РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015Справа №910/28918/14
За позовом Приватного підприємства "С.В.Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ПРОДУКТОВІ ТРАДИЦІЇ"

про стягнення 189 361,08 грн.

Головуючий суддя Домнічева І.О.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Одун Н.А. - за дов.;

від відповідача: Судак Д.Б. - за дов.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "С.В.Транс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські продуктові традиції" про стягнення 182 394,29 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем неналежним чином виконуються умови договору поставки № 1445/205 від 01.08.13р.

Ухвалою від 22.12.2014 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 20.01.2015 р.

20.01.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

Судове засідання 20.01.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 26.01.2015 р. розгляд справи призначено на 29.01.2015 р.

Ухвалою від 29.01.2015 р. розгляд справи відкладено на 10.02.2015 р.

10.02.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує та клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою від 10.02.2015 р. розгляд справи відкладено на 24.02.2015 р.

24.02.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано пояснення позовних вимог.

Ухвалою від 24.02.2015 р. продовжено строк розгляду справи у відповідності до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні було оголошено перерву до 10.03.2015 р.

Судове засідання 10.03.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 17.03.2015 р. призначено колегіальний склад суду для розгляду справи.

Розпорядженням Заступника Голови господарського суду міста Києва від 17.03.2015 р. справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Домнічева І.О., суддя Трофименко Т.Ю. та суддя Літвінова М.Є.

Ухвалою від 17.03.2015 р. зазначена колегія суддів прийняла справу до свого провадження, розгляд справи призначено на 07.04.2015 р.

01.04.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про виправлення помилки в позовній заяві.

Судове засідання 07.04.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 14.04.15р. розгляд справи призначено на 23.04.15р.

В судовому засіданні 23.04.15 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "С.В. Транс", як постачальником, (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ПРОДУКТОВІ ТРАДИЦІЇ", як покупцем, (далі - відповідач) укладено договір поставки від 01.08.2013 № 205 (з урахуванням заяви про виправлення помилки в позовній заяві) (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язується передати у власність відповідача продовольчу та непродовольчу продукцію (далі - товар), а відповідач зобов'язується прийняти і оплатити товар в порядку, визначеному умовами Договору.

Положеннями п. 2.1 Договору визначено, що поставка товару здійснюється окремими партіями за рахунок позивача на умовах DDP у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "ІНКОТЕРМС" (в редакції 2010) та на підставах прийнятих позивачем до виконання замовлень відповідача.

Пунктом 5.6 Договору встановлено, що оплата поставленого товару здійснюється на підставі належним чином оформлених накладних (товарних, товарно-транспортних, видаткових, податкових).

Відповідно до п. 5.8 Договору оплата здійснюється відповідачем в національній грошовій одиниці України через сорок п'ять календарних днів за поставлений товар.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Оскільки виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки товару, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, належним чином здійснив поставку товару на загальну суму 185 939,78 грн., що підтверджується накладними, які підписані відповідачем. Копії накладних наявні в матеріалах справи.

Доказів здійснення оплати суми 185 939,78 грн., в тому числі в установлені строки, суду не надано.

Таким чином, станом на час прийняття рішення загальна заборгованість Відповідача за поставлений товар по договору № 205 від 01.08.13р. становить 185 939,78 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно пункту 8.7. договору (який змінено протоколом розбіжностей № 1445/205 від 01.08.13р.) у випадку порушення покупцем строків оплати за товар, передбачених п.5.8. договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день такого прострочення.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за Договором має сплатити 3090,21 грн. пені за період з 13.11.14р. по 19.12.14р. , 331,09 грн. 3% річних.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву стверджує, що позивач як на підставу стягнення заборгованості посилається на договір №1445/205 від 01.08.13р. разом з тим в додатках до позовної заяви міститься інший договір № 205-1445 від 01.08.13р. Оскільки станом на день розгляду справи позивачем не надано доказів існування договору №1445/205 від 01.08.2013р. вважає, що позивачу слід відмовити за недоведеністю тих обставин, на які він сам і посилається у своїй позовній заяві. Твердження, що то є той же самий договір не заслуговують на увагу, оскільки надають можливість позивачу в майбутньому звернутися з іншою позовною заявою з посиланням на договір поставки №205_1445 від 01.08.2013р. при цьому у суду будуть відсутні підстави вважати, що договір №1445/205 від 01.08.2013р. є договором поставки 205_1445 від 01.08.2013р. Крім того, відповідач вказує, що товар не відповідав вимогам ст.. 13 ЗУ «Про підтвердження відповідності». У видаткових накладних містяться посилання на договір №205 С.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються та спростовуються наступним.

Як стверджує позивач, що кожна організація має свій порядковий номер. Так як бланк Договору належить Відповідачу, він перший вводить нумерацію і його номер Договору є основним для усього документообігу між Сторонами. Про що і доводить номер Договору № 205, що вказаний у видаткових та податкових накладних. Порядковий номер даного Покупця в системі Позивача ПП «С.В. ТРАНС» є №1445. Дана нумерація не може являтися причиною у відмові позову, так як в накладних та оплатах вказаний номер Відповідача. Для підтвердження поставки товару суду були надані належним чином завірені копії Договору, протоколу до Договору та видаткові накладні за якими був поставлений товар.

Таким чином, враховуючи заяву про виправлення помилки в позовній заяві, суд встановив, що між сторонами укладений договір № 205 від 01.08.13р. та протокол розбіжностей № 1445/205 від 01.08.13р. до договору Вказаний договір виконувався, товар відповідачу поставлявся про що відповідачем не заперечується.

Також, Відповідач подав Клопотання про проведення судової експертизи, в якому Відповідач визнає те, що Товар за даним Договором поставки та по даним видатковим накладним був ним прийнятий, але не проданий та не сплачений по причині, що ПП «С.В. ТРАНС» поставляв товар, що не відповідає вимогам ст..13 Закону України «Про підтвердження відповідності».

Відповідно Протоколу до Договору поставки п.п.4.7.«Покупець має право прийняти Товар, якщо деякі документи Постачальника, зазначені у п.п. 2.11., 3.3. цього Договору, відсутні чи неналежно оформлені. При цьому перелік відсутніх чи неналежно оформлених документів фіксується в товарній (товаро транспортній або видатковій) накладній, а Постачальник зобов'язаний протягом 7 (семи) банківських днів з моменту приймання Товару надати Покупцю відсутні або неналежно оформлені документи згідно з переліком відсутніх документів. У випадку ненадання або несвоєчасного надання належно оформлених Постачальником документів. Покупець має право призупинити оплату вартості даної партії товару (і це не буде вважатись простроченням оплати вартості поставленого Товару), або повернути Товар Постачальнику у порядку, передбаченому п. 4.14. цього Договору».

Як вбачається з матеріалів справи, з дати поставки Відповідач не звертався до Позивача, про надання відсутніх документів та не надсилав повідомлення про повернення товару по причині відсутності документів про якість товару.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 185 939,78 грн. основного боргу, 3090,21 грн. пені, 331,09 грн. 3% річних, обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції » (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе/Бастіонна, 1/2; ) на користь Приватного підприємства «С.В. Транс» (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 7-А; ) 185 939 (сто вісімдесят п'ять тисяч дев'ятсот тридцять дев'ять) грн. 78 коп. заборгованості, 3090 (три тисячі дев'яносто) грн. 21 коп. пені, 331 (триста тридцять одну) грн. 09 коп. 3% річних та 3787 (три тисячі сімсот вісімдесят сім) грн. 22 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.04.2015 р.

Головуючий суддя Домнічева І.О.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Суддя Літвінова М.Є.