ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Справа № 904/9846/13

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого,
Корнілової Ж.О. - доповідача,
Чернова Є.В.,
розглянувши касаційну скаргу
Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
за скаргоюНаціональної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2015

у справі№ 904/9846/13 Господарського суду Дніпропетровської області

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доДержавного підприємства "Криворізька теплоцентраль"
простягнення 116189240,03 грн.
за участю представників сторін
від позивача: Козак Н.В. (довіреність від 24.06.2014 № 14-174),
від відповідача:Власенко Н.В. (довіреність від 01.04.2015 № 1467/01),
від органу ДВС:Кузьменко О.С. (довіреність від 23.04.2015 № 20-22/1),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 20.11.2014 звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про визнання незаконними дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 24.10.2014 ВП № 43481477 про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2014 у справі № 904/9846/13; про визнання недійсною постанову від 24.10.2014 ВП № 43481477 про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2014 у справі № 904/9846/13; про зобов'язання органу Державної виконавчої служби скасувати постанову від 24.10.2014 ВП №43481477 щодо зупинення виконавчого провадження; про зобов'язання органу Державної виконавчої служби поновити виконавче провадження № 43481477.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2015 у справі № 904/9846/13 (суддя Євстигнеєва Н.М.), залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 у справі № 904/9846/13 (у складі колегії суддів: Пархоменко Н.В. - головуючого, Коваль Л.А., Чередка А.Є.) відмовлено у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Не погоджуючись з постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 у справі № 904/9846/13 Господарського суду Дніпропетровської області, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 у справі № 904/9846/13 Господарського суду Дніпропетровської області, і прийняти нове рішення про задоволення скарги у повному обсязі.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення та неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2014 у справі № 904/9846/13 (суддя Євстигнеєва Н.М.) позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 92092863,15грн. основного боргу, 8984713,09 грн. 3% річних, 916161,81грн. інфляційних втрат, 60408,41 грн. витрати зі сплати судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Господарським судом Дніпропетровської області на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області 25.02.2014 року видано наказ № 904/9846/13 про стягнення з Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 92092863,15грн. основного боргу, 8984713,09 грн. 3% річних, 916161,81грн. інфляційних втрат, 60408,41 грн. витрати з оплати судового збору

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 29.05.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43481477 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2014 у справі № 904/9846/13.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Сіщуком В.В. 24.10.2014 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 43481477 на підставі пункту 15 частини 1 статті 37, статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України " Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Суди дійшли до передчасного висновку про відмову у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичний осіб, суспільства, держави. Зі змісту Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" вбачається, що його прийнято з метою сприяння поліпшенню фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобіганню їх банкрутству та підвищенню рівня інвестиційної привабливості шляхом урегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості, надання суб'єктам господарської діяльності права їх застосування, визначення порядку взаємодії органів державної влади та органів місцевого самоврядування, розпорядників бюджетних коштів із суб'єктами господарської діяльності щодо застосування механізмів погашення заборгованості. Дія Закону поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії, види яких визначено Законом (преамбула, пункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 статті 1, частина 2 статті 2).

Конституційним Судом України 13.12.2012 № 18-рп/2012 прийнято рішення, відповідно до якого положення Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" не регулюють правовідносини щодо погашення заборгованості, не визначеної у пункті 1.4 статті 1, зокрема, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2012 встановлено, що не зупиняється здійснення щодо підприємств паливно-енергетичного комплексу, внесених до реєстру, виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості зі сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 01.01.2011, і заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України.

Проте Конституційний Суд України вважає, що наведений перелік підстав, за яких не зупиняється виконавче провадження, не є вичерпним, оскільки підприємства паливно-енергетичного комплексу, внесені до Реєстру, залишаються суб'єктами господарських, трудових та інших правовідносин, не пов'язаних з розрахунками за енергоносії.

На підставі викладеного, Конституційним Судом України вирішено, що положення пункту 15 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у взаємозв'язку з положеннями пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини 2 статті 2, абзацу 6 пункту 3.7 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" слід розуміти так, що: обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"; внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012, виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню на підставі пункту 15 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" щодо заборгованості підприємств ПЕК, яку визначено Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", і є заборгованістю за енергоносії.

Згідно з пунктом 1.4 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", заборгованістю є підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена; є податковим боргом та підлягає сплаті, але не сплачена, до бюджетів усіх рівнів та державних цільових фондів, у тому числі ліквідованих; підлягає сплаті, але не сплачена, до цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в паливно-енергетичному комплексі; передбачена видатками бюджетів усіх рівнів, але не отримана суб'єктами господарської діяльності, у тому числі за пільгами та субсидіями, для сплати за спожиті енергоносії; підлягає сплаті і виникла внаслідок відсутності у Державному бюджеті України минулих років видаткових статей або передбачення видатковими статтями часткового фінансування видатків для розрахунків за енергоносії, у тому числі за пільгами та субсидіями (трансфертами), спожиті підприємствами, організаціями, закладами та установами, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів; є заборгованістю казенних підприємств, у тому числі тих, які були казенними станом на 1 січня 2011 року, за зобов'язаннями з оплати електричної енергії у розмірі станом на 1 липня 2011 року, що є непогашеними на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань врегулювання заборгованості за електричну енергію".

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", розрахункова дата - дата фіксації учасниками розрахунків сум кредиторської та дебіторської заборгованостей, що належать до погашення з використанням передбачених цим Законом механізмів. Розрахунковою датою встановлюється 01.01.2013, а для казенних підприємств, у тому числі тих, які були казенними станом на 01.01.2011, за зобов'язаннями з оплати електричної енергії - 01.07.2011.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Згідно з частинами 6.1, 6.2, 6.3, 6.4 статті 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", однією з умов застосування кожного механізму погашення заборгованості, встановленого цим Законом, є підтвердження учасниками розрахунків сум заборгованості в тій частині, яку передбачається погасити на умовах, визначених цим Законом. У процесі підтвердження заборгованості учасниками розрахунків самостійно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, на підставі відповідних документів встановлюються та уточнюються суми дебіторської та кредиторської заборгованостей, що підлягають погашенню. За результатами встановлення та уточнення сум заборгованості складається акт про наявність та розмір заборгованості, яку передбачається погасити із застосуванням механізмів, визначених цим Законом. Залежно від причини виникнення та обраного механізму погашення заборгованості до документів, на підставі яких складається акт про наявність та розмір заборгованості, можуть бути віднесені документи, що відповідно до законодавства підтверджують наявність в учасників розрахунків кредиторської або дебіторської заборгованості, а також копії рішень відповідних органів виконавчої влади про ліквідацію юридичних осіб - боржників або кредиторів тощо. Порядок підтвердження заборгованості при застосуванні різних механізмів її погашення на умовах, визначених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи не вбачається, судами не встановлено та не досліджено чи є документ, яким підтверджується сума заборгованості розрахунків учасниками.

Аналіз наведених доводів у їх сукупності свідчить про неповне з'ясування судами фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, і про порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, постанова підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і відповідно до вимог чинного законодавства вирішити спір.

Згідно з частиною 1 статті 11112 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду.

Керуючись статями 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 у справі № 904/9846/13 Господарського суду Дніпропетровської області частково задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 у справі № 904/9846/13 Господарського суду Дніпропетровської області скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Стягнути з Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 609,00 грн. (шістсот дев'ять гривень) витрат з оплати судового збору за подання касаційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддяОвечкін В.Е.
Судді:Корнілова Ж.О.
Чернов Є.В.