ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" травня 2015 р. № 926/798/13

За заявою публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання

За позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз"

про стягнення заборгованості - 777509,18 грн.

Суддя М.О. Гурин

Представники сторін:

від стягувача - Конопліцький І.В., представник за довіреністю від 14.01.2015 р.

від боржника - Миронов С.І., представник за довіреність від 31.12.2014р.; Мартинюк В.І., представник за довіреністю від 31.12.2014 р.

ВСТАНОВИВ: Рішенням господарського суду Чернівецької області від 24.09.2013р. частково задоволено позов публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" (58009 м.Чернівці, вул. Винниченка, 9 А р/р № 0003 в ЧОВ ПАТ "Ощадбанк", МФО 356334, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 р/р №1 AT "Ощадбанк" МФО 300465 ) 151619,77 грн. пені, 136695,44 грн. штрафу, 2111 грн. інфляційних втрат, 83525,16 грн. 3% річних, 15228,11 грн. відшкодування судового збору (суддя Марущак І.В.)

На виконання вказаного рішення господарським судом Чернівецької області видано наказ від 10.10.2013 р.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.11.2013 р. рішення господарського суду Чернівецької області від 24.09.2013р. по справі №926/798/13 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.01.2014р. касаційну скаргу залишено без задоволення, а рішення господарського суду Чернівецької області від 24.09.2013р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.11.2013р. у справі №926/798/13- без змін.

17.02.2014р. через канцелярію господарського суду Чернівецької області від відповідача надійшла заява боржника про визнання наказу господарського суду Чернівецької області від 10.10.2013 р. таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27.02.2014р. відмовлено у задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду Чернівецької області від 10.10.2013 р. по справі №926/798/13 таким, що не підлягає виконанню. (суддя Марущак І.В.)

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.05.2014р. ухвалу господарського суду Чернівецької області від 27.02.2014р. по справі №926/798/13 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

07.04.2015р. через канцелярію господарського суду Чернівецької області від стягувача надійшла заява про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу господарського суду Чернівецької області від 10.10.2013р. до виконання.

Згідно розпорядження від 07.04.2015р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №926/798/13 у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Марущака І.В. та передано справу на розгляд судді Гурину М.О.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 08.04.2015р. розгляд заяви призначено на 21.04.2015р.

20.04.2015р. через канцелярію господарського суду Чернівецької області від представника боржника надійшло письмове заперечення на заяву про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, в якому боржник просив відмовити у задоволенні даної заяви, у зв'язку з її безпідставністю.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 21.04.2015р., у зв'язку з неявкою представника стягувача у судове засідання, розгляд заяви відкладено на 07.05.2015 р.

На призначений день розгляду заяви представник стягувача просив задовольнити заяву про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання.

Представники боржника заперечували проти задоволення поданої заяви з підстав зазначених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 24.09.2013р. частково задоволено позов публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" (58009 м.Чернівці, вул. Винниченка, 9 А р/р № 0003 в ЧОВ ПАТ "Ощадбанк", МФО 356334, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 р/р №1 AT "Ощадбанк" МФО 300465 ) 151619,77 грн. пені, 136695,44 грн. штрафу, 2111 грн. інфляційних втрат, 83525,16 грн. 3% річних, 15228,11 грн. відшкодування судового збору (суддя Марущак І.В.)

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.11.2013 р. рішення господарського суду Чернівецької області від 24.09.2013р. по справі №926/798/13 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.01.2014р. касаційну скаргу залишено без задоволення, а рішення господарського суду Чернівецької області від 24.09.2013р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.11.2013р. у справі №926/798/13- без змін.

Відповідно до ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 116 ГПК України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили. Накази про стягнення державного мита надсилаються до місцевих органів державної податкової служби. Накази видаються стягувачеві або надсилаються йому рекомендованим чи цінним листом.

Судом встановлено, що 10.10.2013 р. на примусове виконання рішення господарського суду Чернівецької області від 24.09.2013 р. у справі №926/798/13, господарським судом Чернівецької області видано відповідний наказ із строком для пред'явлення його до виконання протягом одного року, тобто до 10.10.2014 р. (а.с. 82).

07.04.2015 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Чернівецької області з заявою про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу, в якій на поважність причин посилається на те, що 17 лютого 2014 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про визнання наказу господарського суду Чернівецької області від 10.10.13 по справі №926/798/13 таким, що не підлягає виконанню. 27 лютого 2014 року господарським судом Чернівецької області винесено ухвалу по справі № 926/798/13, відповідно до якої у задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду Чернівецької області від 10.10.13 по справі № 926/798/13 таким, що не підлягає виконанню - відмовлено. Не погоджуючись з даною ухвалою місцевого господарського суду Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" звернулось з апеляційною скаргою до Львівського апеляційного господарського суду. 06 травня 2014 року Львівським апеляційним господарським судом прийнято постанову по справі №926/798/13. відповідно до якої ухвалу господарського суду Чернівецької області від 27.02.14 у справі № 926/798/13 залишено без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" - без задоволення. Таким чином, Позивач був змушений очікувати розгляду судом першої та другої інстанцій заяви Відповідача про визнання наказу господарського суду Чернівецької області від 10.10.13 по справі № 926/798/13 таким, що не підлягає виконанню та не здійснювати заходів щодо пред'явлення його до виконання, оскільки по аналогічним справам (№909/1073/13; 927/1240/13; 903/1036/13; 927/1427/13; 927/1426/13; 927/1423/13; 927/1425/13;903/1238/13: 927/1239/13; 909/1074/13) накази господарських судів визнавались такими, що не підлягають виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Порядок встановлення, обчислення та закінчення процесуальних строків, підстави їх зупинення, умови і порядок відновлення та продовження процесуальних строків визначено ст.ст. 50 - 53 ГПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законодавством процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин та наданих доказів згідно норм ст. 43 ГПК України.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об'єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред'явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у стягувача не було можливості.

Крім того, у відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/123 від 15.03.07 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" вказано, що частиною першою статті 53 ГПК пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V.

В заяві про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу, стягувач в якості поважних причин посилається на те, що 17 лютого 2014 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про визнання наказу господарського суду Чернівецької області від 10.10.13 по справі №926/798/13 таким, що не підлягає виконанню в задоволенні якої ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27 лютого 2014 року, яка в подальшому постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.05.2014 р. залишена без змін, відмовлено.

Однак, суд зазначає, що подання боржником заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, ніяким чином не впливало на право стягувача на звернення до органів ДВС щодо примусового виконання рішення суду на підставі вищевказаного наказу.

Крім того, подання згаданої заяви боржником навіть не могло б вплинути на хід виконавчого провадження, оскільки стаття 37 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює вичерпний перелік обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження. Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Однак такої підстави як розгляд судом заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, зазначена стаття не містить.

Виходячи із змісту ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Стягувачем не подано жодного належного доказу на підтвердження факту неможливості звернення до органів ДВС щодо примусового виконання рішення суду на підставі наявного у них наказу чи будь-яких інших доказів непереборності обставин та дійсних перешкод чи труднощів для вчинення процесуальних дій.

Крім того, суд зазначає, що навіть якщо й враховувати факт звернення боржника з заявою про визнання наказу такими, що не підлягає виконанню, як певну обставину що могла б "унеможливити" виконання рішення суду, то слід зазначити у задоволенні даної заяви відмовлено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27 лютого 2014 року, яка в подальшому постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.05.2014 р. залишена без змін.

Наказ на примусове виконання рішення господарського суду Чернівецької області від 24.09.2013 р. у справі №926/798/13 виданий 10.10.2013 р. із строком для пред'явлення його до виконання протягом одного року, тобто до 10.10.2014 р. (а.с. 82).

Тобто, у стягувача було більше ніж достатньо часу для пред'явлення даного наказу до виконання починаючи з 06.05.2014 р. й до 10.10.2014 р. однак жодних доказів неможливості пред'явлення наказу, як вже зазначалось, стягувачем не подано.

Щодо посилання стягувача на справи №909/1073/13; 927/1240/13; 903/1036/13; 927/1427/13; 927/1426/13; 927/1423/13; 927/1425/13;903/1238/13: 927/1239/13; 909/1074/13 суд зазначає, що дані справи не мають ніякого відношення та не є спорідненими із справою №926/798/13, у зв'язку з чим, не можуть розцінюватись судом як належний доказ у справі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що встановлений строк для пред'явлення наказу до виконання стягувачем пропущений без поважних причин, у зв'язку з чим підстав для задоволення заяви немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 119 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В :

Відмовити стягувачу у задоволенні заяви про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання.

Суддя М.О. Гурин