РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015Справа №910/20926/14

За позовом Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Ізобуд»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаТовариство з обмеженою відповідальністю «Ізобуд-Трейд»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпекс Дістрібьюшн»

про звернення стягнення на предмет застави.

Головуючий суддя Нечай О.В.

суддя Марченко О.В.

суддя Бондарчук В.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Шишлов О.Є., за довіреністю

від відповідача: Мазур І.О., за довіреністю

від третьої особи - 1: Стригун М.М., за довіреністю

від третьої особи - 2: Мазур І.О., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Ізобуд» (далі - відповідач) третя особа на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізобуд-Трейд» (далі - третя особа) про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.10.2014 р. було порушено провадження у справі № 910/20926/14, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізобуд-Трейд», розгляд справи призначено на 05.11.2014 р.

31.10.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 05.11.2014 р. представник позивача з'явився та подав довідку про відсутність аналогічного спору. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 03.10.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/20926/14 позивач виконав частково.

У судове засідання 05.11.2014 р. представник відповідача з'явився, подав відзив на позовну заяву та клопотання про продовження строків розгляду справи. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 03.10.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/20926/14 відповідач виконав.

У судове засідання 05.11.2014 р. представник третьої особи з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 03.10.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/20926/14 третя особа не виконала.

Розглянувши у судовому засіданні 05.11.2014 р. клопотання представника відповідача про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

У судовому засіданні 05.11.2014 р. суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекс Дістрібьюшн» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Враховуючи невиконання третьою особою та часткове виконання позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 03.10.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/20926/14, а також необхідність витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 10.12.2014 р.

05.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

08.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи - 2 були подані письмові пояснення.

У судове засідання 10.12.2014 р. представники учасників судового процесу з'явились.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.12.2014 р. призначено колегіальний розгляд справи № 910/20926/14.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва Князькова В.В. від 10.12.2014 р. розгляд справи № 910/20926/14 доручено здійснювати колегії суддів у складі: головуючий суддя Нечай О.В., суддя Васильченко Т.В., суддя Бондарчук В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.12.2014 р. справа № 910/20926/14 була прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Нечай О.В., суддя Васильченко Т.В., суддя Бондарчук В.В., розгляд справи призначено на 21.01.2015 р.

21.01.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 21.01.2015 р. представник позивача з'явився.

У судове засідання 21.01.2015 р. представники відповідача та третіх осіб не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд задовольнив вищезазначене клопотання.

Враховуючи те, що представники відповідача та третіх осіб у судове засідання 21.01.2015 р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням третьою особою - 1 вимог ухвали господарського суду міста Києва від 03.10.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/20926/14 та задоволенням клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 11.02.2015 р.

У судове засідання 11.02.2015 р. представники позивача, відповідача та третьої особи - 2 з'явились, представник третьої особи - 1 не з'явився.

У судовому засіданні 11.02.2015 р. представник відповідача подав клопотання про продовження строків розгляду справи.

Розглянувши у судовому засіданні 11.02.2015 р. клопотання представника відповідача про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

Враховуючи те, що представник третьої особи - 1 у судове засідання 11.02.2015 р. не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням третьою особою - 1 вимог ухвали господарського суду міста Києва від 03.10.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/20926/14, розгляд справи було відкладено на 25.02.2015 р.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва Князькова В.В. від 25.02.2015р., враховуючи перебування судді Васильченко Т.В. у відрядженні, розгляд справи № 910/20926/14 доручено здійснювати колегії суддів у складі: головуючий суддя Нечай О.В., суддя Марченко О.В., суддя Бондарчук В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.02.2015 р. справа № 910/20926/14 була прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Нечай О.В., суддя Марченко О.В., суддя Бондарчук В.В.

У судове засідання 25.02.2015 р. представник відповідача та третьої особи - 2 з'явився, представники позивача та третьої особи - 1 не з'явились.

Враховуючи те, що представники позивача та третьої особи - 1 у судове засідання 25.02.2015 р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням третьою особою - 1 вимог ухвали господарського суду міста Києва від 03.10.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/20926/14, розгляд справи було відкладено на 08.04.2015 р.

У судове засідання 08.04.2015 р. представник позивача з'явився, надав суду документи для доручення до матеріалів справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 08.04.2015 р. з'явився, надав свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Представники третіх осіб 1 та 2 у судове засідання 08.04.2015 р. з'явились, надали свої пояснення по суті спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" (далі - банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ізобуд-Трейд" (далі - позичальник, третя особа - 1) було укладено Кредитний договір №797-241213 (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з графіком погашення, з лімітом 300 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору кредит надається на строк з 24 грудня 2013 року по 28 листопада 2014 року (включно).

24.12.2013 р. між позивачем (заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Ізобуд» (далі - відповідач, заставодавець) було укладено Договір застави транспортного засобу № 1240-241213/ТЗ (далі - Договір застави), який забезпечує вимогу заставодержателя, що випливає з Кредитного договору, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору застави боржник зобов'язаний до 28.11.2014 р. повернути заставодержателю кредитні кошти у розмірі 300 000,00 грн., сплатити відсотки за користування ними, відповідно до умов Кредитного договору, а також можливу неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у випадках, передбачених Кредитним договором, а у разі невиконання боржником основного зобов'язання в указаний в основному договорі строк, дане зобов'язання виконується в рахунок заставленого майна в порядку, визначеному Договором застави.

Згідно з п. 1.3 Договору застави предметом застави є автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель 814, 1996 року випуску, номер АА 3076 КА, кузов № WDB6744181R193835, об'єм двигуна 4300.

Позивач зазначає суду про те, що ним, як банком були повністю виконані свої зобов'язання перед позичальником, а саме, були надані кредитні кошти, згідно з умовами Кредитного договору. В свою чергу, боржником були порушені зобов'язання за Кредитним договором, внаслідок чого, згідно з твердженнями позивача, у нього виникла заборгованість перед позивачем по поверненню кредитних коштів в розмірі 237 597,12 грн. та по несвоєчасній сплаті відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 24 296,01 грн. Крім того, банком було нараховано третій особі - 1 комісію за травень - липень 2014 р. в розмірі 4 500,00 грн. та пеню за неналежне виконання умов Кредитного договору в загальному розмірі 6 927,15 грн.

З огляду на вищенаведене, позивач зазначає суду про те, що у нього, як у заставодержателя, виникло право звернення стягнення на предмет застави за Договором застави.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, зокрема, з тих підстав, що у позичальника відсутня заборгованість за Кредитним договором.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпекс Дістрібьюшн" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" про визнання поруки частково припиненою.

За вказаним позовом було порушено провадження у справі № 910/17185/14.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпекс Дістрібьюшн" на виконання умов Кредитного договору №797-241213 від 24.12.2013 року та Договору поруки №181-241213/П від 24.12.2013 року, 15.07.2014 р. платіжним дорученням № 338 на суму 195 259,42 грн. перерахувало зазначені кошти на рахунок банку в якості виконання зобов'язань за Договором поруки №181-241213/П від 24.12.2013 року, однак банком, в порушення умов Договору банківського рахунку № 22352 від 15.07.2013 р. не списано зазначені кошти з рахунку ТОВ "Імпекс Дістрібьюшн". З цих підстав Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпекс Дістрібьюшн" просило суд задовольнити позов, визнати припиненим зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекс Дістрібьюшн" за Договором поруки №181-241213/П від 24.12.2013 року, щодо погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізобуд-Трейд" за Кредитним Договором №797-241213 від 24.12.2013 року в розмірі 195 259,42 грн.

12.02.2014 р. через відділ діловодства господарського суду м. Києва від Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" надійшла зустрічна позовна заява у справі № 910/17185/14 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекс Дістрібьюшн" про стягнення заборгованості в розмірі 273 320,28 грн.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що, на думку позивача за зустрічним позовом (ПАТ "Європейський газовий банк"), відповідач за зустрічним позовом (ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн») порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності сплати (повернення) кредитних коштів згідно умов Кредитного договору №797-241213 від 24.12.2013 року та Договору поруки №181-241213/П від 24.12.2013 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.10.2014 р. у справі № 910/17185/14 первісні позовні вимоги задоволено повністю, визнано припиненим зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекс Дістрібьюшн» за Договором поруки №181-241213/П від 24.12.2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпекс Дістрібьюшн», щодо погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізобуд-Трейд" за Кредитним договором № 797-241213 від 24.12.2013 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ізобуд-Трейд" та Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк", у розмірі 195 259 грн. 42 коп., стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекс Дістрібьюшн» 1 218 грн. 00 коп. судового збору. В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено повністю.

У вказаному рішенні йдеться про те, що за доводами ПАТ "Європейський газовий банк", починаючи з 27.04.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Ізобуд-Трейд" було порушено зобов'язання, взяті на себе згідно Кредитного договору, а саме порушено п. 4.3.3. Кредитного договору щодо погашення заборгованості по Кредитному договору в розмірах та строки згідно графіку погашення заборгованості, внаслідок чого прострочена заборгованість по кредиту станом на 04.09.2014 року складає 145 722,12 грн., строкова заборгованість складає 91 875,00 грн., а загальний розмір заборгованості по наданим кредитним коштам 237 597,12 грн. Також банком було нараховано пеню за порушення строків повернення кредитних коштів в сумі 5 798,10 грн., проценти за користування кредитними коштами за березень - липень 2014 року в розмірі 24 296,01 грн., пеню за порушення строків сплати процентів в сумі 1 020,13 грн., комісію банку в розмірі 0,5 % від ліміту кредитної лінії, тобто 1 500,00 грн. щомісячно, що за три місяці складає 4 500,00 грн., а також пеню за порушення строків оплати комісії в розмірі 108,92 грн. Загальний розмір, нарахований банком (ПAT "Єврогазбанк"), заборгованості за Кредитним договором складає 273 320,28 грн.

Як вбачається з рішення від 15.10.2014 р. у справі № 910/17185/14, судом встановлено, що вищезазначені твердження ПAT "Єврогазбанк" не відповідають дійсності, оскільки порушення строків і порядку повернення кредиту з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізобуд-Трейд», поручителем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпекс Дістрібьюшн», являється наслідком саме порушення банком взятих на себе обов'язків за Договорами банківського рахунку, а саме порушення ПAT "Єврогазбанк" умов Договору банківського рахунку, яке виявилося у невиконанні платіжного доручення поручителя № 338 від 15.07.2014 року на суму 195 259,42 грн. про списання коштів з призначенням платежу "виконання зобов'язань по Договору поруки №180-241213/П від 24.12.2013 року без ПДВ".

Отже, твердження банку про порушення ТОВ "Імпекс Дістрібьюшн" взятих на себе зобов'язань за Договором поруки не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки ТОВ "Імпекс Дістрібьюшн" було виконано всі умови Договору поруки.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та докази, надані позивачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом, суд дійшов висновку, що ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн» не може вважатись таким, що порушив умови Кредитного договору №797-241213 від 24.12.2013 року та Договору поруки №181-241213/П від 24.12.2013 року, а у ПAT "Єврогазбанк" відсутні правові підстави для стягнення з ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн» 237 597,12 грн. - заборгованості по наданим кредитним коштам, 24 296,01 грн. - заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 4 500,00 грн. - заборгованості по сплаті комісії за травень - липень 2014 року, а також стягувати 5 798,10 грн. - пені за порушення строків кредитних коштів, 1 020,13 грн. - пені за порушення строків сплати процентів, 108,92 грн. - пені за порушення строків сплати комісії, у зв'язку з тим що застосування такої міри відповідальності як стягнення пені, можливе лише при порушенні основного (грошового) зобов'язання, а так як ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн» не було порушено основне зобов'язання, то й до нього не застосовуються штрафні санкції у вигляді стягнення пені.

З огляду на вищенаведене, зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекс Дістрібьюшн» за Договором поруки №181-241213/П від 24.12.2013 року щодо погашення заборгованості ТОВ «Ізобуд-Трейд» за Кредитним договором №797-241213 від 24.12.2013 року були визнані судом припиненими у розмірі 195 259,42 грн.

Не погодившись із рішенням господарського суду міста Києва від 15.10.2014 р. у справі № 910/17185/14 Публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення в частині задоволення первісного позову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову повністю, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

У постанові Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. у справі № 910/17185/14 зазначено:

«… суд першої інстанції дійшов до висновку що ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн» не може вважатись таким, що порушив умови Кредитного договору № 797-241213 від 24.12.2013 року та Договору поруки №181-241213/П від 24.12.2013 року, а у ПAT "Єврогазбанк" відсутні правові підстави для стягнення з ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн» 237 597,12 грн. - заборгованості по наданим кредитним коштам, 24 296,01 грн. - заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 4 500,00 грн. - заборгованості по сплаті комісії за травень - липень 2014 року, 5 798,10 грн. - пені за порушення строків кредитних коштів, 1 020,13 грн. - пені за порушення строків сплати процентів, 108,92 грн. - пені за порушення строків сплати комісії, у зв'язку з тим що застосування такої міри відповідальності як стягнення пені, можливе лише при порушенні основного (грошового) зобов'язання, а так як ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн» не було порушено основне зобов'язання, то й до нього не застосовуються штрафні санкції у вигляді стягнення пені, а відтак місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх зустрічних позовних вимог про стягнення з ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн» 273 320,28 грн. - заборгованості по кредитному договору та договору поруки (з яких, 237 597,12 грн. - заборгованості по наданим кредитним коштам, 5 798,10 грн. - пені за порушення строків кредитних коштів, 24 296,01 грн. - заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 1 020,13 грн. - пені за порушення строків сплати процентів, 4 500,00 грн. - заборгованості по сплаті комісії за травень - липень 2014 року, 108,92 грн. - пені за порушення строків сплати комісії), а тому вказані зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Рішення господарського суду міста Києва від 15.10.2014 у справі № 910/17185/14 в цій частині не оскаржується.»

З огляду на вищенаведене, постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" на рішення господарського суду міста Києва від 15.10.2014 р. у справі № 910/17185/14 було задоволено частково, рішення господарського суду міста Києва від 15.10.2014 у справі № 910/17185/14 - скасовано частково, в частині задоволення позовних вимог за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекс Дістрібьюшн» до Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" про визнання частково припиненим зобов'язання за Договором поруки №181-241213/П від 24.12.2013 р. Прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекс Дістрібьюшн» до Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" про визнання частково припиненим зобов'язання за Договором поруки №181-241213/П від 24.12.2013 відмовлено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекс Дістрібьюшн» в дохід Державного бюджету України 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. - судового збору за подання апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. у справі № 910/17185/14, Публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" АТ "Єврогазбанк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 січня 2015 року в частині відмови у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" АТ "Єврогазбанк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення господарського суду міста Києва від 15 жовтня 2014 року у задоволенні зустрічного позову скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що оскільки рішення господарського суду міста Києва від 15.10.2014 р. у справі № 910/17185/14 не оскаржувалось в частині того, що ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн» не може вважатись таким, що порушив умови Кредитного договору № 797-241213 від 24 грудня 2013 року та Договору поруки №181-241213/П від 24 грудня 2013 року, а у ПAT "Єврогазбанк" відсутні правові підстави для стягнення з ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн» 237 597,12 грн. - заборгованості по наданим кредитним коштам, 24 296,01 грн. - заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 4 500,00 грн. - заборгованості по сплаті комісії за травень - липень 2014 року, 5 798,10 грн. - пені за порушення строків кредитних коштів, 1 020,13 грн. - пені за порушення строків сплати процентів, 108,92 грн. - пені за порушення строків сплати комісії, у зв'язку з тим що застосування такої міри відповідальності як стягнення пені, можливе лише при порушенні основного (грошового) зобов'язання, а так як ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн» не було порушено основне зобов'язання, то й до нього не застосовуються штрафні санкції у вигляді стягнення пені, а відтак місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх зустрічних позовних вимог про стягнення з ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн» 273 320,28 грн. - заборгованості по кредитному договору та договору поруки (з яких, 237 597,12 грн. - заборгованості по наданим кредитним коштам, 5 798,10 грн. - пені за порушення строків кредитних коштів, 24 296,01 грн. - заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 1 020,13 грн. - пені за порушення строків сплати процентів, 4 500,00 грн. - заборгованості по сплаті комісії за травень - липень 2014 року, 108,92 грн. - пені за порушення строків сплати комісії), дана обставина унеможливлює здійснення касаційного перегляду в цій частині. В свою чергу, відсутність підстав для касаційного перегляду оскаржуваного рішення суду по суті унеможливлює подальше здійснення касаційного провадження та є підставою для його припинення.

При цьому, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення касаційної скарги відсутні, а тому постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2015 р. провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" АТ "Єврогазбанк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припинено, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекс Дістрібьюшн" залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 січня 2015 року у справі № 910/17185/14 - без змін.

Отже, у суду наявні підстави вважати, що у третьої особи - 1 відсутня заборгованість за Кредитним договором у вищезазначеному розмірі, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 3.1. Кредитного договору забезпеченням зобов'язань за договором, зокрема, є порука ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн».

24.12.2013 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпекс Дістрібьюшн» (далі - третя особа - 2) укладено Договір поруки № 181-241213/П, за умовами якого (п. 1.1. Договору поруки) поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором солідарно з ТОВ "Ізобуд-Трейд" за своєчасне погашення суми кредиту в розмірі 300 000,00 гривень 00 копійок, згідно Кредитного договору №797-241213 від " 24" грудня 2013 року.

Частиною 1 ст. 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частинами 1 та 4 ст. 3 Закону України «Про заставу» визначено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно з ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

З аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що основною умовою для виникнення права на звернення стягнення на предмет застави є наявність невиконаного основного зобов'язання.

Як було зазначено вище, рішенням господарського суду міста Києва від 15.10.2014 р. у справі № 910/17185/14 встановлено відсутність заборгованості за Кредитним договором. В цій частині вказане рішення залишено без змін, а тому набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 (далі - Постанова) не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Таким чином, рішенням господарського суду міста Києва від 15.10.2014 р. у справі № 910/17185/14 було встановлено преюдиціальні обставини для позивача у даній справі, зокрема, відсутність заборгованості за Кредитним договором. Більш того, у справі № 910/17185/14 судом досліджувались аналогічні грошові вимоги, що і у даній справі, а тому, враховуючи приписи ч. 3 ст. 35 ГПК України та п. 2.6 Постанови, суд не досліджував питання наявності заборгованості третьої особи - 1 за Кредитним договором у зазначеному позивачем розмірі.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати, що у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет застави за Договором застави.

Крім того, відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає про те, що він не отримував від позивача жодного повідомлення про порушення позичальником зобов'язань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 5.1 Договору застави у разі порушення (часткового порушення) боржником умов Кредитного договору або заставодавцем умов цього договору, заставодержатель надсилає заставодавцю письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. В цьому документі зазначається зміст порушення, вчиненого боржником або заставодавцем, загальний розмір невиконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги, опис предмета застави, посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановленого зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього заставодержателю, визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати заставодержатель, вимогу до заставодавця виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння заставодержателю протягом 30 днів з моменту реєстрації Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Якщо потягом встановленого строку вимога заставодержателя залишається без задоволення, заставодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет застави.

Позивач зазначає суду про те, що ним було направлено вимогу про негайне виконання забезпечуваного зобов'язання № 2491-6.1-20 від 19.08.2014 р. на адресу відповідача, вказану в розділі 9 Договору застави «Реквізити сторін», а тому, на думку позивача, відповідач був належним чином повідомлений про порушення третьою особою - 1 зобов'язань за Кредитним договором.

На підтвердження своїх доводів, позивачем було надано суду копію Реєстру рекомендованих листів АТ «Єврогазбанк» та копію чеку поштового відділення.

Проте, вказані копії не приймаються судом як доказ направлення відповідачу вимоги про негайне виконання забезпечуваного зобов'язання № 2491-6.1-20 від 19.08.2014 р., оскільки вони, в порушення вимог частини другої статті 36 ГПК України, не засвідчені.

Більше того, в Реєстрі рекомендованих листів АТ «Єврогазбанк» та вимозі від 19.08.2014 р. № 2491-6.1-20, копія якого міститься в матеріалах справи, позивач зазначає наступну адресу відповідача: 04073, м. Київ, пров. Куренівський, буд. 17.

Відповідно до абзацу сьомого статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, що відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо місцезнаходження юридичної особи.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»).

Судом було сформовано Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з якого вбачається, що станом на дату підписання позивачем вимоги про негайне виконання забезпечуваного зобов'язання № 2491-6.1-20 від 19.08.2014 р., відповідач знаходився за адресою: 04074, м. Київ, Оболонський район, вул. Лугова, буд. 9.

При цьому, суд звертає увагу, що умовами Договору застави не передбачено обов'язку заставодавця повідомляти заставодержателя про зміну місцезнаходження. В свою чергу, відомості щодо місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та є загальнодоступними.

Отже, позивач не довів суду належними доказами факту направлення на адресу місцезнаходження відповідача вимоги про негайне виконання забезпечуваного зобов'язання № 2491-6.1-20 від 19.08.2014 р. Враховуючи те, що умовами Договору застави передбачено, що право на звернення стягнення на предмет застави виникає виключно після направлення вимоги на адресу заставодавця, позивачем не було виконано зазначену умову договору, що свідчить про відсутність правових підстав для звернення стягнення на предмет застави.

Позивач, крім того, посилається на практику Верховного Суду України щодо можливості подання позову до суду в будь-який час, без необхідності попереднього направлення заставодавцю відповідної вимоги.

Суд не погоджується з даною позицією позивача, з огляду на наступне.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-53цс14 від 17.09.2014 р. визначено, що у тексті частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України застосовуються поняття "пред'явлення вимоги" та "пред'явлення позову", як умови чинності поруки. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Проте, як вбачається з вказаної постанови, Верховний Суд України дав тлумачення поняттям "пред'явлення вимоги" та "пред'явлення позову" в контексті правовідносин за договором поруки, в рамках статті 559 Цивільного кодексу України, що взагалі не стосується даного спору, оскільки застава та порука за своєю правовою природою є різними видами забезпечення виконання зобов'язання та, відповідно, регулюються різними нормами закону, а тому зазначена практика Верховного Суду України не може бути застосована до даних правовідносин.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про звернення стягнення на предмет застави не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 - 85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 20.04.2015 р.

Головуючий суддя О.В. Нечай

Суддя О.В. Марченко

Суддя В.В. Бондарчук