ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.05.15р. Справа № 904/3029/15

За позовом Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Дніпродзержинськ

до Житлово-будівельного кооперативу № 33, м. Дніпродзержинськ

про стягнення 80 542,11 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Сорока В.М. - представник (дов. № 00.01.0158 від 15.04.2015)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Житлово-будівельного кооперативу № 33 про стягнення заборгованості у розмірі 80 542,11 грн. за договором № 253 від 03.01.2002.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором № 253 про постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання від 03.01.2002 в частині розрахунків за спожиту теплову енергію у встановлений договором строк за грудень 2004.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 20.04.2015.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 20.04.2015 на 13.05.2015.

Відповідач відзив на позов не надав, у судові засідання, призначені для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив. Був належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.05.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2002 між Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" (постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом № 33, (споживач) було укладено договір № 253 про постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання (а.с.9).

Відповідно до пункту 1 договору, постачальник бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з пунктом 2.1 договору, сторони зобов'язались керуватись чинними "Правилами користування тепловою енергією" (№ 307/262 від 28.10.1999 реєстр. № 825/4118 від 30.12.1999) далі П/К, "Правилами відпуску та реалізації теплової енергії теплопостачальними організаціями ЖКГ" (затв. 22.01.1992), далі П/В, рішеннями обласних та міських державних структур влади, а також іншими законодавчими документами.

Відповідно до пунктів 2.2 та 2.3 договору постачальник проводить відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання по об'єктах споживача, згідно адрес: вул. Ніколенко, 11. Загальна опалювальна площа будівлі 2 751,6 кв.м., зовнішній об'єм будівлі 10 514 куб.м.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 03.01.2003.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (пункт 10.3 договору).

Відповідно до пункту 6.1 договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до тарифів встановлених міською (обласною) держадміністрацією, або в іншій формі згідно законодавством.

Згідно з пунктом 6.3 договору, споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує постачальнику вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Позивач зазначає, що ним на виконання умов договору № 253 від 03.01.2002 було надано відповідачу теплову енергію у грудні 2004 на суму 80 542,11 грн. Відповідачем заборгованість у розмірі 80 542,11 грн. не було оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (частина 1 статті 275 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

В матеріалах справи відсутні акти надання послуг щодо постачання теплової енергії відповідачу у грудні 2004 за спірним договором.

В підтвердження наявності заборгованості, позивачем додано до позовної заяви підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків № 253 від 01.11.2007, відповідно до якого сальдо відповідача становить 80 542,11 грн. (а.с.11).

Крім того, позивач посилається, що 13.09.2007 між ним та відповідачем було підписано договір № 12т та подав довідку № 00.09.0477/1 від 07.05.2015, з якої вбачається, що станом на 07.05.2015 у відповідача немає заборгованості за договором № 12т від 13.09.2007,

З акту звірки взаєморозрахунків № 253 від 01.11.2007 неможливо встановити, по якому саме договору його підписано, оскільки станом на 01.11.2007 між сторонами було підписані да діяли два договори, а саме договір № 253 від 03.01.2002 та договір № 12т від 13.09.2007.

Доказів того, що станом на 01.11.2007 у відповідача не було заборгованості за договором № 12т від 13.09.2007 позивач не надав.

Тому, суд не приймає акт звірки в якості доказу того, що його підписано саме за договором № 253 від 03.01.2002.

Доказів пред'явлення відповідачу у спірний період рахунків (або інших платіжних документів) позивачем до матеріалів позовної заяви також долучено не було.

Отже, матеріали справи не містять доказів, які б в підтверджували факт та обсяги постачання позивачем відповідачу теплової енергії у грудні 2004 за спірним договором.

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії за договором № 253 від 03.01.2002 на загальну суму 80 542,11 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.05.2015.

Суддя Я.С. Золотарьова