ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р.Справа № 922/5465/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

(без виклику представників сторін)

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м.Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків
про повернення безпідставно набутого майна та відшкодування доходів

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області знаходилась справа №922/5465/14 за позовом Харківської міської ради про зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідача) повернути в натурі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради безпідставно набуте майно - земельну ділянку площею 0,0695 Га, яка розташована по АДРЕСА_1. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача доходи, отримані від безпідставно набутого майна в розмірі 374276,22 гривень та 8703,52 гривень судового збору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24 грудня 2014 року в позові відмовлено повністю, та судові витрати покладено на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з двома майновими вимогами: про повернення в натурі майна та про стягнення коштів.

Проте позивачем сплачено 7485,52 гривень судового збору за платіжним дорученням №2318 від 21 листопада 2014 року та 1218,00 гривень за платіжним дорученням №2319 від 21 листопада 2014 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.55 Господарського процесуального кодексу України, ціна позову визначається, зокрема, у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребовується.

Також, в пунктах 2.2-2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що статтею 55 ГПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах ч.5 ст.216, ст.1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п.3 ч.2 ст.54 і ст.55 ГПК України такий обов'язок покладається на позивача.

Позовна вимога позивача про повернення земельної ділянки має майновий характер, у зв'язку з чим, судовий збір повинен визначатись з урахуванням вартості спірного майна.

Враховуючи доданий до позовної заяви розрахунок, згідно якого нормативно-грошова оцінка 1 кв.м земель м.Харкова складає 1797,63 гривень з 01 квітня 2014 року та площа спірної земельної ділянки 695 кв.м., то базова вартість спірного майна складає 1249352,85 гривень (а.с.18), 2% вартості якого складає 24987,06 гривень.

Згідно із ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що під час розгляду справи та винесення рішення за наслідками розгляду справи №922/5465/14 судом у рішенні повністю не вирішено питання розподілу судових витрат, а зазначено лише загальний порядок вирішення питання розподілу судових витрат, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у позові повністю.

Відповідно до ст.88 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, у разі не вирішення питання про розподіл господарських витрат, має право за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з Харківської міської ради на користь державного бюджету суми недоплаченого судового збору в розмірі 23769,06 гривень.

Керуючись статтями 44, 49, 86, 88 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Харківської міської ради (, майдан Конституції, 7, м.Харків, 61200, реєстраційний рахунок: 2986, Банк: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО банку 851011) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м.Харкова, вул.Бакуліна 18, м.Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 23769,56 гривень судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Суддя К.В. Аріт