РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2015Справа №910/8385/15-г
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лохвицької міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
до за участю про Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язання перерахувати грошові кошти та стягнення пені
Представники:

від Позивача: Штанько М.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Сторожук Н.Я. (представник за Довіреністю);

від Третьої особи: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Полтавське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лохвицької міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (надалі також - «Відповідач») про зобов'язання перерахувати грошові кошти та стягнення пені.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 25.10.2011 року між Лохвицькою міжрайонною виконавчою дирекцією Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» (Банк) було укладено Договір про встановлення та обслуговування системи дистанційного обслуговування «Клієнт - Банк» №99168/КБ, відповідно до умов якого Клієнт доручає, а Банк бере на себе зобов»язання по становленню та обслуговуванню системи дистанційного обслуговування «Клієнт - Банк», виконанню розрахункового обслуговування поточних рахунків Клієнта, відкритих в Банку, за допомогою програмно - технічного комплексу «Клієнт - Банк» з функціями: створення та передача в Банк платіжних документів, перегляд платіжних документів, перегляд виписок. Як зазначає Позивач, через комплекс «Клієнт - Банк» ним були передані електронні платіжні документи на перерахування з рахунків Позивача коштів: з рахунку №8003 в операційний час 28.01.2015 р. платіжні доручення №№116, 122, 121, 124, 123, 128, 129, 132, 133 на суму 22 454 грн. 22 коп., з рахунку №8004 в операційний час 30.01.2015 р. платіжні доручення №№14, 19 на суму 8 730 грн. 68 коп., 02.02.2015 р. платіжне доручення №20 на суму 76 грн. 74 коп., 03.02.2015 р. платіжне доручення №21 на суму 4 987 грн. 90 коп. Згідно з виписками по рахункам платіжні документи були проведені Відповідачем, проте 06.02.2015 р. були повернуті Відповідачем із позначкою «Сторно», як помилково списані. Таким чином, просить Суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» виконати платіжні доручення від 28.01.2015 р. про перерахування коштів у сумі 22 454 грн. 22 коп. з поточного рахунку №8003, платіжні доручення від 30.01.2015 р., 02.02.2015 р., 03.02.2015 р. про перерахування коштів у сумі 13 795 грн. 32 коп. з поточного рахунку №8004, а також стягнути пеню в розмірі 242 грн. 21 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.04.2015 р. порушено провадження у справі № 910/8385/15-г, судове засідання призначено на 22.04.2015 р.

22.04.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін.

В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 06.04.2015 року, а представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, представник відповідача подав клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 27 ГПКУ якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

06.02.2015 року в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний Банк "Надра" запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Враховуючи вищевикладене, Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника відповідача та залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами та обставинами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача направити копію позовної заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати Суду докази на підтвердження направлення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.04.2015 р. залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та відкладено розгляд справи на 06.05.2015 р., у зв'язку з залученням до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, витребуванням додаткових доказів по справі.

05.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло Клопотання про відкладення розгляду справи, у зв»язку з перебуванням представника Відповідача в іншому судовому процесі.

06.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення по суті позову.

06.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшло Клопотання про відкладення розгляду справи, у зв»язку з неотриманням копії позовної заяви та доданих до неї документів.

В судовому засіданні 06 травня 2015 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви. В судовому засіданні представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В судове засідання представник Третьої особи не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 22.04.2015 року у справі № 910/8385/15-г, подав Клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши Клопотання Третьої особи про відкладення розгляду справи, зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статті 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За таких підстав, Клопотання Третьої особи про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню. Крім того, посилання Третьої особи на неотримання копії позовної заяви та доданих до неї документів Судом не приймається до уваги, оскільки матеріали справи містять докази направлення позовної заяви на адресу Третьої особи, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та квитанцією.

Приймаючи до уваги, що Третя особа була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 06 травня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

25.10.2011 року між Лохвицькою міжрайонною виконавчою дирекцією Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» (Банк) було укладено Договір про встановлення та обслуговування системи дистанційного обслуговування «Клієнт - Банк» №99168/КБ, відповідно до умов якого Клієнт доручає, а Банк бере на себе зобов»язання по становленню та обслуговуванню системи дистанційного обслуговування «Клієнт - Банк», виконанню розрахункового обслуговування поточних рахунків Клієнта, відкритих в Банку, за допомогою програмно - технічного комплексу «Клієнт - Банк» з функціями: створення та передача в Банк платіжних документів, перегляд платіжних документів, перегляд виписок.

Відповідно до пп..2.2.1, 2.2.2 Договору Банк бере на себе зобов»язання виконувати розрахункові операції по рахунку Клієнта у встановлені чинним законодавством терміни та на умовах, передбачених Договором банківського рахунку №99168 від 25.10.2011 р.; приймати по відповідних каналах зв»язку платіжні документи Клієнта та своєчасно здійснювати розрахунково - касове обслуговування Клієнта, у відповідності з чинним законодавством України.

25.10.2011 року між Лохвицькою міжрайонною виконавчою дирекцією Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» (Банк) було укладено Договір банківського рахунку №99168/10, відповідно до умов якого в редакції Додаткової угоди №1 від 13.02.2012 р. Банк відкриває Клієнту поточний рахунок для зберігання коштів та здійснення розрахунково - касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та законодавства України, та зобов»язується приймати та зараховувати на Рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з Рахунку та проведення інших операцій з Рахунком, що передбачені чинним законодавством України.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що через комплекс «Клієнт - Банк» ним були передані електронні платіжні документи на перерахування з рахунків Позивача коштів: з рахунку №8003 в операційний час 28.01.2015 р. платіжні доручення №№116, 122, 121, 124, 123, 128, 129, 132, 133 на суму 22 454 грн. 22 коп., з рахунку №8004 в операційний час 30.01.2015 р. платіжні доручення №№14, 19 на суму 8 730 грн. 68 коп., 02.02.2015 р. платіжне доручення №20 на суму 76 грн. 74 коп., 03.02.2015 р. платіжне доручення №21 на суму 4 987 грн. 90 коп. Згідно з виписками по рахункам платіжні документи були проведені Відповідачем, проте 06.02.2015 р. були повернуті Відповідачем із позначкою «Сторно», як помилково списані. Таким чином, просить Суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» виконати платіжні доручення від 28.01.2015 р. про перерахування коштів у сумі 22 454 грн. 22 коп. з поточного рахунку №8003, платіжні доручення від 30.01.2015 р., 02.02.2015 р., 03.02.2015 р. про перерахування коштів у сумі 13 795 грн. 32 коп. з поточного рахунку №8004, а також стягнути пеню в розмірі 242 грн. 21 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лохвицької міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про встановлення та обслуговування системи дистанційного обслуговування «Клієнт - Банк» №99168/КБ від 25.10.2011 року та Договору банківського рахунку №99168/10 від 25.10.2011 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем були подані Відповідачу електронні платіжні документи на перерахування з рахунків Позивача коштів: 28.01.2015 р. з рахунку №8003 платіжні доручення №№116, 122, 121, 124, 123, 128, 129, 132, 133 на суму 22 454 грн. 22 коп., з рахунку №8004 30.01.2015 р. платіжні доручення №№14, 19 на суму 8 730 грн. 68 коп., 02.02.2015 р. платіжне доручення №20 на суму 76 грн. 74 коп., 03.02.2015 р. платіжне доручення №21 на суму 4 987 грн. 90 коп. Як зазначає Позивач, згідно з виписками по рахункам платіжні документи були проведені Відповідачем, проте 06.02.2015 р. були повернуті Відповідачем із позначкою «Сторно», як помилково списані.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка, зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом, за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. ( ст. 1068 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. ( ст. 1074 Цивільного кодексу України ).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015 року прийнято рішення №26 про запровадження з 06.02.2015 року по 06.05.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Пунктом 16 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Відповідно до ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

З огляду на вищевикладене, Суд приходить до висновку, що на підставі укладеного 25.10.2011 року Договору про встановлення та обслуговування системи дистанційного обслуговування «Клієнт - Банк» №99168/КБ між позивачем та відповідачем, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо виконання розпорядження позивача про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов»язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Як встановлено Судом, у період з 28.01.2015 р. по 03.02.2015 р. Позивачем були подані до Відповідача електронні платіжні доручення на перерахування грошових коштів з рахунку №8003 №№116, 122, 121, 124, 123, 128, 129, 132, 133 на суму 22 454 грн. 22 коп., з рахунку №8004 30.01.2015 р. №№14, 19 на суму 8 730 грн. 68 коп., 02.02.2015 р. платіжне доручення №20 на суму 76 грн. 74 коп., 03.02.2015 р. платіжне доручення №21 на суму 4 987 грн. 90 коп.

З огляду на викладене, Суд приходить до висновку, що між сторонами склалися зобов»язальні відносини на підставі договору банківського рахунку, які носять майново - грошовий характер, а відтак в даному випадку Відповідач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, на якого поширюється обмеження, встановлені п.1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку із введенням у відповідача тимчасової адміністрації.

Таким чином, у спірних правовідносинах Позивач виступає кредитором, а Відповідач - боржником.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 березня 2015 року по справі №910/9232/14 та постановах Вищого господарського суду України від 16 вересня 2014 року по справі № 910/7157/14, від 02 грудня 2014 року по справі №910/10423/14, від 23 грудня 2014 року по справі №910/9228/14, від 29 квітня 2015 року по справі №910/5560/14.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лохвицької міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» виконати платіжні доручення від 28.01.2015 р. про перерахування коштів у сумі 22 454 грн. 22 коп. з поточного рахунку №8003, платіжні доручення від 30.01.2015 р., 02.02.2015 р., 03.02.2015 р. про перерахування коштів у сумі 13 795 грн. 32 коп. з поточного рахунку №8004 задоволенню не підлягають.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лохвицької міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення пені в розмірі 242 грн. 21 коп., як похідні вимоги від основного зобов»язання.

Крім того, Суд зазначає, що оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір», а Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судовий збір не стягується. (п.4.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України»).

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лохвицької міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання перерахувати грошові кошти та стягнення пені - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 08 травня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин