ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.15р. Справа № 904/2800/15
За позовом Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго", м.Новомосковськ

до Управління державної служби охорони при ГУМВС України у Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ

про стягнення 39 147,36 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй Я.О.

Представники:

від позивача: Копилова Г.Г., представник за довіреністю № 01 від 05.01.15р.

від відповідача: Бабченко О.В., представник за довіреністю № 9/6-2571/Кр від 10.11.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.15р. порушено провадження у справі № 904/2800/15 за позовом Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго" (далі-позивач) до Управління державної служби охорони при ГУМВС України у Дніпропетровській області (далі-відповідач) про стягнення 39 147,36 грн. Справу призначено до розгляду на 12.05.15р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 34 про постачання теплової енергії від 13.01.14р., в частині розрахунків за спожиту теплову енергію.

12.05.15р. у судовому засіданні повноважний представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 32 405,05 грн., про що також зазначено у заяві про уточнення позовних вимог. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Повноважний представник відповідача у судовому засіданні розмір уточнених позовних вимог визнав у повному обсязі та просив суд розстрочити оплату заборгованості на 5 місяців рівними частинами, про що також зазначено у відзиві, який долучено до матеріалів справи.

Повноважний представник позивача усно заперечував щодо надання відповідачу розстрочки на 5 місяців.

У судовому засіданні 12.05.15р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.14р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 34 про постачання теплової енергії (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, позивач зобов'язується відпустити відповідачу теплову енергію в гарячій воді (парі) у період з 13 січня 2014р. по 13 січня 2015р. - на опалення житлового фонду, установ, організацій, загальним об'ємом 1402 м3 (62,24 Гкал) з максимальним тепловим навантаженням 0,028 Гкал/ч.

За приписами п. 3.3. Договору розрахунковим періодом є календарний місць. Оплата за отриману теплову енергію проводиться грошовими коштами не пізніше 20 числа наступного за місяцем поставки теплової енергії.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що відповідач несе матеріальну відповідальність перед позивачем у разі не оплати пред'явлених рахунків за теплову енергію у встановлені строки.

Договір вважається автоматично продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку від однієї зі сторін не надійде письмова заява про відмову від даного договору або його перегляду (п. 2.1. Договору).

Даний договір укладений строком на один рік та вступає в законну силу після його прийняття та підписання обома сторонами (п.2 Договору).

На виконання умов вищезазначеного Договору позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 39 147,36 грн., у зв'язку із чим позивачем були виставлені відповідачу на оплату наступні рахунки:

- рахунок - фактура № 0000244/1256 від 30.11.14р. у розмірі 6 742,31 грн. (а.с. 20);

- рахунок - фактура № 0000244/1493 від 31.12.14р. у розмірі 12 155,56 грн. (а.с. 21);

- рахунок - фактура № 0000244/140 від 31.01.15р. у розмірі 11 349,10 грн. (а.с. 22);

- рахунок - фактура № 0000244/343 від 27.02.15р. у розмірі 8 900,39 грн. (а.с.23).

Відповідач вищезазначені рахунки отримував щомісячно, що підтверджують Списки споживачів про отримання рахунків, податкових накладних та актів виконаних робіт за листопад 2014р., грудень 2014р., січень 2015р., лютий 2015р. (а.с.24 - 27).

Як зазначає позивач, відповідач в порушення умов Договору за поставлену теплову енергію не розрахувався, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 39147,36 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача лист з вих. № 205 від 24.02.15р., в якому позивач повідомив відповідача, що станом на 24.02.15р. відповідач має заборгованість за послуги теплопостачання на загальну суму 30 246,97 грн. У разі не погашення вказаної заборгованості, позивач буде вимушений припинити теплопостачання з 01.03.15р. (а.с. 28).

Відповідач листом з вих. № 9/6-921/Ж від 27.02.15р. визнав вищезазначену заборгованість перед позивачем у повному обсязі та просив позивача розстрочити виконання зобов'язань на шість календарних місяців у рівних частинах (а.с. 29).

Як зазначає позивач, відповідач заборгованість за спожиту теплову енергію не сплатив, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися з позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 39 147,36 грн.

Але, після звернення з позовом до суду, відповідач здійснив частково оплату у розмірі 6742,31 грн., у зв'язку з чим позивач уточнив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 32 405,05 грн.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач наведених позивачем обставин не спростував, а навпаки підтвердив існування заборгованості у розмірі 32 405,05 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним Договором. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов Договору, відповідачем господарському суду надано не було.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови укладеного між сторонами Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Крім того, господарський суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду строком на 3 місяці, виходячи з важкого фінансового становища відповідача.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Управління державної служби охорони при ГУМВС України у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпропетровськ, вул. Короленка, буд. 4, ) на користь Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго" (51200, Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул. Микити Головка, буд. 17, ) заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 32 405,05 грн. (тридцять дві тисячі чотириста п'ять грн. 05 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.).

Розстрочити виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.15р. у справі № 904/2800/15 у сумі 34 232,05 грн., яка стягнута з Управління державної служби охорони при ГУМВС України у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпропетровськ, вул. Короленка, буд. 4, ) на користь Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго" (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Микити Головка, буд. 17, ) на 3 місяці за наступним графіком:

- червень 2015 рік - 11 410,68 грн.

- липень 2015 рік - 11 410,68 грн.

- серпень 2015 рік - 11 410,69 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.05.15р.

Суддя Н.Е. Петренко