ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 915/322/15

За позовом: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча

компанія «Енергоатом»

01032, м.Київ, вул. Вєтрова, 3, р/р 5980 в ПАБ «Банк «Фінанси та Кредит», м.Київ, МФО 300131, код ЗКПО 34584661

В особі філії Відокремлений підрозділ «Южно-Українська АЕС»

55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, промзона, а/с №20, р/р 260025820 в МОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 326182,

Відповідач: Комунальне підприємство «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство»

55000, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 8, р/р11185 в ЮУ ПІБ, МФО 326427,

про стягнення заборгованості в сумі 995608,04 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: представник не з'явився.

Від відповідача: Борець Ю.І., дов. №03/1337 від 22.09.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 03.03.2015р. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 789809,8 грн., 80069,46 грн. - пені, 55286,64 грн. - штрафу, 8813,77 грн. - 3% річних та судових витрат.

16.04.2015р. позивач надав суду уточнення розміру позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 61628,37 грн. за порушення строків оплати спожитих послуг. В іншій частині позивач повністю підтримує позовні вимоги, просить суд задовольнити позов.

Суд приймає до відома вказані уточнення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем вказані вимоги заявлені в позовній заяві, та з урахуванням наявності цих вимог позивачем було сплачено судовий збір.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: умов договору на водовідведення №06-05/ПУ-34205/33 від 03.01.2014р. з додатками та протоколом розбіжностей; актах про витрати питної води та скидання стічних вод за період травень-жовтень 2014р.; рахунках №РС, 14-632 від 30.05.2014р., №РС, 14-685 від 27.06.2014р., №РС, 14-787 від 31.07.2014р., №РС, 14-948 від 31.08.2014р., №РС, 14-1038 від 30.09.2014р., №РС, 14-1142 від 31.10.2014р. на загальну суму 789809,8 грн. для оплати водовідведення; акту звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2014р.; листів до відповідача; норм ст.ст.626,526,610,611,612,625 Цивільного кодексу України, ст.ст.231, 232 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що відповідач рахунки, виставлені на оплату, не оплатив, у зв'язку з чим заборгованість по оплаті послуг за договором на водовідведення №06-05/ПУ-34205/33 за період з 01.05.2014р. по 31.10.2014р. складає 789809,8 грн.

Відповідач 16.04.2015р. надав суду відзив на позовну заяву, в якому наголошує суду, що сума основного боргу відповідачем сплачена в повному обсязі, тому наразі предмет спору в даній справі відсутній. Проти стягнення пені та штрафу відповідач заперечує, та просить суд з огляду на майновий стан підприємства-відповідача та інші об'єктивні обставини, зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню та стягнути штраф в сумі 10000,0 грн. та пеню в розмірі 10000,0 грн.

Також, 16.04.2015р. відповідач надав суду окреме клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 16.04.2015р. згідно з приписами ст.69 ГПК України за клопотанням відповідача строк вирішення спору був продовжений на 15 днів.

Представник позивача в судове засідання 14.05.2015р. не з'явився.

В день судового засідання до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області від позивача надійшли заперечення №32/68 від 24.04.2015р. на клопотання відповідача про зменшення пені та штрафу, які мотивовані відсутністю належним чином підтвердженого виняткового випадку для звільнення відповідача від відповідальності.

Також, 14.05.2015р. відповідач супровідним листом №03/896 від 12.05.2015р. надав суду докази для підтвердження майнового стану та виконання мобілізаційних завдань.

14.05.2015р. суд, за результатом розгляду справи, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представника відповідача, приймаючи до уваги пояснення, надані в попередніх судових засіданнях представником позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд -

встановив:

03 січня 2014 року за №06-05/ПУ-34205/33 між державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», як постачальником, та комунальним підприємством «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство», як абонентом, був укладений договір на водовідведення, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався у 2014 році приймати від абонента на очистку господарсько-побутові стічні води (водовідведення) в потрібних йому обсягах, а абонент зобов'язався оплачувати за очистку господарсько-побутових стічних вод за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором (п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору постачальник зобов'язався прийняти від абонента на очистку стічні води в обсязі 7239,09 тис. м3.

Пунктом 2.2 договору його учасники погодили, що розрахунки за водовідведення здійснюються за діючими на день оплати тарифами.

Розділом 3 договору сторони визначили порядок розрахунків.

Так відповідно до умов п.3.1, оплату за фактичний обсяг водовідведення абонент проводить щомісячно на підставі пред'явлених постачальником рахунків на оплату протягом 30 календарних днів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Постачальник направляє абоненту рахунки цінним листом з повідомленням про вручення.

Грошові кошти перераховуються абонентом по платіжним реквізитам, вказаним у рахунку, пред'явленому постачальником до оплати.

Умовами п.4.1.5 та п.4.2.4 договору визначені обов'язки постачальника та абонента щомісячно, в передостанній робочий день звітного місяця, разом складати акт за фактичний обсяг водовідведення за звітний період.

Згідно з п.4.2.7 договору абонент зобов'язаний проводити оплату за прийняті постачальником на очистку стічні води в строки і порядку, передбачені цим договором.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги по очистці господарсько-побутових стічних вод за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року включно на загальну суму 789809,8 грн., що підтверджується відповідними актами про витрати питної води та скидання стічних вод (а.с.21-26).

На підставі вказаних актів відповідачу були виставлені рахунки на оплату послуг №РС, 14-632 від 30.05.2014р., №РС, 14-685 від 27.06.2014р., №РС, 14-787 від 31.07.2014р., №РС, 14-948 від 31.08.2014р., №РС, 14-1038 від 30.09.2014р., №РС, 14-1142 від 31.10.2014р. на загальну суму 789809,8 грн. (а.с.27-32).

Вказані рахунки були направлені на адресу відповідача відповідними супровідними листами №05/7294 від 06.06.2014р., №05/8919 від 08.07.2014р., №05/10779 від 11.08.2014р., №05/12164 від 05.09.2014р., №05/13891 від 07.10.2014р., №05/15991 від 11.11.2014р., які були отримані останнім, про що свідчать копії повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.35, 38, 40, 42, 45, 48).

Відповідач, в порушення умов договору, заборгованість в сумі 789809,8 грн. не сплатив.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріали справи свідчать, що на день розгляду справи відповідачем погашено основний борг у сумі 789809,8 грн., на підтвердження чого останнім суду надано копію акту звірки взаємних розрахунків станом на 01.04.2015р. (а.с.83), з якого, зокрема вбачається, що заборгованість по договору №06/05/ПУ-34205/33 від 03.01.2014р. за період з травня2014р. по жовтень 2014р. складає 0,00 грн. Вказаний акт звірки підписаний уповноваженими представниками позивача без заперечень та зауважень.

Факт погашення боргу позивачем не заперечується.

Враховуючи, що основний борг було сплачено споживачем після подання позову, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п.11 ст.80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмету позову.

Умовами п.5.3 договору його учасники передбачили, що за порушення строків оплати водовідведення по договору абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від вартості водовідведення за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, а за прострочку більше ніж 30 днів - штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Позивач, на підставі вказаного пункту нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 80069,46 грн. та 7% штрафу у загальній сумі 55286,64 грн.

Перевіривши розрахунки пені та штрафу, викладені позивачем у позовній заяві, господарський суд погоджується із загальним розміром нарахованих штрафних санкцій.

Відповідач у відзиві заперечує проти одночасного нарахування позивачем і штрафу и пені, мотивуючи це тим, що за його розумінням, умовами вказаного вище пункту договору передбачено, що у разі прострочення до 30 діб сплачується лише пеня, а у разі прострочення більше ніж 30 днів - лише штраф у розмірі 7%.

Заперечення відповідача судом не приймаються до уваги, оскільки сплата пені за порушення строків оплати водовідведення умовами п.5.3 договору передбачена за кожний день прострочення.

Приписами п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013, № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Одночасно, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з приписами ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до приписів ст.3, ч.3 ст. 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та водночас засадами на яких має ґрунтуватись зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність та справедливість.

Частиною 3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідачем станом на дату судового засідання зобов'язання зі сплати основного боргу виконано в повному обсязі.

Окрім цього, відповідачем надані суду копії звітів про фінансові результати за 2014 рік та І квартал 2015 року, які характеризують його доходи та витрати, копії договору №92 від 01.11.2012р. на виконання мобілізаційного завдання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення в особливий період, укладений з КЕВ м.Миколаєва, та договору №М-1дск від 15.09.2010р. на надання послуг тепло- водопостачання та водовідведення в особливий період, а також копію постанови відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 20.09.2013р. про арешт коштів боржника.

Відповідач є комунальним підприємством. Наразі за повідомленням відповідача виникнення заборгованості виникло внаслідок об'єктивних обставин, які не залежать від волі останнього, а саме, через невідповідність затверджених тарифів для населення їх фактичній собівартості та відсутністю відповідних дотацій з боку органів місцевого самоврядування та держави.

Виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, а також наведених вище обставин справи, зважаючи на те, що відповідач повністю сплатив суму основного боргу та не уникає від відповідальності за невиконання зобов'язання, суд вважає, що даний випадок є винятковим і визнає за необхідне, можливе та доцільне, на підставі ч.3 ст. 83 ГПК України, зменшити розмір стягуваної з відповідача пені та штрафу на 60%.

Отже, стягненню підлягають пеня у загальній сумі 32027,78 грн. та штраф в сумі 22114,65 грн.

Відповідно до п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Додатково позивач на підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у загальній сумі в сумі 8813,77 грн. та втрати від інфляції в сумі 61628,37 грн.

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд перевірив нарахування позивачем розмір 3% річних та інфляційних втрат, і дійшов висновку про правомірність стягнення з відповідача 3% річних у загальному розмірі 8813,77 грн. та інфляційних втрат в сумі 61628,37 грн.

Таким чином, дослідивши надані сторонами документальні докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Оскільки основний борг був сплачений відповідачем після порушення провадження у справі, судовий збір покладається на нього в повному обсязі, оскільки саме з вини відповідача позивач був змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, п.п.11 ч.1 ст. 80, ст. 82, 821, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення 789809,8 грн. основного боргу припинити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» (55000, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 8, р/р11185 в ЮУ ПІБ, МФО 326427, ) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м.Київ, вул. Вєтрова, 3, р/р 5980 в ПАБ «Банк «Фінанси та Кредит», м.Київ, МФО 300131, код ЗКПО 34584661) в особі філії Відокремлений підрозділ «Южно-Українська АЕС» (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, промзона, а/с №20, р/р 260025820 в МОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 326182, ) 8813,77 - 3% річних, 32027,78 грн. пені, 61628,37 грн. інфляційних втрат, 22114,65 грн. штрафу та 19912,16 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19 травня 2015 року.

Суддя О.Г.Смородінова