ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" травня 2015 р.Справа № 916/4904/14

За позовом: Приватного підприємства "ЦЕНТР ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ" (м. Одеса);

До відповідача: Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД" (м. Одеса);

про стягнення 49722,66 грн.

Головуючий - Волков Р.В.

Судді: Никифорчук М.І.,

Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: Драгомарецька В.І. (за довіреністю).

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: 05.12.2014р. за вх. ГСОО №5049/14 Приватне підприємство "ЦЕНТР ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД" про стягнення за договором №13/227 від 20.06.2013р. заборгованості за надані послуги у розмірі 31316,15 грн., пені, нарахованої за несвоєчасне внесення плати за надані послуги, в розмірі 2118,35 грн., втрати від інфляції - 1681,55 грн., 3% річних - 247,10 грн.

22 січня 2015 року за вх. ГСОО №2-283/15 позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно яких просив суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у розмірі 31316,15 грн., пеню, нараховану за несвоєчасне внесення плати за надані послуги, в розмірі 3057,83 грн., витрати від інфляції - 2308,51 грн., 3% річних - 347,48 грн.

20 квітня 2015 року за вх. ГСОО №2-2166/15 позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, згідно яких просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у розмірі 31316,15 грн., пеню, нараховану за несвоєчасне внесення плати за надані послуги, в розмірі 7442,09 грн., втрати від інфляції - 10344,10 грн., 3% річних - 620,32 грн.

Позовні вимоги Приватного підприємства "ЦЕНТР ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ" судом розглядаються в редакції вищезазначених останніх уточнень (збільшення позовних вимог).

В обґрунтування своїх вимог (згідно заяви про збільшення позовних вимог від 20.04.2015р.) позивач посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе за договором №13/227 від 20.06.2013р. зі змінами зобов'язань, акт надання послуг №2311 від 08.08.2014р., рахунок на оплату №780 від 08.08.2014р.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, хоч і повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином шляхом надсилання ухвали суду на адресу реєстрації, про поважність причин відсутності не повідомив, витребувані документи не надав, у зв'язку з чим, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними документами.

Публічне акціонерне товариство "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД" звернулось до господарського суду із зустрічною позовною заявою до Приватного підприємства "ЦЕНТР ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ" про визнання договору №13/227 від 20.06.2013р. недійсним, яку ухвалою господарського суду Одеської області від 28.01.2015р. разом із доданими до неї документами на підставі ст. 60 та п.п. 4, 6 ч.1 ст. 63 ГПК України повернуто позивачу без розгляду.

Ухвалою господарського суду від 02.02.2015р. відповідно до ст. 79 ГПК України провадження по справі було зупинено у зв'язку із надходженням апеляційної скарги на ухвалу господарського суду від 28.01.2015р.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеський нафтопереробний завод" на ухвалу господарського суду Одеської області від 28.01.2015р. по справі №916/4904/14 було повернуто скаржнику ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.02.2015р.

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеський нафтопереробний завод" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 у справі № 916/4904/14 ухвалою Вищого господарського суду України від 10.03.2015р. повернуто скаржнику без розгляду

Після повернення справи з касаційної інстанції ухвалою господарського суду від 14.04.2015р. на підставі протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 14.04.2015р. згідно розпорядження керівника апарату суду №413 від 14.04.2015р. справу прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Волкова Р.В., судді Никифорчука М.І., судді Гуляк Г.І. із призначенням до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні від 14.05.2015р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

20 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД" та Приватним підприємством "ЦЕНТР ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ" укладено договір №13/227 (далі - Договір), зі змінами та доповненнями відповідно до додаткових угод до Договору: №1 від 27.08.2013р., №2 від 01.10.2013р., №3 від 08.01.2014р., №4 від 22.04.2014р.

Відповідно до п.1.1 Договору зі змінами позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги зі збору (у вигляді приймання у останнього) та перевезення з його території, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1/1, окремих видів відходів, які вказані у Додатку №1 до Договору, що створюються в результаті виробничо-господарської діяльності відповідача, з метою їх наступного видалення позивачем або організації утилізації.

Відповідно до п.10.3 Договору він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.3014р. включно. Дія Договору пролонгується при підписанні додаткової угоди на наступний календарний рік, що є невід'ємною частиною Договору. У випадку, якщо на момент закінчення дії Договору сторони не завершили розрахунки між собою, то строк дії Договору в частині виконання грошових зобов'язань автоматично продовжується до повного завершення розрахунків між сторонами.

Договір з усіма зазначеними змінами підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств.

Відповідно до ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Так, у п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір.

Аналогічно, за приписами ч.1 ст.177 ГК України підставою виникнення господарських зобов'язань є договір.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а в силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою, договір №13/227 від 20.06.2013р. є договором про надання послуг. А за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (ст. 901 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем були надані послуги відповідачу, про що був складений відповідний акт надання послуг №2311 від 08.08.2014р. на суму 31316,15 грн. (а.с.25), на підставі якого виставлений рахунок на оплату №780 від 08.08.2014р. (а.с.11).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст.ст. 525, 526 ЦК України, за якими зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належно виконав умови договору, надавав визначені сторонами послуги, проте, відповідач за надані послуги не розрахувався.

Так, станом на час розгляду справи за відповідачем рахується борг за надані за Договором послуги в сумі 31316,15 грн.

Відповідач визначену заборгованість не сплатив, в зв'язку з чим Приватне підприємство "ЦЕНТР ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ" просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД" суму основного боргу у розмірі 31316,15 грн.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що наявний у матеріалах справи акт надання послуг №2311 від 08.08.2014р. фіксує факт надання позивачем відповідачу послуг.

Між тим, рахунок залишився несплаченим відповідачем, згідно чого, позивачем нараховано (згідно заяви про збільшення позовних вимог від 20.04.2015р.) відповідачу 3% річних у розмірі 620,32 грн., витрати від інфляції в розмірі 10344,10 грн., пеню у розмірі 7442,09 грн., у зв'язку з чим слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 3.3 Договору сторони передбачили, що оплата послуг, які надані позивачем відповідачу за Договором, здійснюється відповідачем впродовж п'ятнадцяти банківських дні, що рахуються від дати підписання обома сторонами акта наданих послуг та дати отримання відповідачем оригінала рахунку, що виставлений позивачем на ім'я відповідача.

Так, як вбачається, акт наданих послуг був підписаний та рахунок виданий 08.08.2014р., отже, відповідач згідно умов Договору мав розрахуватись із позивачем за рахунком №780 від 08.08.2014р. до 29.08.2015р. включно. Але заборгованість залишилась несплаченою.

В силу вимог до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до приписів ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Так, п.1 ст.547 ЦК України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Згідно п.п.1, 2, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. А відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку нарахування штрафних санкцій починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання є день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. У відповідності зі ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.7 Договору передбачено, що за порушення з вини Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД" строку проведення розрахунку за надані послуги, він за вимогою Приватного підприємства "ЦЕНТР ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ" сплачує останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від загальної суми заборгованості за кожен день прострочення.

Так, з огляду на вищезазначені норми чинного законодавства, суд погоджується з правовою позицією щодо необхідності застосування розміру пені, обмеженого подвійною обліковою ставкою НБУ.

Крім того, відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо сплати відповідачем 3% річних за період з 02.09.2014р. по 30.04.2015р. у розмірі 620,32 грн., витрат від інфляції за період з 02.09.2014р. до 31.03.2015р. в розмірі 10344,10 грн., пені за період з 02.09.2014р. по 30.04.2015р. у розмірі 7442,09 грн., встановив їх відповідність обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Наведені позивачем докази у встановленому законом порядку відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме підлягає стягненню заборгованість за надані послуги у розмірі 31316,15 грн., 3% річних за період з 02.09.2014р. по 30.04.2015р. у розмірі 620,32 грн., витрат від інфляції за період з 02.09.2014р. до 31.03.2015р. в розмірі 10344,10 грн., пені за період з 02.09.2014р. по 30.04.2015р. у розмірі 7442,09 грн.

Відповідно, на підставі ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства "ЦЕНТР ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ" до відповідача Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД" про стягнення 49722,66 грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД" (65041, м. Одеса, Шкодова гора, 1/1, ) на користь Приватного підприємства "ЦЕНТР ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ" (65029, Одеська обл., м. Одеса, вул. Князівська, буд.32, , р/р 3500, банк АТ "Укрсиббанк", МФО 351005) 31316 (тридцять одна тисяча триста шістнадцять) грн. 15 коп. основної заборгованості, 620 (шістсот двадцять) грн. 32 коп. - 3% річних, 10344 (десять тисяч триста сорок чотири) грн. 10 коп. витрат від інфляції, 7442 (сім тисяч чотириста сорок два) грн. 09 коп. пені, судовий збір в розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 19 травня 2015 р.

Головуючий - Р.В. Волков

Суддя М.І. Никифорчук

Суддя Г.І. Гуляк