ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р.Справа № 922/1382/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд Продукт", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтехпостач-Україна", м. Харків
про стягнення 744 490,30 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Нестеренко І.Ю., довіреність б/н від 28.07.2014 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейд Продукт" (позивач) звернулося до господарського суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтехпостач-Україна" (відповідача) про стягнення основного боргу в розмірі 639 500,00 грн. та пені в розмірі 50 990,30 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань за договором поставки №ПКП-03/1403-19 від 19.03.2014 р. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 889,81 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судові засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву і витребуваних господарським судом документів до суду не надав.

Враховуючи те, що судом вжито всіх передбачених законом заходів для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Ухвалою суду від 28.04.2015 р. задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду спору поза межами 2-х місячного терміну вирішення спорів, встановленого ч. 3 ст. 69 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, всебічно та повно дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

19.03.2014 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) було укладено договір поставки № ПКП-03/1403-19 (надалі - договір), за умовами п.1.1. якого позивач зобов'язався передати у встановлений договором термін товар у власність відповідача, а відповідач зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Товаром, що поставляється за договором, є насіння сільськогосподарських культур (п. 1.2. договору).

Згідно з п.3.1. договору поставка товару здійснюється однією або кількома партіями. Кількість товару в кожній партії вказується в видаткових накладних або специфікаціях, підписаних відповідачем.

Відповідно до п.3.2. договору позивач зобов'язався поставити товар в термін до 31.04.2014 р.

За умовами п.4.1. договору загальна вартість товару, що поставляється за договором складає еквівалент 25 010,00 доларів США (в тому числі ПДВ 20%), що на дату підписання цього договору за курсом згідно п.4.5. договору становить 254 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 42 333,33 грн. Загальна вартість товару підлягає перерахуванню в строки та в порядку, передбаченому п. 4.6. договору.

Відповідно до п.4.2. договору оплата товару здійснюється в два етапи:

п.4.2.1. - 20% загальної вартості товару, що складає еквівалент 5 002,00 доларів США (в тому числі ПДВ 20%), що становить 50 800,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 8 466,66 грн., сплачується відповідачем за курсом, передбаченим п. 4.5. договору, протягом 7 банківських днів з дати підписання даного договору;

п.4.2.2. - остаточний розрахунок в розмірі 80% загальної вартості товару, що складає еквівалент 35 869,60 доларів США (в тому числі ПДВ 20%), що становить 364 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 60 666,66 грн. перераховується та сплачується відповідачем в порядку, передбаченому п. 4.6. договору, в строк 225 календарних днів з дати поставки, однак не пізніше 01.11.2014 р.

Судом також встановлено, що 20.04.2014 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до договору, відповідно до якої сторони погодили додаткову поставку товару (а.с. 18).

За умовами п. 3 Додаткової угоди №1 до договору оплата товару, що поставляється за даною Додатковою угодою здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача у два етапи:

п.3.1. 30% від загальної вартості товару, що поставляється за даною Додатковою угодою, 45 750,00 грн., в тому числі ПДВ, перераховується та сплачується відповідачем протягом 7 банківських днів з дати підписання даної Додаткової угоди;

п.3.2. остаточний розрахунок в розмірі 70% від загальної вартості товару, що поставляється за даною Додатковою угодою, становить 106 750,00 грн., в тому числі ПДВ, сплачується відповідачем в строк до 01.11.2014 р.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору та Додаткової угоди №1 до договору позивач поставив відповідачеві, а відповідач прийняв товар на загальну суму 406 500,00 грн., що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін і скріпленими їх печатками видатковими накладними: №4П/10-04 від 10.04.2014 р., №10П/30-04 від 30.04.2014 р. та №6П/16-05 від 16.05.2014 р. (а.с. 19-21).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач товар прийняв, але у встановлений договором та Додатковою угодою №1 до договору строк оплату за отриманий товар здійснив частково на загальну суму 10 000,00 грн., про що свідчить банківська виписка від 25.03.2014 р. (а.с. 26).

Таким чином судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 396 500,00 грн. (406 500,00 грн. - 10 000,00 грн. = 396 500,00 грн.).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, у п. 4.6. договору сторони чітко визначили, що у випадку, якщо середньозважений курс на міжбанківському ринку станом на останній банківський день, що передує дню здійснення відповідачем платежу, зазначеного в п. 4.2.2. договору (надалі - "Новий курс") є вищим за початковий курс (п. 4.5. договору) більше ніж на 1 %, вартість товару (окрім вартості товару, що була оплачена згідно до п. 4.2.1. договору) в національній валюті України перераховується та сплачується у відповідності до Нового курсу. Перерахування та сплата грошових коштів за Новим курсом при здійсненні платежу відбувається на підставі договору та не потребує надання жодних додаткових документів позивачем (п. 4.7. договору). Середньозважений курс на міжбанківському ринку на відповідну дату операції в межах договору визначатиметься сторонами на підставі відповідних показників на сайтi: http://www.udinform.com (значення показників таблиці - Межбанк: Forex) (п. 4.8. договору).

Скориставшись своїм правом, позивач здійснив перерахунок основної заборгованості за другий етап оплати згідно п.4.2.2. договору станом на 04 березня 2015 року у відповідності до середньозваженого курсу на міжбанківському ринку, який на цю дату склав 25,00 грн. за 1 (один) долар США (а.с. 27).

Згідно з п. 4.2.2. договору сума до сплати складає еквівалент 20 008,00 долара США.

Будь-яких оплат відповідач за другим етапом договору (п. 4.2.2. договору) не здійснив, тобто заборгованість згідно з п. 4.2.2. договору складає 20 008,00 доларів США.

Отже, основна сума заборгованості за другим етапом оплати (п. 4.2.2. договору), з урахуванням здійсненого перерахунку у відповідності до середньозваженого курсу на міжбанківському ринку визначеного станом на 04 березня 2015 року, складає 500 200,00 грн. (20 008,00 доларів США (сума до сплати, згідно з п. 4.2.2. договору) х 25,00 грн./долар США = 500 200,00 грн.).

Основна сума заборгованості за першим та другим етапами оплати (п. 4.2. договору), з урахуванням здійсненого перерахунку у відповідності до середньозваженого курсу на міжбанківському ринку визначеного станом на 04 березня 2015 року (п. 7.2. договору), а також за додатково поставлений товар відповідно до Додаткової угоди № 1 до договору, складає 639 500,00 грн. (40 800,00 грн. (заборгованість за перший етап оплати) + 500 200,00 грн. (заборгованість за другий етап оплати, з урахування перерахунку відповідно до п. 7.2. договору) + 152 500,00 грн. (заборгованість за додатково поставлений товар відповідно до Додаткової угоди № 1 до договору) = 639 500,00 грн.).

Таким чином судом встановлено, що на день ухвалення рішення у даній справі у відповідача існує непогашена заборгованість перед позивачем з оплати товару в розмірі 639 500,00 грн.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В силу ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевказані обставини і той факт, що суму заборгованості відповідачем не оплачено і не спростовано, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення 639 500,00 грн. заборгованості є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач нарахував та пред'явив до стягнення з відповідача пеню в розмірі 50 990,30 грн.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2.1. договору у разі прострочення здійснення оплати товару відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день такого прострочення.

Ч. 2 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 (шість) місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому у п. 6.4. договору сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення відповідачем своїх зобов'язань припиняється через 3 (три) роки, коли такі зобов'язання мали бути виконані.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені в розмірі 50 990,30 грн. (розрахунок на а.с. 13), суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 49 ГПК України, покладаючи судовий збір в повному обсязі (в розмірі 14 889,81 грн.) на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 193, 230, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 627-629, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтехпостач-Україна" (61124, м. Харків, проспект Героїв Сталінграда, буд. 1/7, кв. 44, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд Продукт" (61052, м. Харків, вул. Дмитрівська, 31/35, , п/р 5548 в АТ "ОТП Банк" м. Харків, МФО 300528, п/р 8300 в АТ "УкрСиббанк" м. Київ, МФО 351005, р/р 3788 в ПАТ "Універсал Банк", МФО 322001) основний борг в розмірі 639 500,00 грн., пеню в розмірі 50 990,30 грн. та судовий збір в розмірі 14 889,91 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.05.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко