ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 922/4978/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддяХодаківська І.П.,
суддіБакуліна С.В., Яценко О.В.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 року
у справі№ 922/4978/14
господарського судуХарківської області
за позовомДержавного підприємства "Придніпровська південна залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит"
простягнення 16 450, 00 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:Хлабистін Д.М. дов. № 26 від 01.01.2015 року,
- відповідача:не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Придніпровська південна залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" (далі за текстом - ДП "Придніпровська південна залізниця") звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" (далі за текстом - ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит") про стягнення 16 450, 00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.01.2015 року в задоволенні позовних вимог ДП "Придніпровська південна залізниця" відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, ДП "Придніпровська південна залізниця" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 року у справі № 922/4978/14 апеляційну скаргу ДП "Придніпровська південна залізниця" задоволено, рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2015 року у справі № 922/4978/14 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено: стягнуто з ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит" на користь ДП "Придніпровська південна залізниця" 16 450, 00 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 року у справі № 922/4978/14, а рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2015 року залишити без змін, аргументуючи порушення норм права, зокрема, ст. 129 Конституції України, ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 43, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 27.04.2015 року колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого - Бакуліної С.В., суддів - Фролової Г.М., Яценко О.В. (доповідач) касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" прийнята до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 14.05.2015 року.

Розпорядженням секретаря другої судової палати Вищого господарського суду України від 12.05.2015 року № 03-05/726 для розгляду касаційної скарги у справі № 922/4978/14, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Фролової Г.М. та закінченням періоду тимчасової непрацездатності судді Ходаківської І.П. сформовано колегію суддів у складі: головуючий - Ходаківської І.П., судді Бакуліна С.В., Яценко О.В. (доповідач).

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що вантаж був зданий відповідачу до перевезення у вологому стані, про що було зроблено відмітку у розділ 20 накладної № 53399150, при цьому, відповідно абз. 2 п. 27 Правил видачі вантажів норма природної втрати для вантажів, зданих до перевезення у вологому стані, становить 2 %, що складає 1380 кг від маси вантажу вагою 69 000 кг.

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до комерційного акту РА № 003991 від 10.05.2014 року переважування вагонів проводилось на 150 тонних тензометричних вагах, повірених 16.08.2013 року і відповідно до п. 13 технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки № 20 вагонних ваг, на яких позивачем проводилось переважування вагонів, можлива похибка ваг складає +/-100 кг для вантажу вагою 25 - 100 т., а тому суд дійшов висновку про те, що з врахуванням норм природної втрати та можливої похибки ваг, маса вантажу, що був перевезений позивачем за накладною № 53399150, складає 67 620 кг +/- 100 кг., тобто вважається правильною, а висновок позивача щодо порушення відповідачем ст. 24 Статуту залізниць України у зв'язку із внесенням у накладну неправильних відомостей, є необґрунтованим.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду та вважає його помилковим з огляд на наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що у травні 2014 року зі станції Довжанська Донецької залізниці ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит" згідно з накладною № 53399150 здійснило відправлення вагону № 60742814 на станцію Ігрень Придніпровської залізниці. При заповненні комплекту перевізних документів 07.05.2014 року відповідачем до відомості вагонів, відповідно до результатів отриманих при зважуванні з зупинкою без розчеплення на вагонних вагах ВВЭТ-150 № 060601325, було внесено дані про масу вантажу в н/вагоні № 60742814: "69000 кг".

Положеннями п. 129 Статуту Залізниць закріплено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що по прибутті вагону з вантажем на станцію Ігрень Придніпровської залізниці, за заявкою одержувача № 263 залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відповідачем у накладній, про що було складено акт загальної форми № 95 від 10.05.2014 року.

Також, судами досліджено, що контрольне переважування спірного вагону проводилось на 150-тонних вагонних вагах, тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, про що складено комерційний акт РА № 003991/242 від 10.05.2014 року.

Так, за результатами перевірки позивачем було виявлено, що в накладній № 53399150 у вагоні № 60742814 вказана маса вантажу складає 69 000 кг., тоді як фактично встановлено, що маса вантажу складає 67 550 кг., що на 1 450 кг. менше ніж вказано у накладній, у зв'язку з чим, за виявлену різницю у вазі (між тією, яка зазначена в накладній та дійсною вагою вантажу) позивачем нараховано відповідачеві штраф в розмірі 16 450, 00грн., який позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Положеннями ст. ст. 23, 24 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів); вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно п. 2.1. розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, у графі комплекту перевізних документів "Маса вантажу в кілограмах, визначена відправником" - вказується маса вантажу у кілограмах, дана графа заповнюється вантажовідправником.

Відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Аналогічна норма міститься в п. 27 Правил видачі вантажів, відповідно до якого вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що для визначення правильної маси вантажу необхідно враховувати норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто, при цьому, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закон України "Про метрологію та метрологічну діяльність" результати вимірювань можуть бути використані за умови, якщо відомі відповідні характеристики похибок або невизначеності вимірювань.

Положеннями ст. 122 Статуту Залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача та відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Судами досліджено, що провізна плата за вагон згідно з накладною № 53399150 від станції Довжанська Донецької області до станції Ігрень Придніпровської залізниці складає 3 290, 00 грн., а тому сума штрафу складає 3 290, 00 грн. х 5 = 16 450, 00 грн., які позивачем заявлені до стягнення.

Судами встановлено, що при комісійному зважуванні вагону № 60742814 за участі представників залізниці та одержувача було виявлено, що маса вантажу складає 67 550 кг, тоді як по накладній № 53399150 значиться 69 000кг. Різниця становить 1 450 кг.

Положеннями п. 27 Правил видачі вантажів закріплено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Отже, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що у встановлений відсотковий показник входить не тільки природна втрата, а й граничне розходження у визначенні маси нетто (похибка вагів), а отже недостача маси вантажу, за які нараховується штраф, в усіх випадках обчислюється з урахуванням такого граничного розходження.

За таких обставин, обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто у вагоні № 60742814, з урахуванням вимог п. 27 Правил видачі вантажів, становить 1 380 кг (69 000 х 2 %), що на 70 кг менше виявленого недовантаження.

Також, апеляційним судом встановлено, що 13.02.2014 року проведено огляд-перевірку ваг робочими еталонами вагоповірного вагону № 19992007, під час якої було встановлено, що при навантаженні 60 000 кг ваги фактично показують 60 050 кг, тобто на 50 кг більше фактичної маси.

Колегія суддів касаційної інстанції відхиляє доводи скаржника стосовно порушення ст. 57 ГПК України стосовно порушення його права на надання відзиву на позов та не надіслання йому позовної заяви з огляду на наступне.

Господарським судом Харківської області в ухвалі від 05.11.2014 року про порушення провадження у справі вказано, що ТОВ знаходиться у районі проведення антитерористичної операції, а саме: м. Свердловськ Луганської області, та відповідно до листа Дніпропетровської дирекції Поштамт-Центр поштового зв'язку № 1 № 3-01-Ю-6681 від 01.10.2014 року, доданого до позовної заяви, кореспонденція на зазначену адресу не направляється.

Крім того ухвалою місцевого господарського суду від 25.11.2014 року (а.с. 34, 35) відкладено розгляд справи та зобов'язано позивача повідомити відповідача будь-яким можливим способом про час та місце розгляду справи, докази чого надати суду.

Додатково судом телефонограмою № 881 (а.с. 41) повідомлено представника відповідача - начальника юридичного відділу вантажно-транспортного управління - Шишкіна Олександра Володимировича, що розгляд справи призначено на 11.12.2014 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.12.2014 року відкладено розгляд справи та запропоновано позивачу направити на електронну адресу відповідача: , , сканкопії позовної заяви та доданих до неї документів, інших документів, що надані позивачем до матеріалів справи; відповідачу відзив на позов, його правове обґрунтування.

Згідно заяви позивача від 11.12.2014 року (а.с. 45), останнім долучено докази направлення відповідачу по електронній почті позову разом із додатками.

Більше того, відповідачем було надано відзив на позовну заяву (а.с. 60) в якому заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні, а 20.01.2015 року, при прийняті місцевим господарським судом рішення, були присутні як представник позивача так і представник відповідача, що повністю спростовує доводи скаржника про відсутність можливості подання відзиву на позовну заяву та надання пояснень.

Всі інші доводи скаржника не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій та зводяться до переоцінки доказів, яким вже було надано оцінку апеляційним господарським судом.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції приходить до висновку, що під час розгляду справи апеляційним господарським судом фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, господарським судом вірно застосовані норми права, а доводи скаржника не спростовують законності прийнятого у справі судового акту.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками апеляційного господарського суду, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового акту не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 року у справі № 922/4978/14 залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 року у справі № 922/4978/14 залишити без змін.

Головуючий суддяІ.П. Ходаківська

СуддіС.В. Бакуліна

О.В. Яценко