ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р.Справа № 922/4926/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

Без виклику представників сторін

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про повернення майна та стягнення 1 073845,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.12.2014 року по справі № 922/4926/14 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що під час розгляду справи та винесення рішення за наслідками розгляду справи № 922/4926/14 судом у рішенні не вирішено питання розподілу судових витрат, а зазначено лише загальний порядок вирішення питання розподілу судових витрат, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у позові повністю.

Відповідно до ст.88 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, у разі не вирішення питання про розподіл господарських витрат, має право за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення.

Справляння судового збору в Україні регулюється Законом України "Про судовий збір", який набрав чинності з 01 листопада 2011 року.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Перелік об'єктів справляння судового збору наведено у статті 3 Закону, а розмір ставок судового збору - у статті 4 Закону.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Позивачем, при зверненні до господарського суду Харківської області, заявлено дві позовні вимоги:

1.Зобов'язати ФОП ОСОБА_1 повернути в натурі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради безпідставно набуте майно - земельну ділянку, площею 4336 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

2.Стягнути з відповідача доходи, отримані від безпідставно набутого майна в розмірі 1073845,35 грн.

Відповідно до п.п.2.2-2.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача.

Таким чином, позовна вимога позивача про повернення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 1213 ЦК України, вартість якої відповідно до наданого позивачем розрахунку з 01.01.2014 року складає 4252836 гривень (а.с.21), має майновий характер, у зв'язку з чим судовий збір повинен визначатись з урахуванням вартості спірного майна.

Отже, позивач, звертаючись до відповідача у даній справі, повинен був сплатити судовий збір за дві позовні вимоги майнового характеру.

Як свідчать матеріали справи, позивачем вірно сплачено 10738,46 грн. за позовну вимогу про стягнення з відповідача 1073845,35 грн. доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, про що свідчить платіжне доручення №2724 від 26.12.2014 року.

За позовну вимогу про повернення в натурі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради безпідставно набутого майна позивачем сплачено лише 1218,00 грн. судового збору, про що свідчить платіжне доручення №2158 від 29.10.2014 року.

Таким чином, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1218,00 грн. як за позовну вимогу немайнового характеру, що є невірним, оскільки вимога про повернення майна має майновий характер і розмір ставок судового збору за її подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Суд вважає за необхідне зазначити, що за наслідками розгляду даної справи у позові було відмовлено повністю. Отже, при вирішенні питання розподілу судових витрат суд керується абз.2 ч.5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з Харківської міської ради на користь державного бюджету суми судового збору в розмірі 71862 грн.

Керуючись статтями 44, 49, 88 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Харківської міської ради (, майдан Конституції, 7, м. Харків, 61200, реєстраційний рахунок: 2986, Банк: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО банку 851011) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 71862,00 гривень судового збору.

Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Суддя Є.М. Жиляєв