУ рахується штраф.

Розрахунки штрафу позивача обчислюються не від вартості простроченого до поставки обладнання, а від суми авансового платежу. Факт прострочення постачання обладнання згідно умов договору позивачем не підтверджений та не визначена вартість простроченого до поставки обладнання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ТОВ "Лотівка Еліт" в частині стягнення штрафу за кожен день прострочення поставки товару в розмірі 21682,95 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення 3% річних за користування чужими грошовими коштами, заявлених позивачем на підставі ст.ст. 536, 625 ЦК України, суд зауважує наступне.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.2. Постанови № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв'язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов'язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов'язання.

Згідно пункту 6.3. вказаної Постанови, якщо договором або чинним законодавством не передбачено розміру процентів за користування чужими коштами, то припис частини другої статті 625 ЦК України може бути застосований господарським судом лише за наявності порушення боржником грошового зобов'язання.

Проте, у даному випадку зобов'язання, яке існувало у відповідача перед позивачем, не мало грошового характеру. Договором розмір процентів за користування чужими грошовими коштами сторонами визначено не було.

Таким чином, суд визнав безпідставним нарахування позивачем процентів за користування чужими грошовими коштами у вигляді 3% річних.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" є безпідставними, такими, що суперечать вимогам діючого законодавства та не доведені належними доказами.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 536, 549, 613, 625, 664, 689 Цивільного кодексу України, ст. 221 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 19.05.2015 р.

Суддя Н.М. Кухар