номер провадження справи 8/58/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015 Справа № 908/1522/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ-Захід-Логістик" (юр. адреса: 81130, Львівська область, Пустомилівський район, с. Сокільники, вул. Злітна, 4; факт. адреса: 79026, м. Львів, вул. Володимира Великого, 29)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Картол" (83057, м. Донецьк, пров. Веселий, 78; адреса для листування: 04205, м. Київ, пр. Оболонський, 7, кв. 192)

про стягнення 37500 грн. основного боргу за договором № 159-13 від 17.12.2013 р.

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача - Песчанська Я.В., дов. № 409 від 23.03.2015 р.

Олійник О.В., дов. № 1 від 02.01.2013 р.

Відповідача - не з'явився

Розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. №28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області здійснюється господарським судом Запорізької області.

Заявлено позовні вимоги про стягнення 37500 грн. основного боргу за договором №159-13 від 17.12.2013 р.

Розгляд справи, призначений на 15.04.2015 р., відкладався до 28.04.2015 р. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 28.04.2015 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених в позові, в обґрунтування вимог вказує, що на виконання умов договору № 159-13, укладеного з відповідачем 17.12.2013 р., надав останньому транспортно-експедиторські послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні за маршрутами, визначеними заявками на загальну суму 37500 грн. Відповідач, порушуючи умови договору, не здійснив оплату наданих послуг, внаслідок чого за ним склалась заборгованість у сумі 37500 грн., яку позивач просить стягнути з ТОВ "Картол".

За клопотанням відповідача розгляд справи відкладався до 28.04.2015 р. В обґрунтування клопотання зазначено, що, по-перше, заборгованість перед ТОВ "ІСТ-Захід-Логістик" у розмірі 37500 грн. виникла в зв'язку з неможливістю здійснити оплату через проведення антитерористичної операції на території Донецької області. По-друге, відповідач направити своїх представників в судове засідання не має можливості у зв'язку з відсутністю пропусків на перетин лінії зіткнення та неможливістю їх отримання в найближчі строки. По-третє, відповідач повідомив, що звернувся до Торгово-промислової палати із заявою про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) по договору перевезення вантажу № 159-13 від 17.12.2013 р. З урахуванням вищевикладеного відповідач просив судове засідання, призначене на 15.04.2015 р. перенести на місяць, до моменту отримання представниками підприємства пропусків на перетин лінії зіткнення, сертифікату Торгово-промислової палати про засвідчення форс-мажорних обставин, а також до моменту остаточного мирного врегулювання ситуації, що склалася в регіоні.

В судове засідання 28.04.2015 р. відповідач свого представника не направив, заяв, клопотань, матеріалів не надав.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд звертає увагу відповідача, що розгляд справи вже відкладався за його клопотанням, відповідач мав достатньо часу на підготовку та надання відзиву на позовну заяву з доказами в його обґрунтування в електронному вигляді.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 28.04.2015 року за відсутності представника відповідача.

Згідно ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Заслухавши представників позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Картол" (відповідач, замовник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСТ-Захід-Логістик" (позивач, експедитор) 17.12.2013 р. уклали договір № 159-13 транспортного експедирування, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених договором, заявкою замовника, експедитор зобов'язався організувати надання транспортного засобу та доставку довіреного йому замовником вантажу до пункту призначення в установлений строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу, а замовник - сплатити за перевезення вантажу встановлену плату за домовленістю сторін. Згідно п. 1.2 договору замовник направляє експедитору заявку на перевезення вантажу.

Порядок розрахунків узгоджено п. 4.1 договору, яким передбачено, що оплата за послуги здійснюється протягом 20 банківських днів з моменту отримання: належного примірнику накладної СМR з відміткою отримувача про доставку вантажу та узгодження оригіналів договору; рахунку; податкової накладної; акту виконаних робіт; довідки про транспортно-експедиційні витрати; копію договору на перевезення вантажу, укладеного між експедитором та перевізником, та завіреного, підписом і печаткою експедитора.

Як свідчать вивчені матеріали, на виконання умов договору № 159-13 від 17.12.2013 р. відповідачем на адресу позивача направлено заявки від 04.06.2014 р., 05.06.2014 р., 11.06.2014 р. на перевезення вантажів автомобільним транспортом, в яких зазначено найменування вантажу, маршрут перевезення, вимоги до автомобіля, місце подачі автомобіля, місце митної очистки, місце розвантаження, час та дата подачі автомобілю, вартість перевезення. По виконанню перевезення відповідачу передані міжнародні товаро-транспортні накладні СМR №№ 442, 443, 444, про що свідчать відмітки отримувача про доставку вантажу. Позивачем на оплату наданих послуг пред'явлено відповідачу рахунки № 1798/14Л від 10.06.2014 р., № 1825/14Л від 12.06.2014 р., №1869/14Л від 14.06.2014 р. на загальну суму 37500 грн.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини першої ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Статтею 931 ЦК України встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Як вказує позивач, відповідач не здійснив оплату отриманих послуг, заборгованість за договором № 159-13 від 17.12.2013 р. складає 37500 грн. На адресу відповідача направлено вимогу про сплату суми заборгованості (від 19.01.2015 р. № 1).

Оскільки відповідач не надав суду доказів виконання зобов'язання щодо оплати наданих позивачем послуг в узгодженому розмірі та у визначені строки, заборгованість визнав, про що зазначив у клопотанні, суд вважає вимоги про стягнення основного боргу в сумі 37500 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги задовольняються.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 549, 629, 929, 931 ЦК України, керуючись ст.ст. 49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Картол" (83057, м. Донецьк, пров. Веселий, 78, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ-Захід-Логістик" (81130, Львівська область, Пустомитівський район, с.Сокільники, вул. Злітна, 4, ) 37500 (тридцять сім тисяч п'ятсот) грн. основного боргу, 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено 06 травня 2015 року.

Суддя І.А. Попова