РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Справа № 924/270/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі Максютинська Д.В

за участю представників сторін:

від позивача: Козак Н.В.; Григорчук О.М.;

від відповідача: Волічков Р.Й.; Волічков Й.Й.;

від третьої особи: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Русь"Д на рішення господарського суду Хмельницької області від 03.03.15р. у справі № 924/270/14

(суддя Муха М.Є.)

за позовом Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь"Д

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Русь ДМ"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Державний резервний насіннєвий фонд України» (надалі - Позивач) звернулося в господарський суд Хмельницької області із позовною заявою (том 1, а.с. 2-6) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Русь» Д (надалі - Відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки по іпотечному договору від 28 березня 2012 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем (посвідченому приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельською В.П. зареєстрованому в реєстрі за № 563), а саме на нерухоме майно: нежитлову будівлю, будівлю контори з підвалом та входом в підвал, загальною площею 752,3 кв.м., основною площею 347 кв.м., що знаходиться за адресою Хмельницька область, Ізяславський район, с. Плужне, вул. Бортника, № 8, розміщенній на земельній ділянці 0,2011 Га, кадастровий номер :01:007:0056, з метою реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, для погашення частини заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Русь ДМ» по договору поставки насіння від 7 березня 2012 року № 5-20 у розмірі 300 052 грн.. Також, Позивач просить суд встановити початкову ціну реалізації предмету іпотеки, передбаченого договором іпотеки від 28 березня 2012 року, зареєстрованому в реєстрі за 3 563, яка визначена сторонами, як вартість іпотеки в розмірі 300 052 грн..

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 18 березня 2014 року (том 1, а.с. 46), з підстав, висвітлених у даній ухвалі, було залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Русь ДМ» (надалі - Третя особа).

Рішенням господарського суду Хмельницької області у справі № 924/270/14 від 3 березня 2015 року (том 2, а.с. 126-128) позов задоволено. Вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки по іпотечному договору від 28 березня 2012 року, укладеному між Позивачем та Відповідачем, посвідченому приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельською В.П., зареєстрованому в реєстрі за № 563, а саме на нерухоме майно: нежитлову будівлю контори з підвалом та входом в підвал, загальною площею 752,3 кв.м., основною площею 347 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Ізяславський район, с. Плужне, вул. Бортника, № 8, розміщеній на земельній ділянці 0,2011 Га, кадастровий номер :01:007:0056, із встановленням початкової ціни реалізації предмету іпотеки в розмірі 1 366 869 грн., шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, для погашення основного боргу Третьої особи у розмірі 300 032 грн. по договору поставки насіння від 07 березня 2012 року № 5-20. Також, даним рішення покладено на Відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 001 грн. 04 коп. та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 2 521 грн. 50 коп..

Не погоджуючись із винесеним рішенням місцевого господарського суду Відповідач, звернувся з апеляційною скаргою (том 2, а.с. 137-141) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій, з підстав, вказаних у цій апеляційній скарзі, просить рішення господарського суду Хмельницької області від 3 березня 2015 року в даній справі скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, Відповідач як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що в рішенні зазначено, що будівля контори розміщена на земельній ділянці 0,2011 Га, кадастровий номер: :01:007:0056, натомість, в процесі судового засідання було надано Витяг № НВ 014 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку де зазначено кадастровий номер :01:007:0160 місце розташування Хмельницька область, Ізяславський район с. Плужне, вул. Бортника, 8 (площа земельної ділянки 0,1518 Га).

Ухвалою апеляційного господарського суду від 6 квітня 2015 року (том 2, а.с. 136), апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13 травня 2015 року об 15 годині 10 хвилин.

На виконання вимог ухвали Позивач подав відзив на апеляційну скаргу (том 2, а.с. 152-153) в якому, з підстав вказаних у даному відзиві, просить залишити апеляційну скаргу Відповідача без задоволення, а рішення суду без змін.

Представники Відповідача в судовому засіданні від 13 травня 2015 року підтримали доводи апеляційної скарги, з підстав, висвітлених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні від 13 травня 2015 року представники Позивача заперечили проти доводів апеляційної скарги, з підстав, висвітлених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники Третьої особи в судове засідання від 13 травня 2015 року не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про що свідчать повідомлення про врученя поштового відправлення (том 2, а.с. 151). Причини неявки своїх повноважних представників суду не повідомили. Жодних клопотань від Третьої особи щодо відкладення розгляду справи до господарського суду апеляційної інстанції не надходило. Водночас, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 6 квітня 2015 року явка сторін не була визнана обов'язковою.

З врахуванням вищенаведеного та враховуючи приписи статтей 101, частини 1 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, та з огляду на те, що Третьою особою не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки їх представників в судове засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Третьої особи, за наявними у справі матеріалами.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов до висновку, що апеляційну скаргу Відповідача слід задоволити частково, рішення господарського суду Хмельницької області від 3 березня 2015 року скасувати частково, виклавши при цьому резолютивну частину рішення суду в іншій редакції (що вказана нижче в даній судовій постанові). При цьому колегія суду виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Позивачем та Третьою особою 7 березня 2012 року було укладено договір поставки насіння № 5-20 (надалі - Договір поставки; том 1, а.с. 12-13).

Пунктом 2.2 Договору поставки визначено, що Третя особа зобов'язалася оплатити вартість насіння відповідно до умов розділу 3 цього Договору поставки та прийняти Насіння тільки для власного використання.

Відповідно до підпункту 2.1.1 Договору поставки, Позивач зобов'язався передати у власність Третьої особи протягом 10 днів після виконання ним підпункту 3.2.1 даного Договору, та після укладення договору застави і страхування предмету застави, насіння: овес «Райдужний» еліта в кількості 50,0 т. по ціні 5800 грн./т з урахуванням ПДВ; овес «Нептун» еліта в кількості 75,0 т по ціні 5800 грн./т з урахуванням ПДВ; овес «Чернігівський-28» еліта в кількості 75,0 т по ціні 5800 грн./т з урахуванням ПДВ; місце зберігання ДПДГ «Івківці» с. Івківці, Прилуцький район, Чернігівської області.

Згідно пункту 3.1 Договору поставки, загальна вартість Договору поставки становить 1 159 999 грн. 20 коп., у т.ч. ПДВ - 193 333 грн. 20 коп..

Колегія суду звертає увагу, що пунктом 8.1 Договору поставки визначено, що: порядок виконання умов цього Договору поставки забезпечується договором застави, який Третя особа зобов'язалася укласти не пізніше 30 днів з моменту підписання цього Договору поставки; в заставу надаються - Трактори ХТЗ-16131, ХТЗ-17221, випуску 2008 року, культиватор АГ-6 «Борекс», посіви озимої пшениці урожаю 2012 року в кількості 120 Га, посіви вівса урожаю 2012 рокув кількості 150 Га, та будівлі (адмінбудинку; хлібопекарні; 5-ти складів, 5-ти навісів, 2-х комор, столярного цеху та інші споруди всього в кількості 17 найменувань).

Дослідивши даний пункт Договору поставки колегія суду констатує, що його зміст апріорі спростовує доводи апеляційної скарги Відповідача з приводу того, що укладення Договору іпотеки, не було передбачено Договором поставки.

Крім того, суд звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що між Позивачем та Відповідачем (як майновим поручителем Третьої особи) 28 березня 2012 року було укладено договір іпотеки (надалі - Договір іпотеки; том 1, а.с. 17-19).

Відповідно до підпункту 1.1 Договору іпотеки: Договір іпотеки в повному обсязі забезпечує вимогу Позивача до Відповідача, що випливає з Договору поставки (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору), укладеного між Позивачем та Третьою особою про передачу насіння сільськогосподарських рослин на суму 1 115 999 грн. 20 коп. за умовами якого Третя особа зобов'язалася повернути вказану суму до 1 вересня 2012 року, згідно встановленого графіку встановленого у Договорі поставки.

Абзацом 1 пункту 1.2 Договору іпотеки визначено, що предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлова будівля, будівля контори з підвалом та входом в підвал загальною площею 752,3 кв.м, основною площею 347 кв.м., що знаходиться за адресою Хмельницька обл., Ізяславськиий р-н село Плужне, вул. Бортника № 8, розміщеній на земельній ділянці 0,2011 га кадастровий номер :01:007:0056, який належить Відповідачу на праві власності на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельською В.П. 16 березня 2012 року, зареєстрованого в Ізяславському БТІ за № 11 в книзі 1юо та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 22799178 та Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, який видано Ізяславським державним підприємством технічної інвентаризації 16 березня 2012 р. за № 33500404.

Другим абзацом пункту 1.2 Договору іпотеки обумовлено, що в разі звернення стягнення на предмет іпотеки до набувача будівель і споруд переходить право користування земельною ділянкою загальною площею 0,2011 кадастровий номер :01:007:0056, що знаходиться за адресою Хмельницька обл., Ізяславськиий р-н село Плужне, вул. Бортника № 8, згідно з умовами, погодженими з власником земельної ділянки чи на підставі положень законодавства, якщо це встановлено законодавством.

Відповідно до пунктів 1.3-1.4 Договору іпотеки: за домовленістю сторін вартість предмета іпотеки оцінено в сумі 300052 грн.; балансова вартість предмета іпотеки становить 300052 грн..

Підпунктом 3.1.4 Договору іпотеки передбачено, що: у випадку невиконання Відповідачем зобов'язань за цим договором Позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 6 Договору іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки; у випадку невиконання Відповідачем зобов'язань за цим договором Позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки та за його рахунок задовольнити свою вимогу, визначену підпунктом 3.1.4 пункту 3.1 Договору іпотеки; порядок такого способу задоволення визначається пунктом 5 Договору іпотеки.

Згідно пункту 5.1 Договору іпотеки, право звернення стягнення на предмет іпотеки Позивач набуває якщо у момент настання терміну виконання зобов'язань за Договором позики вони не будуть виконані.

Пунктами 5.3, 5.4 Договору іпотеки передбачено, що Позивач у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки - на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність; при цьому витрати Позивача, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язання та зверненням стягнення на предмет іпотеки, також забезпечуються цією іпотекою, тобто ці витрати бере на себе іпотекодавець та вони підлягають відшкодуванню Позивачу в повному обсязі.

Як визначено пунктом 6.1 Договору іпотеки, він набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання Відповідачем зобов'язань за Договором поставки насіння та додатковими договорами до нього.

Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельською В.П.

Колегія суду зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 15 жовтня 2013 року по справі № 924/1209/13 (за позовом Позивача до Відповідача про стягнення 1 582 817 грн. 41 коп. з яких 954 386 грн. 03 коп. основного боргу, 286 315 грн. 81 коп. штрафу та 342 115 грн. 57 коп. штрафу; том 1, а.с. 10-12) позов задоволено та стягнуто з Відповідача на користь Позивача 954 386 грн. 03 коп. заборгованості, 286 315 грн. 81 коп. штрафу, згідно пункту 4.2 договору та 342 115 грн. 57 коп. штрафу, згідно пункту 8.2 договору та 31 656 грн. 35 коп. судового збору.

Оскільки, Третьою особою зобов'язання за Договором поставки не виконано так як і не виконано рішення господарського суду Хмельницької області № 924/1209/13, Позивач звернувся із позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки по Договору іпотеки, а саме на нежитлову будівлю контори з підвалом та входом в підвал, загальною площею 752,3 кв.м., основною площею 347 кв.м. (що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Ізяславський район, с. Плужне, вул. Бортника, № 8), що розміщеній на земельній ділянці 0,2011га, кадастровий номер :01:007:0056, в рахунок погашення частини заборгованості Третьої особи по Договору поставки у розмірі 300 032 грн.; встановлення початкової ціни реалізації предмету іпотеки, передбаченого Договорорм іпотеки, як вартість іпотеки в розмірі 300 052 грн..

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції враховує наступні положення діючого законодавства.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 2 статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із статтею 173 Господарського кодексу України: господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень статті 546 Цивільного кодексу України вбачається, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України: в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або тертої особи.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що: іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» визначено, що ризик випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування предмета іпотеки несе іпотекодавець, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Зі змісту частини 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що: за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про іпотеку»: іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом; при користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу); іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Згідно зі частиною 1 статті 10 Закону України «Про іпотеку», якщо інше не встановлено законом чи іпотечним договором, іпотекодавець зобов'язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб.

Відповідно до частин 1, 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Колегія суду дослідивши докази, наявні у матеріалах справи в контексті умов Договору іпотеки та в площинні положень спеціальних норм Закону України «Про іпотеку» та Цивільного кодексу України, направлених на врегулювання відносин, котрі виникають саме під час передачі майна в іпотеку зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься Свідоцтво про право власності на контору Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» (розташовану в селі Плужне по вулиці Бортника, 8) з котрого вбачається, що воно складається з одного адмінприміщення з підвалом (том 2, а.с. 18).

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 березня 2008 року (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізяслав-ріпак-Полісся» до Спілки співвласників майнових паїв Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» про визнання права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізяслав-ріпак-Полісся» на майно на суму 1328209 грн., яке виділено Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізяслав-ріпак-Полісся» згідно протоколу засідання комісії по врегулюванню майнових питань № 1 від 23 лютого 2008 року; том 1, а.с. 19-22) позов Позивача було задоволено повністю. Визнано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізяслав-Ріпак-Полісся» на майно згідно протоколу засідання комісії по врегулюванню майнових питань с. Плужне № 1 від 23 лютого 2008 року (в тому числі й на будівлю з підвалом площою забудови 302.4 кв.м. в с. Плужне по вул. Бортника, 8; том 2 а.с. 22 на звороті).

Колегія суду зазначає, що з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 травня 2008 року (том 2, а.с. 23) вбачається, що за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізяслав-Ріпак-Полісся» зареєстровано право приватної власності (згідно рішення суду б/н від 21 березня 2008 року Ізяславського районного суду Хмельницької обалсті) на нежитлову будівлю, будівлю контори за адресою Хмельницька область Ізяславський район, с. Плужне вул. Бортника, 8.

Водночас, в матеріалах справи міститься Договір дарування від 12 червня 2009 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізяслав-Ріпак-Полісся» та Третьою особою (надалі - Договір дарування; том 2, а.с. 24).

Відповідно до пункту 1.1 Договору дарування, у відповідності до протоколу № 3/3 зборів засновників від 13 квітня 2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізяслав-Ріпак-Полісся» передає у власність Третьої особи нерухоме майно, а саме: цегляну нежитлову будівлю-будівлю контори з підвалом та входом в підвал, загальною площею 752,3 кв.м., основною площею 347,0 кв.м., яка розташована в селі Плужне Ізяславського району Хмельницької області по вулиці Бортника, буд. 8, реєстраційний номер 22799178.

Дослідивши даний Договір дарування, колегія суду звертає увагу на пункт 1.3 Договору дарування, котрим передбачено, що дане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, яка належить Плужненській сільській раді.

Згідно пункту 1.4 Договору дарування, балансова вартість майна становить 220 688 грн..

Третя особа зареєструвала за собою право приватної власності на нежитлову будівлю (будівлю контори, Хмельницька область, Ізяславський район, с. Плужне, вул. Бортника, буд. 8) на підставі Договору дарування, що засвідчуються витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 листопада 2009 року за № 24424354 (том 2, а.с. 25).

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що між Третьою особою та Відповідачем 16 березня 2012 року було укладено Договір дарування нежитлової будівлі (том 2, а.с. 26).

Відповідно до пункту 1 Договору дарування від 16 березня 2012 року, Третя особа подарувала, а Відповідач прийняв в дар цегляну будівлю контори з підвалом та входом в підвал літер А загальною площею 752,3 кв.м., основною площею 347,0 кв.м., що знаходиться за адресою село Плужне Ізяславський район Хмельницька область вулиця Бортника під номером 8 і розміщена на земельній ділянці розміром 0,2011 Га, має кадастровий номер :01:007:0056.

Згідно пункту 5 Договору дарування від 16 березня 2012 року, сторони оцінили дарунок в 22 688 грн..

Відповідач зареєстрував за собою право приватної власності на нежитлову будівлю, будівлю контори, Хмельницька область, Ізяславський район, с. Плужне, вул. Бортника, буд. 8 на підставі Договору дарування від 16 березня 2012 року № 522074, що засвідчуються витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 березня 2002 року за № 33498300 (том 2, а.с. 27).

Як уже було зазначено вище в даній судовій постанові, Відповідач своїх зобов'язань за рішенням господарського суду Хмельницької області від 15 жовтня 2013 року (котрим було стягнуто на користь Позивача з Відповідача 954 386 грн. 03 коп. заборгованості) не виконав, лист-вимогу Позивача від 11 січня 2014 року (том 1, а.с. 23) щодо погашення заборгованості залишив поза увагою, з огляду на що Позивач звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегією суддів враховується, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 3.1.4 Договору іпотеки сторони передбачили, що: у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.6 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки; у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором звернути стягнення на предмет іпотеки та за його рахунок задовольнити свою вимогу, визначену підпунктом 3.1.4 пункту 3.1 Договору іпотеки; порядок такого способу задоволення визначається пунктом 5 Договору іпотеки.

Приписами статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у випадку задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, серед іншого, зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до статті 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу; учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду справи судом першої інстанції, з метою усунення суперечностей між сторонами стосовно ринкової вартості предмету іпотеки, ухвалою місцевого господарського суду від 26 травня 2014 року (том 1, а.с. 130-131) була призначена по справі № 924/270/14 судову оціночну експертизу.

На вирішення експертизи було поставлено наступне питання: яка ринкова вартість майна, що є предметом іпотеки (за укладеним між Позивачем та Відповідачем Договором іпотеки), яка може бути початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації?

Згідно висновку експерта від 17 листопада 2014 року № 1107/14-26 (том 2, а.с. 45-53), ринкова вартість майна, що є предметом іпотеки (за укладеним між Позивачем та Відповідачем Договором іпотеки, посвідченими приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельською В.П. зареєстрованого в реєстрі за № 563), яка може бути початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації становить 1 366 869 грн..

При цьому, суд констатує, що пунктом 18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23 березня 2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" визначено, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з'ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства у призначенні та проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта, якщо проведення судової експертизи доручено окремій особі, і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

З врахуванням висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи (котрим встановлено ринкову вартість майна, що є предметом іпотеки за укладеним між Позивачем та Відповідачем Договором іпотеки), що початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації становить - 1 366 869 грн., колегія суду не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги Позивача щодо визначення початкової ціни реалізації предмету іпотеки в розмірі, визначеному Позивачем в позовній заяві - 300 052 грн., та відповідно відмовляє Позивачу в задоволенні позову в цій частині.

Приймаючи таке рішення Рівненський апеляційний господарський суд частково скасовує рішення місцевого господарського суду, доповнюючи судове рішення відповідним пунктом щодо відмови в задоволенні даної вимоги (чого місцевим господарським судом не було вчинено).

Водночас, колегія апеляційного господарського суду констатує, що із системного аналізу вищенаведених норм законодавства та матеріалів справи вбачається, що існує можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення основного боргу Третьої особи у розмірі 300 032 грн. за Договором поставки, укладеним між Позивачем та Третьою особою за рішенням суду, і такий спосіб захисту права не суперечить статті 16 Цивільного кодексу України та 20 Господарського кодексу України, з урахуванням реальних договірних зобов'язань сторін.

При цьому суд наголошує на тому, що Позивачем в розрізі належних та допустимих доказів доведено невиконання договірних зобов'язань з боку Третьої особи щодо оплати отриманого відповідно до Договору поставки, а Третьою особою не надано доказів погашення заборгованості за Договором поставки, котра на момент розгляду даної справи (як вже вказувалося вище у даній постанові) вже була присуджена до стягнення рішенням господарського суду Хмельницької області від 15 жовтня 2013 року.

Таким чином, колегія суду приходить до висновку, що у Позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки по Договору іпотеки, і таке звернення є підставним та обгрунтованим (за винятком встановлення початкової ціни (що вже описано вище у постанові), а також за винятком вказаної площі і кадастрового номеру земельної ділянки на котрій знаходиться предмет іпотеки (вищеописана житлова будівля).

При цьому, Рівненський апеляційний господарський суд з пить площі і кадастрового номеру земельної ділянки констатує, що в матеріалах справи міститься витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 травня 2014 року (том 2, а.с. 72-73), з котрого вбачається, що спірна будівля (предмет іпотеки) розташована в Хмельницькій області Ізяславський район с. Плужне вулиця Бортника, 8 та має інший кадастровий номер, а ніж той що вказаний в Договорі іпотеки, а саме :01:007:0160, категорія земельної ділянки відноситься до земель сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - для обслуговування нежитлової будівлі та господарських споруд. При цьому, колегія суду бере до уваги факт того, що спірна будівля знаходиться на земельній ділянці площа котрої становить 0,1518 Га, а не 0,2011 Га, як вказано у Договорі іпотеки. також, з даного доказу вбачається, що інформація про зареєстроване право на цю ділянку в Державному земельному кадастрі відсутня, як і відсутні відомості про обмеження з використання даної земельної ділянки.

Водночас, колегія суду зауважує, що згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 28 березня 2012 року № 35441964 (том 2, а.с. 112), до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: підстава обтяження - Договір іпотеки; об'єкт обтяження - нежитлова будівля, будівля контори, з підвалом та входом в підвал загальною площею 752,3 кв.м., основною площею 347,0 кв.м. Хмельницька область Ізяславський район с. Плужне вулиця Бортника, будинок 8; власник - Відповідач; обтяжував - Позивач; дата та час реєстрації - 28 березня 2012 року.

Окрім того, з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 9358803 від 13 вересня 2013 року (том 2, а.с. 80) вбачається, що за Відповідачем зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю будівлю контори за адресою Хмельницька область Ізяславський район с. Плужне вулиця Бортника, будинок 8, основна площа будівлі становить 347, 0 кв.м., загальна площа 752,3 кв.м. (підстава - Договір дарування від 16 березня 2012 року).

Поряд з тим, колегія суду звертає увагу, що в матеріалах справи міститься лист відділу Держземагенства в Ізяславському районі Хмельницької області, котрим було повідомлено, що в базі Національної кадастрової системи дані про земельну ділянку за адресою с. Плужне, вул. Бортника 8 кадастровий номер :01:007:0056 площею 0,2011 Га відсутні (суд констатує, що кадастровий номер і площа зазначені в Договорі та оспорюваному рішенні). Натомість в листі зазначено, що 19 травня 2014 року було зареєстровано в Національній кадастровій системі за заявою Відповідача земельну ділянку за адресою: с. Плужне вул. Бортника, 8 з кадастровим номером :01:007:0160 площею 0,1518 Га для обслуговування нежитлової будівлі та господарських споруд. На даний час речові права на цю земельну ділянку не зареєстровані.

З врахуванням усього вищенаведеного в площинні доказів, наявних в матеріалах справи, колегія суду констатує, що в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи (Державний акт, витяг про речове право, Свідоцтво), котрі б засвідчували факт належності земельної ділянки кадастровий номер якої :01:007:0056, котра зазначена як в Договорі дарування (укладеного між Третьою особою і Відповідачем) так і в Договорі іпотеки, як на праві приватної власності так і на праві користування (оренди) Відповідачу чи Третій особі. Також, суду не доведено, що така земельна ділянка існувала на момент укладення цих договорів.

При цьому, в матеріалах справи відсутні також і докази котрі засвідчують належність земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0160 як на праві приватної власності так і на праві користування (оренди) Відповідачу чи Третій особі.

З огляду на що, колегія суду вважає за необхідне зазначити те, що з метою належного забезпечення захисту права власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб і запровадження єдиної системи державної реєстрації прав власності на нерухоме майно Міністерством юстиції України було прийнято наказ «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» від 7 лютого 2002 року № 7/5 (був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 1 січня 2013 року).

Відповідно до пункту 1.3 Тимчасового положення державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, на момент реєстрації за Відповідачем права власності на спірне майно державна реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснювалась у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відповідно до вказаного Тимчасового положення.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» від 11 лютого 2010 року № 1878-VI встановлено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 1 січня 2013 року. Пунктом 3 розділу ІІ зазначеного закону передбачено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Наказом Міністерства юстиції України від 14 лютого 2012 року №1844/5 затверджено Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до пункту 3 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно, зокрема, під час розгляду заяв /запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав.

Матеріали справи містять витяг з реєстрації права власності за Відповідачем, що засвідчує факт належності йому нерухомого майна (нежитлова будівля, будівля контори), котре є предметом Договору іпотеки.

Водночас, як під час розгляду справи в суді першої інстанції так і під час здійснення апеляційного провадження, Відповідачем ненадано до матеріалів справи не додано будь-яких доказів наявності речового права Відповідача на земельну ділянку за адресою Хмельницька область Ізяславський район село Плужне вулиця Бортника, будинок 8.

При цьому, суд констатує, що з урахуванням факту того, що зі змісту абзацу 1 пункту 1.2 Договору іпотеки (як вже вказано вище у даній постанові) предметом іпотеки є лише нерухоме майно (будівля контори). При цьому, суд констатує, що в цьому договорі кадастровий номер, площа землі і адреса вказані як ідентифікуючі ознаки розташування предмета іпотеки. З огляду ж на встановлений вище факт недоведеності існування визначених відповідно до норм законодавства площі земельної ділянки і кадастрового номеру її під предметом іпотеки суд вважає недопустимим вказання неіснуючих ідентифікуючих ознак, та вважає, що для ідентифікації об'єкту (за таких обставин) достатньо вказати лише площу об'єкту та адресу його розташування.

При цьому, суд керується тим, що пунктом 1.2 Договору іпотеки чітко визначено предмет договору, а саме: нежитлова будівля, будівля контори з підвалом та входом в підвал загальною площею 752,3 кв.м., основною площею 347,0 кв.м., що знаходиться за адресою Хмельницька область Ізяславський район село Плужне вулиця Бортника, будинок 8, та належить Відповідачем на підставі Договору дарування.

Даний предмет Договору іпотеки, відповідно до вимог чинного законодавства України, внесено до реєстру заборон відчужень, що неможливо засвідчити про земельну ділянку про право користування котрої зазначено в абзаці 2 пункту 1.2 Договору іпотеки.

При цьому, колегія суду зазначає, що відповідно до статті 79 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав; формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок; державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Крім того, відповідно до статті 132 Земельного кодексу України, невід'ємними частинами угод про перехід права власності на земельну ділянку, має бути кадастровий номер земельної ділянки та документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку.

Враховуючи усе вищеописане в даній судовій постанові та наявність встановленого на підставі матеріалів справи в Позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки по Договору іпотеки в контексті встановленої у висновку експерта ринкової вартості майна, що є предметом іпотеки (яка може бути початковою ціною предмету іпотеки для його подальшої реалізації), колегія суддів приходить до висновку про задоволення позову частково та викладення рішення в новій редакції (у відповідності до прийнятого судового рішення в даній судовій постанові).

Відповідно приймаю таке рішення, Рівненський апеляційний господарський суд частково скасовує рішення господарського суду Хмельницької області (щодо зазначення площі і кадастрового номеру земельної ділянки, та початкової ціни реалізації предмету договору іпотеки).

Усе вищевказане у даній судовій постанові, вказує на неповне з'ясування місцевим господарським судом всіх обставин справи, про невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи - що в силу дії пунктів 1, 3 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставами для скасування оскарженого рішення господарського суду Хмельницької області.

З огляду на усе висвітлене вище, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу Відповідача частково, оскаржуване рішення господарського суду Хмельницокої області від 3 березня 2015 року по справі № 924/270/14 скасовує частково (в частині зазначення площі і кадастрового номеру земельної ділянки, та початкової ціни реалізації предмету іпотеки).

Доводи апелянта, висвітлені в апеляційній скарзі, стосовно неправомірності та безпідставності звернення стягнення на предмет іпотеки по Договору іпотеки є безпідставними, спростовані всім вищеописаним в даній судовій постанові, і до уваги колегією суду не беруться.

Судові витрати, у відповідності до частини 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд покладає на Відповідача.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь" Д - задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 03 березня 2015 року в справі № 924/270/14 - скасувати частково.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"1. Позов задоволити частково.

2. Звернути стягнення на предмет іпотеки по іпотечному договору від 28 березня 2012 року, укладеному між Державним підприємством "Державний насіннєвий фонд України" (м. Київ, вул. Ямська, 32 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Русь" Д (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Карла Маркса, буд. 112, ), посвідченому приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельською В.П., зареєстрованому в реєстрі за № 563, а саме на нерухоме майно: нежитлову будівлю контори з підвалом та входом в підвал, загальною площею 752,3 кв.м., основною площею 347 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Ізяславський район, с. Плужне, вул. Бортника, № 8.

3. Встановити початкову ціну реалізації предмета іпотеки, передбаченого договором іпотеки від 28 березня 2012 року, укладеним між Державним підприємством "Державний насіннєвий фонд України" (м. Київ, вул. Ямська, 32 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Русь" Д (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Карла Маркса, буд. 112, ), посвідченому приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельською В.П., зареєстрованому в реєстрі за № 563, в розмірі 1 366 869 грн., шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, для погашення основного боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь ДМ" у розмірі 300 032 грн. по договору поставки насіння від 7 березня 2012 року № 5-20.

4. Відмовити в позові в частині встановлення початкової ціни реалізації предмету іпотеки, як вартість іпотеки в розмірі 300 052 грн..

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь" Д (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Карла Маркса, буд. 112, ) на користь Державного підприємства "Державний насіннєвий фонд України" (м. Київ, вул. Ямська, 32 ) 6 001 грн. 04 коп. судового збору та 2 521 грн. 50 коп. витрат за проведення судової експертизи.

6. Доручити господарському суду Хмельницької області видати відповідний наказ."

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

6. Справу № 924/270/14 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.