ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р. Справа №908/780/15-г

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Бізнес Груп», м.Запоріжжя, (вх.№2131(З)/1-40) на рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 року по справі №908/780/15-г,

за позовом Комунального підприємства «Центр досугу «Промінь Енергодарської міської ради, м.Енергодар, запорізької області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Бізнес Груп», м.Запоріжжя,

про розірвання договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 року по справі №908/780/15-г (суддя Кутіщева-Арнет Н.С.) позов задоволено.

Розірвано договір оренди від 17.06.2014 року, укладений між Комунальним підприємством «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рент Бізнес Груп», посвідчений Сірою І.М. - приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області від 17.06.2014 року, зареєстрований в реєстрі за №1484.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Бізнес Груп» на користь Комунального підприємства «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради 1218,00 грн. судового збору.

Відповідач із вказаним рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що у позивача відсутні підстави стверджувати про порушення відповідачем трьохмісячного терміну та про наявність права застосовувати п. 2.6. договору для його розірвання. Крім того, надані до матеріалів справи повідомлення про розірвання договору №22 від 15.01.2015 року відповідачем не отримувалося у зв'язку зі зміною місця знаходження на адресу: м.Енергодар, пр. Будівельників, 22.

Також скаржник зазначає, що позивачем не дотримано порядку врегулювання спорів встановлених п. 9.2. договору, а заборгованість з оплати орендної плати виникла в тому числі з вини позивача в частині невручення рахунків на оплату орендної плати.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Бізнес Груп» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

27.04.2015 року від позивача надійшло клопотання (вх.№6854), в якому просить у зв'язку із неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання розглядати справу за відсутності представника та за наявними у справі документами.

Крім того, 27.04.2015 року позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№6856), в якому зазначив, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріали справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим просить рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 року по справі №908/780/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

12.05.2015 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх.№7394), в якому, внаслідок неможливості направлення в судове засідання уповноваженого представника підприємства для розгляду справи, просить вирішити питання про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший час та дату.

Розглянувши заявлене апелянтом клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, у разі нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Проте, колегія суддів зазначає, що неможливість вирішення господарського спору в даному судовому засіданні, вирішується господарським судом в кожному випадку окремо з врахуванням обставин справи.

Враховуючи те, що відповідач є апелянтом по справі, а отже в апеляційній скарзі ним викладені доводи з яких він не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції, а також те, що наявних у справі документів достатньо для розгляду справи по суті, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення, оскільки відсутність апелянта в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволені клопотання скаржника про відкладення розгляду справи.

Приймаючи до уваги клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, достатність наявних у справі матеріалів для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що ухвала про прийняття апеляційної скарги до провадження направлялась рекомендованою кореспонденцією, а також те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

17.06.2014 року між Комунальним підприємством «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради (орендодавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рент Бізнес Груп» (орендар, відповідач у справі) укладено договір оренди, посвідчений Сірою І.М, приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області 17.06.2014 року, зареєстровано в реєстрі за №1484.

Згідно з п. 2.1. договору, строк дії цього договору складає 5 (п'ять) років: з 17 червня 2014 року по 17 червня 2019 року.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язок.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Умовами договору оренди передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове володіння та користування майно: нежитлове приміщення №229, розташоване за адресою: м. Енергодар, Запорізька область, проспект Будівельників, буд. 22, площею 448,20 кв.м., яке знаходиться на балансі Комунального підприємства «Центр досугу «Промінь» Енергодарської ради, згідно розпорядження голови Енергодарської міської ради від 11.02.2011 року №49-р «Про передачу матеріальних цінностей».

На виконання договору оренди, 01.07.2014 року орендодавцем за актом приймання-передачі нежитлового приміщення, відповідачу в оренду було передано приміщення № 229, розташоване за адресою: м. Енергодар, Запорізька область, проспект Будівельників, буд. 22, площею 48,20 м , стан об'єкта - задовільний.

Згідно ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Стаття 19 вказаного Закону передбачає, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, а строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Так, згідно з п. 3.1 договору, орендна плата за оренду комунального майна розраховується згідно з методикою розрахунку плати за оренду майна, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Енергодара, затвердженої рішенням Енергодарської міської ради від 27.06.2007 року №10, на момент розрахунку складає 95430,00 грн. на рік без урахування ПДВ і 7952,50 грн. без урахування ПДВ за перший місяць оренди. Оренда плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 3.2 договору визначено, що орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату не пізніше 8-го числа місяця, за який здійснюється оплата шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця. Після виконання орендарем у повному обсязі зобов'язань по орендній платі орендодавець здійснює перерахування до місцевого бюджету тієї частини, яка належить міському бюджету (10%), згідно рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 03.03.2014 року №13 «Про внесення змін до Положення про порядок передачі в оренду цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів, нерухомого майна (будівлі, споруди, приміщення) та іншого окремого індивідуально визначеного майна, які знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Енергодара».

Згідно з п. 3.3. договору, орендар зобов'язується особисто здійснювати заходи щодо отримання рахунків на оплату за оренду майна у орендодавця.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 5.1. п.п. г) договору оренди закріплено, що орендар зобов'язаний вчасно та в повному обсязі вносити орендну плату в порядку, передбаченому п. 3.2 договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідач своє зобов'язання щодо своєчасного внесення орендної плати належним чином не виконував. Згідно розрахунку заборгованості орендної плати, останній платіж відповідачем здійснювався 14.10.2014 року. Відповідачем не здійснена плата згідно рахунку-фактури №СФ-0000824 від 23.07.2014 року, рахунку-фактури №0000866 від 01.08.2014 року, рахунку-фактури №СФ-0000924 від 01.09.2014 року, рахунку-фактури №СФ-0000980 від 01.10.2014 року, рахунку фактури №СФ-0001049 від 03.11.2014 року, рахунку-фактури №СФ-0001092 від 01.12.2014 року, рахунку-фактури №СФ-0001142 від 05.01.2015 року, рахунок-фактура № 0001184 від 02.02.2015 року.

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців.

Визначена ст. 782 Цивільного кодексу України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачено ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Згідно з п. 2.2 договору, встановлено, що умови договору зберігають свою силу протягом всього терміну дії договору, а також в разі, якщо після його укладення законодавством встановлені правила, які погіршують стан орендаря, а в частині зобов'язань щодо орендної плати - до виконання зобов'язань.

Порушення відповідачем своїх зобов'язань із внесення орендної плати за договором оренди від 17.06.2014 року, також призводить до ненадходження до місцевого бюджету коштів, необхідних для забезпечення функцій і повноважень місцевого самоврядування, визначених Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та завдає шкоди інтересам держави.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивачем направлялись попередження щодо необхідності погашення суми заборгованості з орендної плати та пропозиція про розірвання договору оренди, але відповіді на листи від Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Бізнес Груп» не надходили.

Згідно з ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Ця норма узгоджується з приписом ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України, згідно якої договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Також, в листі від 12.04.2001 року №01-8/442 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з орендними правовідносинами» Вищий господарський суд України зазначив, що факт невиконання обов'язку щодо внесення у встановлений законом строк орендної плати є підставою для розірвання договору оренди.

Суд першої інстанції з яким погоджується колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшов вірного висновку, що неналежне виконання відповідачем умов договору щодо внесення орендної плати у строки і розмірах, обумовлених умовами договору, є наслідком позбавлення позивача того на що він розраховував при укладенні договору оренди, а саме ефективне надходження коштів, у тому числі і до бюджету міста за рахунок орендної плати, отриманої за договором оренди.

При цьому, істотне порушення орендарем (наймачем) умов договору оренди державного (комунального) майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо відсутності з його боку порушення сплати орендних платежів протягом трьохмісячного строку, адже з наявного у справі розрахунку не спростованого відповідачем всупереч ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, вбачається, що ним порушувалися зобов'язання з орендної плати. Так, за період оренди з липня 2014 року по жовтень 2014 року оплата здійснювалася несвоєчасно, а за період оренди з листопада 2014 року по лютий 2015 року орендна плата не здійснена зовсім, тобто протягом більш ніж трьох місяців підряд. Заборгованість відповідача за договором оренди від 17.06.2014 року станом на 05.02.2015 року складала 41576,61 грн.

Часткове погашення відповідачем заборгованості з орендної плати в сумі 19000,00 грн. згідно платіжного доручення №2 від 09.02.2015 року здійснено після подання позову (06.02.2015 року) і не має правового значення для вирішення спору по даній справі, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд (п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» №12 від 29.05.2013 року).

З цих же підстав колегія судів відхиляє доводи апелянта щодо погашення ним всієї суми заборгованості на підтвердження чого надано копії платіжних доручень: №5 від 06.03.2015 року, №8 від 08.04.2015 року, оскільки, вказані платіжні доручення не є належними доказами у справі, адже не стосуються предмету спору та не засвідчені належним чином у відповідності до приписів ст. 36 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо тверджень скаржника про недотримання позивачем порядку врегулювання спорів, встановлених пунктом 9.2. договору оренди, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 9.2. договору оренди всі спори, що виникають при виконанні умов цього договору оренди або у зв'язку з тлумаченням його окремих положень, вирішуються шляхом переговорів. У разі недосягнення згоди з предмету спору сторони передають спір на розгляд судових органів у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Проте, норми ст. 188 Господарського кодексу України та ст. 11 Господарського процесуального кодексу України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання.

Також колегія суддів відхиляє посилання відповідача, що повідомлення про розірвання договору оренди ним не отримувалось у зв'язку з перереєстрацією підприємства, оскільки відповідно до п. 9.6. договору оренди в разі зміни юридичної адреси, поштової адреси, інших реквізитів однієї зі сторін договору, остання зобов'язана повідомити другу сторону протягом 5-ти днів із дня таких змін. У разі не повідомлення таких змін вина сторона несе всі витрати, пов'язані з не повідомленням про це.

У той же час безпідставними є твердження апелянта, що заборгованість з оплати орендної плати виникла з вини позивача, яка полягає у неврученні рахунків на оплату орендної плати, оскільки, як вже зазначалося згідно з п. 3.3. договору, орендар зобов'язався особисто здійснювати заходи щодо отримання рахунків на оплату за оренду майна у орендодавця.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про розірвання договору оренди від 17.06.2014 року, укладеного між Комунальним підприємством «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рент Бізнес Груп» є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи і правомірно задоволена.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Бізнес Груп» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 року по справі №908/780/15-г має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент Бізнес Груп» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 року по справі №908/780/15-г залишити без змін.

Повний текст постанови складено 18 травня 2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.