ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 911/5085/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Коробенка Г.П.,

суддів Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

за участю представників сторін:

позивача: Іщенка Д.Ю. дов. б/н від 09.04.2015

відповідача: Круглова С.С. дов. №225 від 24.10.2014

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ Бленд"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015

у справі №911/5085/14 Господарського суду Київської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ Бленд"

про стягнення 132 511,08 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.01.2015 (суддя Наріжний С.Ю.). залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 (судді: Чорногуз М.Г., Рудченко С.Г., Мальченко А.О.), позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ Бленд" про стягнення 132 511,08 грн. задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто вищезазначену суму коштів, яка складається з: 106 331,00 грн. основного боргу, 7 878,63грн. пені, 10 633,05 грн. штрафу, 949,16 грн. - 3% річних, 6 719,24 грн. - інфляційних втрат, відповідно розподілені судові витрати.

Судові рішення мотивовані обґрунтованістю вимог позивача.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю "БМБ Бленд" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вимоги касаційної скарги мотивовані тим, що суди попередніх інстанцій неправильно визначили правову природу договору купівлі-продажу права вимоги, який був підставою позову у даній справі, на думку скаржника цей договір є договором факторингу, а оскільки у позивача відсутня ліцензія на надання фінансових послуг, то господарський суд мав визнати названий договір недійсним.

У відзиві на касаційну скаргу позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постановлені у справі рішення та постанову - без змін, як законні та обґрунтовані.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено:

4 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Молочна країна" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БМБ Бленд" (покупець) було укладено Договір №28.

Предмет Договору визначений у п. 1.1 Договору №28, а саме постачальник бере на себе зобов'язання передавати у власність покупцеві, а покупець відповідно - приймати та оплачувати товар (молочну продукцію) в кількості і асортименті, які обумовлені в даному договорі та замовленнях покупця.

Пунктом 2.1. Договору №28 передбачено, що ціна товару та його кількість вказуються в рахунку постачальника на оплату (який формується постачальником після опрацювання заявки покупця), а також зазначається в накладній по якій здійснюється відпуск кожної конкретної партії товару.

Пунктом 2.6 Договору визначено, що строк оплати: 30 (тридцять) календарних днів з моменту поставки (відвантаження товару).

Відповідно до п. 2.7 Договору №28 моментом виконання грошового зобов'язання вважається дата надходження грошових коштів у повному обсязі на поточний рахунок Постачальника.

Пунктом 3.4. Договору сторонами погоджено, що датою поставки вважається дата передачі товару, що вказується в видатковій накладній та/або товарно-транспортній накладній, яка підписується представниками сторін під час фактичної передачі товару.

Відповідно до п.п. 8.1.- 8.3. Договору №28 даний договір вступає в силу з дня його підписання повноважними представниками обох сторін і діє до 31.12.2013. У випадку, якщо на момент закінчення строку дії договору сторони не виконали певні взаємні зобов'язання, договір продовжує свою дію до повного виконання сторонами всіх взятих на себе зобов'язань по даному договору. У випадку, якщо після закінчення строку, вказаного в п. 8.1. цього договору сторони будуть продовжувати співпрацю за цим договором, то вважатиметься, що цей договір продовжує свою дію на таких саме умовах до 31.12.2014, а в подальшому на кожний наступний рік.

На виконання умов Договору №28 постачальник в період з 2 червня 2014 року по 16 травня 2014 року поставив, а відповідач - покупець за видатковими накладними: №РН-0001554, №РН-0001575, №РН-0001619, №РН-0001657, №РН-0001690, №РН-0001692, №РН-0001715, №РН-0001740, №РН-0001764, №РН-0001765, №РН-0001809, №РН-0001821, №РН-0001849, №РН-0001897, №РН-0001906, №РН-0001931 отримав товар на загальну суму 113337,50 грн. Названий товар відповідач оплатив лише частково, в результаті чого утворився борг у розмірі 106 331,00 грн.

5 листопада 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Молочна країна" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" (новий кредитор) було укладено Договір купівлі-продажу права вимоги.

Відповідно до п. 1.1 Договору купівлі-продажу права вимоги Первісний кредитор в повному обсязі відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги належне Первісному кредиторові до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ Бленд" за укладеним між Первісним кредитором і Боржником Договором №28 від 04.03.2013 та видатковими накладними, перелік яких вказаний в п.1.1 Договору від 05.11.2014.

Згідно п. 1.2 Договору від 05.11.2014 до Нового кредитора переходять всі права Первісного кредитора за основними договорами та видатковими накладними в обсязі і на умовах, що існували на момент укладення даного Договору, зокрема, але не виключно право вимагати від Боржника сплатити 106331 (сто шість тисяч триста тридцять одна) грн. 00 коп. вартості неоплаченого на момент підписання даного Договору товару, що поставлений за основним Договором та вказаний у п. 1.1. цього Договору, видатковими накладними, а також річних, інфляційних втрат, неустойки (пеня, штраф), збитків заподіяних неналежним виконанням основного Договору

Пунктом 6.1 Договору від 05.11.2014 визначено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п.2.1 Договору від 05.11.2014 право вимоги за цим Договором відступається за 106 331,00 грн.

7 листопада 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" на адреси ТОВ "БМБ Бленд" надіслані повідомлення про відступлення права вимоги від 5 листопада 2014 року, копію договору купівлі-продажу права вимоги від 05.11.2014, акт приймання-передавання оригіналів документів.

На час розгляду справи вищезазначена сума боргу відповідачем не погашена.

З урахуванням умов розділу 5 та пункту 7.5 Договору №28 позивачем на вказану суму боргу нараховано 7 878,63 грн. пені, 10 633,05 грн. штрафу, 949,16 грн. - 3% річних, 6 719,24 грн. - інфляційних втрат. Судами попередніх інстанцій перевірено розрахунок вказаних сум та визнано правильним.

З урахуванням встановлених обставин та норм ст.ст. 512, 514, 516 Цивільного кодексу України, а також ст.ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, господарські суди попередніх інстанцій правомірно задовольнили позов.

Щодо посилань касаційної скарги на те, що Договір від 05.11.2014 за своєю правовою природою є договором факторингу, то ці доводи спростовуються наступним.

Господарськими судами встановлено, що в Договорі від 05.11.2014 значиться, що цей Договір укладено у відповідності до пункту 3 статті 656, статей 512 - 516 Цивільного кодексу України, тому він не є Договором факторингу, оскільки не передбачає надання фінансових послуг новим кредитором первісному кредитору, а встановлює право нового кредитора щодо самостійного (за рахунок власних коштів і на власний ризик) стягнення боргу, тому не підпадає під дію Закону України "Про фінансові послуги і державне регулювання ринків фінансових послуг". Разом з тим, в силу ч. 3 ст. 656 Цивільного кодексу України, якими визначено диспозитивні норми щодо предмета договору купівлі-продажу, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином наведена норма законодавства визначає право вимоги як товар, який може бути продано за договором купівлі-продажу.

З огляду на викладене підстави для скасування оскаржених рішення та постанови відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ Бленд" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 у справі №911/5085/14 - без змін.

Головуючий суддя Коробенко Г.П.
Судді Мачульський Г.М.
Шаргало В.І.