ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2015 р. Справа № Б-39/26-10

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.

при секретарі Катренко І.С.

за участю представників:

заявника скарги - Скворцової І.І. за довіреністю від 06.02.2015 р. №80,

банкрута - не з'явився,

ліквідатора - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Кепітал", м. Київ (вх. №1763 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 19.02.2015р. у справі № Б-39/26-10

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "МКС", м. Харків

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.02.2015 р. у справі №Б-39/26-10 (суддя Усатий В.А.) відмовлено ТОВ "Скай кепітал" в задоволенні заяви (вх. №29357 від 22.08.2014 р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу дебіторської заборгованості № 27/03/12-Д від 27.03.2012 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.03.2015 р. у справі №Б-39/26-10 виправлено допущену в ухвалі господарського суду Харківської області від 19.02.2015 р. описку, а саме, в 22-му абзаці її тексту та в першому абзаці її резолютивної частини - замість ПуАТ "Фідобанк" ухвалено вказати ТОВ "Скай кепітал".

ТОВ "Скай кепітал" з ухвалою господарського суду Харківської області від 19.02.2015 р. у даній справі не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги ТОВ "Скай кепітал" стосовно визнання договору купівлі-продажу дебіторської заборгованості №27/03/12-Д від 27.03.2012 р. недійсним з моменту його укладення в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає, що судом прийнято до уваги лише одне порушення ліквідатора, і не взято до уваги інші, про які ТОВ "Скай кепітал" зазначало в своїй заяві про визнання вищевказаного договору купівлі-продажу недійсним.

Так, на думку скаржника, місцевим господарським судом розглянуто питання стосовно погодження оцінки, але проігноровано факт здійснення факторингової операції особою, яка не внесена до реєстру фінансових установ, що, в силу вимог Цивільного кодексу України, є підставою для визнання договору недійсним.

Зокрема, ліквідатор ТОВ "МКС" не повідомляв кредиторів про проведені дії під час ліквідації боржника, звіти про проведені дії не надавав, не погоджував питання реалізації майна боржника, оцінку, за якою майно реалізовувалось. Також, ліквідатором, в порушення вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", не був створений комітет кредиторів.

Також скаржник вказує, що на балансі ТОВ "МКС" рахувалась сума грошових вимог, яка становила понад 8000000,00 грн., а відчужено було дебіторську заборгованість всього за 21 096,00 грн. З огляду на таке, укладений договір купівлі-продажу дебіторської заборгованості був укладений з відповідним дисконтом, тому, з врахуванням викладеного, правовідносини між сторонами мають характер факторингової операції - відступлення права вимог з дисконтом.

Заявник скарги вважає, що, з огляду на вищевикладене, у встановленому законодавством порядку не було встановлено вартість дебіторської заборгованості, яка відчужувалась на аукціоні. А отже, укладений договір суперечить інтересам кредитора ТОВ "Скай Кепітал", оскільки за наслідками реалізації дебіторської заборгованості боржника за заниженою ціною, яка не була встановлена у відповідності до вимог закону, ТОВ "Скай Кепітал" не зможе задовольнити власні вимоги до божника у розмірі, який міг отримати від реалізації дебіторської заборгованості у випадку проведення оцінки у відповідності до Закону.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.03.2015 р. апеляційну скаргу ТОВ "Скай кепітал" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 06.04.2015 р.

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "МКС" надіслав клопотання (вх. №4949 від 27.03.2015 р.) про розгляд апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 19.02.2015 р. про відмову ТОВ "Скай кепітал" в задоволенні заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу дебіторської заборгованості № 27/03/12-Д від 27.03.2012 р. за його відсутності у зв'язку зі знаходженням у відпустці. Також він просив прийняти рішення на розсуд суду.

У зв'язку зі знаходженням у відпустці судді-доповідача у справі Фоміної В.О. та перебуванням у відрядженні судді Крестьянінова О.О. було здійснено автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Плахов О.В., суддя Шевель О.В.

У зв'язку з формуванням нової колегії суддів для розгляду даної справи та з метою повного, всестороннього і об'єктивного дослідження матеріалів справи, розгляд справи відкладено на 21.04.2015 р.

У звязку з хворобою судді Шевель О.В. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В., розгляд справи відкладено на 05.05.2015 р.

У зв'язку зі знаходженням у відпустці суддів Лакізи В.В. та Плахова О.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.

У зв'язку зі зміною складу колегії суддів у даній справі, відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №6 "Про судове рішення", перебіг передбачених статтею 69 ГПК України строків вирішення спору розпочинається знову.

В судове засідання 05.05.2015 р. прибув представник заявника скарги, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 19.02.2015 р. та прийняти нове рішення про визнання договору купівлі-продажу дебіторської заборгованості №27/03/12-Д від 27.03.2012 р. недійсним в повному обсязі з моменту його укладення.

Ліквідатор банкрута в судове засідання не прибув, в справі міститься клопотання про розгляд справи за його відстутності (т. 50 а. с. 103).

Інші учасники провадження у даній справі про банкрутство в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відзивів на апеляційну скаргу учасниками провадження у даній справі про банкрутство не надано.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції в порядку ст. 4-3 ГПК України учасникам провадження були створені необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи - запропоновано банкруту, ліквідатору, кредиторам не пізніше ніж за три дні до розгляду справи надати суду відзиви на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень; учасники процесу у даній справі належним чином повідомлені про час та місце засідання суду (але ані ліквідатор, ані інші учасники своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалися, будь-яких додаткових документів чи пояснень в порядку ст. 101 ГПК України не надали), колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників банкрута, ліквідатора, кредиторів(крім ТОВ "Скай кепітал") за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутнього в судовому засіданні представника кредитора ТОВ "Скай кепітал", перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.03.2010 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "МКС" (далі - ТОВ "МКС") звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про визнання його банкрутом в порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (т. 1 а. с.3-12).

Ухвалою місцевого господарського суду від 22.03.2010 р. порушено провадження у справі №Б-39/26-10 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МКС", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою суду від 05.10.2010 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "МКС" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором боржника Головченка О.Г.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.06.2011 р. припинено провадження по скаргах Кримської філії ВАТ "Укртелеком" №06/10-65 від 19.01.2011 р. (вх.№445 від 26.01.2011 р.), ПАТ "СЕБ Бан" №6-165 від 01.02.2011 р. (вх.№2968 від 02.02.2011 р.), КП "Харківські теплові мережі" № 383Др від 15.03.2011 р. (вх. № 6374 від 16.03.2011 р.), ВАТ "Укртелеком" (лист від прокуратури Московського району м. Харкова № 3487-09 від 09.03.2011 р. вх. № 1259 від 16.03.2011 р.), ШАРП Електронікс (Юроп) ГмбХ, філіал Австрія від 25.03.2011 р. (вх. №1527 від 01.04.2011 р.), Комунального підприємства "Слов'янське тролейбусне управління" Слов'янської міської ради № 01/08-132 від 18.04.2011 р. (вх. № 1906 від 28.04.2011 р.) та ПП "Стронг-Сервіс" №32 від 30.05.2011 р. (вх. № 2593 від 10.06.2011 р.), у зв'язку з тим, що після надходження скарг від вищевказаних кредиторів, ліквідатором їх вимоги були розглянуті, визнані у повному обсязі та включені до реєстру вимог кредиторів; продовжено строк ліквідаційної процедури на 6 місяців, до 05.10.2011 р.; відкладено розгляд справи та зобов'язано ліквідатора щомісячно звітувати про проведену роботу, здійснити всі заходи щодо ліквідації банкрута, докази чого надати суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.12.2011 р. залишено без розгляду скаргу Харківської регіональної дирекції ПАТ "ВТБ Банк" на дії ліквідатора, у зв'язку з визнанням ліквідатором вимог банку (вх. № 20777 від 06.09.2011 р.); через не завершенням ліквідаційної процедури продовжено строк ліквідаційної процедури на 6 місяців, до 14.04.2012 р.; відкладено розгляд справи на 23.03.2012 р.; зобов'язано ліквідатора щомісячно звітувати про проведену роботу, здійснити всі заходи щодо ліквідації банкрута, докази чого надати суду.

Ухвалою суду від 05.11.2013 р. задоволено скарги ПуАТ "Фідобанк", звільнено ліквідатора Головченка О.Г. від виконання покладених на нього обов'язків, призначено ліквідатором ТОВ "МКС" арбітражного керуючого Михайлову М.М.

22.08.2014 р. ТОВ "Скай кепітал" подало до місцевого господарського суду заяву (вх. № 29357), в якій просило визнати договір купівлі-продажу дебіторської заборгованості № 27/03/12-Д від 27.03.2012 р. недійсним з моменту його укладання.

В обгрунтування заяви зазначено, що ліквідатор реалізував дебіторську заборгованість, яка складала 8000000,00 грн., всього за 21096,00 грн. шляхом укладання договору купівлі-продажу з дисконтом, з огляду на яке правовідносини між сторонами мають характер факторингової операції, право на здійснення якої має тільки банк або інша фінансова установа.

Оскаржуваною ухвалою господарського суду Харківської області від 19.02.2015 р. відмовлено ТОВ "Скай кепітал" в задоволенні заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу дебіторської заборгованості № 27/03/12-Д від 27.03.2012 р.

Ухвалу мотивовано тим, що доводи заявника не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Згідно з ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

В силу пункту 1-1 прикінцевих положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону від 22.12.2011 р. №4212-VI, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Вказана справа порушена 23.03.2010 р., тобто, до набрання чинності зазначеним законом.

З огляду на це, дана справа розглядається судом відповідно до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 30.06.1999 р.

Відповідно до приписів статті 5 вказаного Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Провадження у справах про банкрутство окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності регулюється з урахуванням особливостей, передбачених розділом VІ цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону про банкрутство якщо вартості майна боржника-юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

У п. 81 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про банкрутство" від 18.12.2009 р. №15 зазначається, що розгляд господарським судом заяв про визнання угод недійсними має здійснюватися з дотриманням загальних засад господарського судочинства, передбачених ГПК, з обов'язковим залученням до розгляду заяви в судовому засіданні осіб, прав та обов'язків яких стосується ця угода.

Враховуючи особливості процедури банкрутства, визначені нормами Закону про банкрутство, господарський суд вирішує у межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов'язані із здійсненням провадження в такій справі, в тому числі про визнання недійсними укладених боржником угод, з підстав визначених, зокрема нормами ст. ст. 17, 23, 25 вищезазначеного Закону про банкрутство, а також з підстав, передбачених нормами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону про банкрутство ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим розділом (розділ ІІІ).

Частиною 1 ст. 25 Закону про банкрутство унормовано, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Місцевим господарським судом встановлено, що, на виконання вимог Закону про банкрутство, ліквідатор виявив дебіторську заборгованість банкрута в загальному розмірі 21129494,00 грн.

Відповідно до ст. 29 Закону про банкрутство майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю.

Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено (ч. 2 ст. 29).

На виконання вимог ст. 29 Закону про банкрутство ліквідатором 14.03.2011 р. було укладено з ТОВ "Аргумент Експерт" договір про проведення робіт з незалежної оцінки майна (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_1 від 10.09.2010 р., свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів НОМЕР_2 від 14.112005 р., сертифікат НОМЕР_3 від 28.10.1996 р. на ім'я ОСОБА_6, посвідчення на ім'я ОСОБА_6 про підвищення кваліфікації оцінювача НОМЕР_4 від 21.01.2010 р. ).

Згідно з висновком про вартість дебіторської заборгованості станом на 16.03.2011 р. ліквідаційна вартість її становила 191238,32 грн. (т. 28 а. с. 144 - 217).

У висновку зазначено, що дебіторська заборгованість, яка виникла до 2009 р., є такою, що втратила позовну давність, тому суми такої заборгованості дорівнюються нулю.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону про банкрутство після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

В даній справі про банкрутство ТОВ "МКС" комітет кредиторів не формувався, оскільки процедура банкрутства здійснюється на підставі ст. 51 Закону про банкрутство, якою не передбачено його створення. Крім того, відповідних клопотань від кредиторів не надходило.

Отже, порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно з Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) ", а продаж майна банкрута оформлюється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором та покупцем відповідно до законів України.

Матеріали справи свідчать, що 20.05.2011 р. між ліквідатором та ФОП ОСОБА_7 укладено договір-доручення, відповідно до умов якого поручитель (ліквідатор) доручив, а брокер (ФОП ОСОБА_7.) зобов'язався від імені та за рахунок довірителя на аукціоні Української універсальної біржі продати майно, що належить ТОВ "МКС", в тому числі і дебіторську заборгованість початковою вартістю 191238,32 грн.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" реалізація майна банкрута здійснюється виключно на конкурсних засадах, а саме на відкритих торгах або аукціоні, і ліквідатор не може встановлювати порядок проведення конкурсу (аукціону) на власний розсуд, а порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) ".

Частиною 2 ст. 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції Закону, чинній станом на час проведення спірних аукціонів), визначено, що передбачена частиною першої даної статті інформація публікується не пізніш як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

Таким чином, Закон про банкрутство та Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" вимагають встановлення певного строку (періоду в часі), протягом якого будуть подаватись пропозиції щодо придбання майна, та виключають можливість продажу майна банкрута без дотримання такого строку, оскільки недотримання вищезазначеного строку позбавляє потенційних покупців можливості дізнатись про продаж майна банкрута та прийняти участь в аукціоні.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону про банкрутство ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна.

Оголошення про продаж майна ТОВ "МКС" на аукціоні 24.06.2011 р. опубліковано у Всеукраїнському рекламно-інформаційному щотижневику "Біржовий Вісник" №21 (515) від 23.05.2011 р., тобто, з дотриманням 30-денного строку, визначеного в ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Отже, як вбачається з матеріалів справи, вказані вимоги чинного законодавства ліквідатором боржника були дотримані, оголошення про продаж дебіторської заборгованості, що містило обов`язкові відомості, які повинні зазначатися у відповідному оголошенні, опубліковане у Всеукраїнському рекламно-інформаційному щотижневику "Біржовий Вісник", що відповідає вимогам ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Згідно зі ст.16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продаж об'єктів приватизації на аукціоні, за конкурсом здійснюється за наявності не менш як двох покупців.

24.06.2011 р. Українською універсальною біржею було повідомлено ліквідатора про те, що аукціон з реалізації майна банкрута, призначений на 24.06.2011 р., не відбувся у зв'язку з відсутністю заявок від потенційних покупців. (т. 29 а. с. 103).

У зв'язку з тим, що аукціон з реалізації майна банкрута не відбувся, ліквідатор звернувся до товарної біржі з листом від 05.07.2011 р. з вимогою провести повторні відкриті торги (аукціон) зі зниженням початкової вартості майна банкрута на 30% та 05.07.2011 р. уклав з ФОП ОСОБА_7 договір-доручення, предметом якого є те, що поручитель (ліквідатор) доручив, а брокер (ФОП ОСОБА_7.) зобов'язався від імені та за рахунок довірителя на аукціоні Української універсальної біржі продати майно, що належить ТОВ "МКС", в тому числі і дебіторську заборгованість початковою вартістю 133866,82 грн.

Оголошення про продаж майна ТОВ "МКС" на аукціоні, який повинен був відбутися 12.08.2011 р., було опубліковано у Всеукраїнському рекламно-інформаційному щотижневику "Біржовий Вісник" № 28 (522) від 11.07.2011 р., тобто з дотриманням 30-денного строку, визначеного в ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". (т. 29 а. с. 104).

12.08.2011 р. Українська універсальна біржа повідомила, що аукціон з реалізації майна банкрута, призначений на 12.08.2011 р. не відбувся у зв'язку з тим, що заявок від потенційних покупців не надійшло.

Приймаючи до уваги відсутність попиту на майно банкрута, враховуючи, що з моменту визначення оціночної вартості майна минуло півроку, ліквідатором було замовлено повторну оцінку майна банкрута із залученням суб'єкта оціночної діяльності. На підставі договору №499/09-11 від 23.09.2011 р. суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Аргумент Експерт" було проведено незалежну оцінку майна банкрута, в тому числі, дебіторської заборгованості станом на 01.10.2011 р., ліквідаційна вартість якої стала 66933,41 грн. (т. 29 а. с. 108 - 181).

Українською універсальною біржею на підставі договору про організацію та проведення відкритих торгів від 18.11.2011 р. у Всеукраїнському рекламно-інформаційному щотижневику "Біржовий Вісник" №47-2 (541) від 22.11.2011 р. опубліковано оголошення про продаж майна ТОВ "МКС" на аукціоні, який повинен відбутися 28.12.2011 р. (т. 31 а. с. 145).

28.12.2011 р. Українська універсальна біржа повідомила, що аукціон з реалізації майна банкрута, призначений на 28.12.2011 р. не відбувся у зв'язку з тим, що заявок від потенційних покупців не надійшло.

Приймаючи до уваги відсутність попиту на майно банкрута, а саме, дебіторську заборгованість, ліквідатором знову було замовлено її оцінку на підставі договору №571/03-12 від 06.02.2012 р. суб'єкту оціночної діяльності ТОВ "Аргумент Експерт" та, згідно зі здійсненим висновком, який грунтувався на тому, що станом на 10.02.2012 р. у більшості позицій дебіторської заборгованості сплинув строк позовної давності, який складає три роки, ліквідаційна вартість дебіторської заборгованості стала становити 21096,76 грн. (т. 31, а.с. 66 - 140).

10.02.2012 р. ліквідатором з Українською універсальною біржею укладено договір на організацію та проведення 21.03.2012 р. відкритих торгів (аукціону) по реалізації майна, в тому числі, дебіторської заборгованості за стартовою ціною 21096,75 грн. (т. 31 а. с. 148 -150).

Українською універсальною біржею опубліковано оголошення про продаж майна ТОВ "МКС" на аукціоні, який відбудеться 21.03.2012 р., у Всеукраїнському рекламно-інформаційному щотижневику "Біржовий Вісник" №7-5 (553) від 17.02.2012 р. (т. 31 а. с. 151 ).

Як вбачається з протоколу проведення аукціону №6 від 21.03.2012 р. з продажу майна боржника, у аукціоні брали участь два учасники - ТОВ "МКС.КОМ" та ОСОБА_2 (т. 31 а. с. 153).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продаж об'єктів малої приватизації на аукціоні полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував у ході торгів найвищу ціну.

Згідно з ч. 7 ст. 17 вказаного Закону у разі якщо на аукціоні з продажу малої приватизації надійшла заява від одного покупця, зазначений об'єкт може бути проданий безпосередньо такому покупцеві за запропонованою ним ціною, але не нижче початкової ціни.

Як вбачається з протоколу №6 від 21.03.2012 р. проведення аукціону, переможцем аукціону став ОСОБА_2, який придбав дебіторську заборгованість за початковою ціною 21096,76 грн., з яким 27.03.2012 р. було укладено договір купівлі-продажу дебіторської заборгованості № 27/03/12-Д, відповідно до умов котрого покупець сплатив грошові кошти в розмірі 1265,81 грн. - винагорода біржі за проведення аукціону та 19830,95 грн. на рахунок банкрута за реалізоване майно, докази чого містяться в матеріалах справи (т. 31 а.с. 200 - 202).

Місцевим господарським судом в результаті перевірки порядку організації та проведення аукціону було встановлено дотримання ліквідатором положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" при проведенні аукціону з продажу дебіторської заборгованості банкрута.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та, надаючи правову кваліфікацію правовідносинам у даній справі, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону про банкрутство уступка вимог банкрута здійснюється в порядку, передбаченому цивільним законодавством України за згодою комітету кредиторів.

Ліквідатор має право виставити на відкриті торги вимоги банкрута, якщо інший порядок продажу (уступки) вимог банкрута не встановлено комітетом кредиторів.

Відповідно до норм ч. 9 ст. 7, ст. ст. 16, 51 Закону про банкрутство створення комітету кредиторів у процедурі банкрутства боржника, що ліквідується власником, не є обов'язковим, оскільки формування та створення комітету кредиторів, як органу, що представляє інтереси всіх кредиторів у справі про банкрутство, здійснюється на стадії розпорядження майном, яка в процедурі банкрутства боржника, що ліквідується власником, відсутня.

Разом з тим, кредитори боржника не позбавлені можливості провести збори та за власною ініціативою сформувати комітет кредиторів як орган колективного представництва інтересів кредиторів у справі про банкрутство.

Колегією суддів встановлено, що заявником скарги не представлено суду жодного доказу ініціювання кредитором або кредиторами питання щодо скликання комітету кредиторів.

Як було встановлено і місцевим господарським судом, і апеляційним господарським судом, ліквідатором банкрута було виявлено дебіторську заборгованість, яка, на виконання вимог ст. 29 Закону про банкрутство, неодноразово (тричі) оцінювалась ним із залученням суб'єкта оціночної діяльності, та, у результаті проведення аукціону, була придбана переможцем аукціону фізичною особою ОСОБА_2, за початковою ціною 21096,76 грн., з яким 27.03.2012 р. було укладено договір купівлі-продажу дебіторської заборгованості №27/03/12-Д, відповідно до умов котрого покупець сплатив грошові кошти в розмірі 1265,81 грн. - винагорода біржі за проведення аукціону та 19830,95 грн. на рахунок банкрута за реалізоване майно.

Відповідно до частини 10 статті 30 Закону про банкрутство продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави недійсності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 5) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до положень частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України та частини 2 ст.180 Господарського кодексу України істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Отже, істотними умовами договору купівлі-продажу як господарського договору, відповідно до закону, є умови про предмет, ціну та строк його дії, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

З вказаного договору купівлі -продажу дебіторської заборгованості вбачається, що сторонами погоджено і предмет договору, і ціну, і строк його дії, а також порядок розрахунків, який був дотриманий в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, суд вважає, що сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх умов договору.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Заявник в апеляційній скарзі наголошує на тому, що договір купівлі-продажу дебіторської заборгованості був укладений з відповідним дисконтом, отже, правовідносини між сторонами мають характер факторингової операції - відступлення права вимоги з дисконтом та в якості підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу дебіторської заборгованості зазначає здійснення факторингової операції особою, яка не внесена до реєстру фінансових установ (фізичною особою ОСОБА_2).

На думку скаржника, ліквідатором при укладенні договору купівлі-продажу дебіторської заборгованості № 27/03/12-Д від 27.03.2012 р. порушено вимоги чинного законодавства, тому зазначений договір є незаконним.

Скаржник вказує на те, що факторингова операція може бути проведена, серед іншого, шляхом укладення договору купівлі-продажу права вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Ст. 1079 ЦК України встановлено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторингові операції має право здійснювати фінансова установа, яка зареєстрована у встановленому порядку як така.

Пунктом 5 частини першої ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" унормовано, що фінансовою послугою є операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Будь-які операції з фінансовими активами, що відповідають цим критеріям, мають ознаки фінансової послуги. Статтею 4 зазначеного Закону до фінансових послуг віднесено факторинг.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ТОВ "Скай Кепітал" до суду апеляційної інстанції не надано будь-яких належних доказів в обґрунтування фактів, викладених в апеляційній скарзі.

Заперечення заявника фактично зводяться до того, що договір купівлі-продажу дебіторської заборгованості №27/03/12-Д від 27.03.2012 р. за своєю правовою природою є договором факторингу.

Колегія суддів наголошує на тому, що такі твердження скаржника позбавлені належної переконливості, оскільки, за визначенням договору факторингу, цей договір спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. Таким чином, договір факторингу передбачає, передусім, обов'язковість платності за відступлення права грошової вимоги, та мету отримання додаткового доходу.

Предметом договору купівлі-продажу дебіторської заборгованості №27/03/12-Д від 27.03.2012 р. була передача продавцем (банкрутом) у власність покупця (фізичної особи ОСОБА_2) об'єкту купівлі-продажу - майнових прав на дебіторську заборгованість, яка знаходиться на балансі продавця (банкрута) та ліквідаційна вартість якої згідно з висновком суб'єкту оціночної діяльності ТОВ "Аргумент Експерт", котрий грунтувався на тому, що станом на 10.02.2012 р. у більшості позицій дебіторської заборгованості сплинув строк позовної давності, який складає три роки, становить 21096,76 грн. При цьому покупець сплатив загальну вартість об'єкту купівлі-продажу - 21096,76 грн.

Таким чином, апеляційним господарським судом відхиляються доводи скаржника щодо не застосування до спірних правовідносин судом першої інстанції положень ст.с т. 1077, 1078, 1079 ЦК України, оскільки оспорюваний договір не містить ознак факторингового договору, а є договором купівлі-продажу.

Слід зауважити, що цей договір укладений суб'єктами із загальним цивільним статусом, до яких не висуваються спеціальні вимоги, притаманні суб'єктам господарювання, які мають право на здійснення операцій факторингу (глава 73 ЦК України).

Таким чином, колегія суддів вважає, що заявником скарги не наведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про недійсність укладеного договору купівлі-продажу, оскільки при укладенні оспорюваного договору сторони дійшли згоди щодо всіх його істотних умов з дотриманням вимог законодавства, додерження яких є необхідним для чинності правочину.

Стосовно доводів заявника апеляційної скарги про не проведену належним чином оцінку майна, яке передавалось на реалізацію, та необізнаність кредиторів щодо визначення ліквідатором Головченком О.Г. на власний розсуд вартості майна - колегія суддів зауважує, що самим скаржником у апеляційній скарзі зазначено, що вказані порушення вже стали підставою для звільнення ліквідатора Головченка О.Г. від покладених на нього обов'язків (ухвала господарського суду Харківської області від 05.11.2013 р., залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.01.2014 р. та постановою Вищого господарського суду України від 17.04.2014 р.).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі, не доведені жодним належним доказом, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та винесена ним ухвала від 19.02.2015 р. у справі № Б-39/26-10 є законною і обґрунтованою, у зв'язку з чим підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Судові витрати покладаються на підставі ст. 49 ГПК України на заявника скарги.

Керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Кепітал", м. Київ, залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 19.02.2015 р. у справі № Б-39/26-10 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 12.05.2015 р.

Головуючий суддя Гетьман Р.А.

Суддя Пуль О.А.

Суддя Шевель О. В.