ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р. Справа № 5006/17/84/2012-908/6155/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Істоміна О.А., суддя Тарасова І.В.,

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Єфременко О.О., дов. №14-88 від 18.04.2014

відповідача - Богінська Т.М., дов. №37/01 від 21.11.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх. №2185 З/3-12)

на рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 року по справі №5006/17/84/2012-908/6155/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального комерційного підприємства "Маріупольтепломережа", м.Маріуполь, Донецька область,

про стягнення 129 491 613,19 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 28.08.2012 звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до ККП "Маріупольтепломережа" про стягнення суми боргу у розмірі 111 108 443,67 грн., суми на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у розмірі 583 212,80 грн., три відсотки річних у розмірі 1 587 557,11 грн., пені у розмірі 7 275 373,87 грн., штрафу (7%) у розмірі 8 937 025,75 грн., посилаючись на порушення виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №14/2313/11 від 30.09.2011 року.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 по справі №5006/17/84/2012-908/6155/14 (суддя Дроздова С.С.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального комерційного підприємства "Маріупольтепломережа" задоволено частково. Стягнуто з Комунального комерційного підприємства "Маріупольтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 583 212 грн. 80 коп. втрат від інфляції, 1 581 600 грн. 25 коп. - 3% відсотка річних, 3 607 960 грн. 29 коп. пені, 4 468 512 грн. 88 коп. штрафу, 73080 грн. 00 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 по справі №5006/17/84/2012-908/6155/14 в частині відмови у стягненні 3607960,29 грн. пені та 4468512,88 грн. 7% штрафу скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування викладених вимог позивач зазначає про відсутність підстав для зменшення заявленої до стягнення пені та штрафу на 50%, оскільки вважає, що важкий фінансовий стан відповідача не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, а також посилається на те, що судом при винесенні рішення не враховано особливі обставини щодо діяльності позивача, а також той факт, що зменшення судом розміру пені та штрафу на 50% від нарахованої суми причиняє позивачу додаткові збитки.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти вимог позивача. При цьому, відповідач зазначає про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №14/2313/11 від 30.09.2011 була повністю погашена на час прийняття рішення за рахунок субвенцій з державного бюджету на покриття різниці в тарифах на теплову енергію на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків №396/517з від 03.12.2012, №237/30 від 17.02.2014, №752/30 від 14.10.2014. Посилаючись на те, що умовами договорів про організацію взаєморозрахунків встановлені нові строки погашення заборгованості, відповідач вважає, що прострочення оплати коштів за договором №14/2313/11 від 30.09.2011 відсутнє, а тому вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних є необґрунтованими.

Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин та докази на їх підтвердження, юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 30.09.2011р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним комерційним підприємством "Маріупольтепломережа" (покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу № 14/2313/11, відповідно до умов якого, продавець (позивач) зобов'язався передати у власність покупцю (відповідачу) у ІV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Відповідно до підпункту 2.1 зазначеного договору, позивач передає відповідачеві з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом до 227 040,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів.

Згідно з пп. 3.3. п. 3 договору, приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Підпунктом 6.1. пункту 6 даного договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов зазначеного договору купівлі-продажу природного газу позивач передав відповідачу на протязі жовтня - грудня 2011 року та січня - червня 2012 року природний газ обсягом 148 205,654 тис. куб. м. на загальну суму 194 031284,74 грн., що підтверджуються наступними актами приймання - передачі природного газу, а саме: від 31.10.2011р. № 38донН; від 31.10.2011р. № 39донРО; від 30.11.2011р. б/н за листопад; від 30.11.2011р. б/н за листопад; від 31.12.2011р. б/н за грудень; від 31.12.2011р. б/н за грудень; від 31.01.2012р. б/н за січень; від 31.01.2012р. б/н за січень; від 29.02.2012р. б/н за лютий; від 29.02.2012р. б/н за лютий; від 31.03.2012р. б/н за березень; від 31.03.2012р. б/н за березень; від 30.04.2012р. б/н за квітень; від 30.04.2012р. б/н за квітень; від 31.05.2012р. б/н за травень; від 30.06.2012р. б/н за червень. (а.с.77-92 т. 1)

Звертаючись до суду першої інстанції позивач зазначив, що свої зобов'язання за договором №14/2313/11 від 30.09.2011 він виконав належним чином та поставив відповідачу природний газ за укладеним договором на загальну суму 194 031 284,74 грн., проте, відповідач за поставлений на протязі жовтня - грудня 2011 року та січня - червня 2012 року природний газ в повному обсязі не розрахувався. Як зазначав позивач, протягом жовтня - грудня 2011 року та січня - червня 2012 року, відповідачем частково проводились розрахунки за поставлений природний газ, проте, на день звернення позивача до суду, основна сума заборгованості в розмірі 111108443,67 грн. залишилась відповідачем несплаченою.

На суму заборгованості в розмірі 111108443,67 грн. позивачем у відповідності до умов п. 7.2 договору була нарахована пеня у розмірі у розмірі 7 275 373,87 грн., штраф (7%) у розмірі 8 937 025,75 грн., а також 583212,80 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення та три відсотки річних у розмірі 1 587 557,11 грн.

Вирішуючи даний господарський спір суд першої інстанції дійшов висновку про те, що факт поставки позивачем природного газу за договором від 30.09.2011 №14/2313/11 підтверджується належними доказами у справі та не спростовується відповідачем. Також судом встановлено, що на момент розгляду справи судом першої інстанції, відповідач сплатив суму основної заборгованості в розмірі 111 108 443,67 грн., отже основна заборгованість ККП "Маріупольтепломережа" перед НАК "Нафтогаз України" за період споживання природного газу з жовтня - грудня 2011 року та січня - червня 2012 року за договором купівлі-продажу природного газу № 14/2313/11 від 30.09.2011р. станом на 26.02.2015 року відсутня. Разом з тим, дійшовши висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у розмірі 583212,80 грн., 3% річних у розмірі 1 587557,11 грн., пені у розмірі 7275 373,87 грн., штрафу (7%) у розмірі 8 937 025,75 грн., суд першої інстанції, керуючись вимогами ч. 3 ст. 551 ЦК України, п. 1 ст. 233 ГК України, ст. 83 ГПК України, зменшив розмір заявлених до стягнення пені та штрафу на 50% та позовні вимоги в цій частині задовольнив частково, стягнувши з відповідача 583 212,80 грн. втрат від інфляції, 1 581 600,25 грн. - 3% річних, 3 607 960,29 грн. пені, 4 468 512,88 грн. штрафу.

Повторно переглядаючи справу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, повноту встановлення обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у відповідності до приписів ст. 101 ГПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, прийняте судом першої інстанції рішення цим вимогам у повному обсязі не відповідає, оскільки прийнято при неповному з'ясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу, штрафних санкцій та нарахованих на суму заборгованості інфляційних і річних у зв'язку із порушенням відповідачем дисципліни своєчасних розрахунків за газ, отриманий за договором купівлі-продажу природного газу №14/2313/11 від 30.09.2011.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як свідчать матеріали справи та не спростовується відповідачем, на виконання умов укладеного між сторонами договору №14/2313/11 від 30.09.2011 позивач поставив протягом жовтня - грудня 2011 року та січня - червня 2012 року природний газ, а відповідач прийняв за вказаний період природний газ на загальну суму 194 031 284,74 грн.

Факт поставки природного газу та його приймання відповідачем підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які знаходяться в матеріалах справи. (а.с. 77-92 т. 1)

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що за поставлений протягом жовтня - грудня 2011 року та січня - червня 2012 року газ відповідач розрахувався частково, у зв'язку з чим, виникла заборгованість по оплаті за поставлений природний газ.

Як зазначив позивач , звертаючись з позовом до суду, станом на 06.08.2012 року основна сума заборгованості відповідача перед позивачем склала 111 108 443 грн. 67 коп. Також, на вказану суму заборгованості позивачем було нараховано до стягнення пеня у розмірі 7 275 373,87 грн. за період з 15.11.2011 по 06.08.2012, штраф (7%) у розмірі 8 937 025,75 грн., а також 583212,80 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення та 3% річних у розмірі 1 587 557,11 грн.

Як свідчать матеріали справи, в судовому засіданні суду першої інстанції 11.03.2015 позивач надав довідку б/н від 26.02.2015 р., відповідно до якої повідомив, що основна заборгованість ККП "Маріупольтепломережа" перед ПАТ «НАК Нафтогаз України» за період споживання природного газу з жовтня - грудня 2011 року та січня - червня 2012 року по договору купівлі-продажу природного газу № 14/2313/11 від 30.09.2011р. станом на 26.02.2015 року відсутня. (а.с. 38 т. 2)

Таким чином, наявні матеріали справи свідчать про те, що на момент прийняття рішення судом першої інстанції, а саме, 11.03.2015р. відповідач сплатив суму основної заборгованості у розмірі 111108 443,67 грн. за договором №14/2313/11 від 30.09.2011, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи та актом звірки за період з 01.10.2011 по 31.12.2014, який підписаний позивачем та відповідачем та скріплений печатками сторін. (а.с. 6-28 т. 2)

Відповідно до п.4.4. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань... Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що наявними матеріалами справи підтверджується, що відповідач станом на 11.03.2015, тобто час прийняття рішення судом першої інстанції здійснив оплату суми основної заборгованості в розмірі 111 108 443,67 грн. за договором №14/2313/11 від 30.09.2011, провадження у справі в частині стягнення основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 частини першої статті 80 ГПК України.

Проте, вказаним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав, та в порушення норм процесуального права не вказав у рішенні про припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 111108443,67 грн.

Також предметом позовних вимог були заявлені позивачем до стягнення з відповідача нарахованих господарських санкцій та застосування до боржника наслідків порушення грошового зобов'язання, встановлених ст. 625 ЦК України.

В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Водночас в статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Отже, окремою та обов'язковою підставою (умовою) застосування до учасника господарських відносин відповідальності за порушення зобов'язання є наявність вини, яка, у розумінні вищевказаної норми, полягає у невжитті особою всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Крім того, статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення втрат від інфляції за весь час прострочення в розмірі 583 212,80 грн., 3% річних в розмірі 1 581 600,25 грн., пені в розмірі 3 607 960,29 грн. та штрафу в сумі 4 468 512,88 грн., суд першої інстанції виходив з обставин за якими встановив, що відповідачем були порушені строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі-продажу природного газу №14/2313/11 від 30.09.2011.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи ( а.с. 10-28, т.2), та актом звірки між сторонами за період з 01.10.2011 по 31.12.2014 ( а.с. 6-8, т.2), відповідач після звернення позивача до суду та до 03.12.2012 року сплатив позивачу за природний газ 2012 року за спірним договором 4936834,17 грн. ( платіжні доручення від 10.08.2012 № 55, від 15.08.2012 . № 16, від 31.08.2012 № 60, від 18.09.2012 № 17, від 17.10.2012 № 18, від 18.10.2012 № 19, від 09.11.2012 № 76, від 12.11.2012 № 695, від 16.11.2012 № 22, від 16.11.2012 № 21, від 20.11.2012 № 82, від 21.11.2012 № 83.)

Також, відповідачем був наданий до суду апеляційної інстанції договір від 03.12.2012 №396/517з про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію , що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади та місцевого самоврядування», укладений між ККП «Маріупольтепломережа», НАК«НафтогазУкраїни», Головним фінансовим управлінням Донецької облдержадміністрації, Управлінням державної казначейської служби України в місті Маріуполі Донецької області, Управлінням державної казначейської служби України в місті Маріуполі в Донецькій області, фінансовим управлінням Маріупольської міської ради , департаментом розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради.

Предметом вказаного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до ст. 23 Закону України «Про державний бюджет на 2012 рік» та Постанови КМ України від 11.06.20.12 №517 «Про затвердження порядку та умов надання у 2012 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади та місцевого самоврядування »

Так, п. 2.8. вказаного договору сторони встановили, що ККП "Маріупольтепломережа" (сторона шоста) перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) кошти у сумі 64105549, 66 грн., у то числі ПДВ 10684258,28 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2011 рік в сумі 51406674,75грн та за природний газ 2012 року в сумі 12698874,90грн згідно з договором від 30.09.2011 №14/2313/11.

Згідно п. 2..10 вказаного договору, сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "стаття 23 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" , дату і номер договору.

За умовами п. 3.1. договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок.

Відповідно до п. 5.2., договір набирає чинності з моменту його підписання усіма сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Також у п. 5.4., сторони підтвердили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

На виконання умов укладеного договору про організацію взаєморозрахунків №396/517з від 03.12.12 відповідачем було перераховано на рахунок НАК "Нафтогаз України" заборгованість в розмірі 64105549, 66 грн., за спожитий природний газ у 2011 рік в сумі 51406674,75 грн. та за природний газ 2012 року в сумі 12698874,90 грн. згідно з договором №14/2313/11 від 30.09.2011, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №3 від 07.12.2012 року. (а.с. 26 т. 2)

Таким чином, після сплати відповідачем заборгованості за договором №14/2313/11 від 30.09.2011 за спожитий природний газ 2012 року у період з 06.08.2012 по 03.12.2012 в сумі 4936834,17 грн. та після виконання умов договір від 03.12.2012 №396/517з про організацію взаєморозрахунків, заборгованість відповідача за спірним договором за природний газ поставлений протягом січня-червня 2012 року склала 111108443, 67 грн. - 4936834,17грн. - 12698874,90грн = 93472734,60 грн.

Також, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи ( а.с. 10-28, т.2), та актом звірки між сторонами за період з 01.10.2011 по 31.12.2014 ( а.с. 6-8, т.2), відповідач після виконання умов договору від 03.12.2012 №396/517з про організацію взаєморозрахунків сплатив позивачу за природний газ 2012 року за спірним договором ще 19291452,10 грн. ( платіжні доручення від 21.12.2012 № 781, від 21.01.2013 № 1, від 21.01.2013 № 2, від 25.09.2013 № 1, від 30.01.2013 № 67), у зв'язку з чим заборгованість відповідача за спірним договором за природний газ поставлений протягом січня-червня 2012 року склала 74181282,5грн.

Матеріалами справи також підтверджується, що 17.02.2014 за участю ККП "Маріупольтепломережа" (сторона шоста) та НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) було укладено договір про організацію взаєморозрахунків №237/30, а 14.10.2014 між учасниками розрахунків, в тому числі за участю ККП "Маріупольтепломережа" (сторона шоста) та НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) було укладено договір про організацію взаєморозрахунків №752/30.

Вищезазначені договори про організацію проведення взаєморозрахунків передбачали проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 ст. 14 та пункту 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою КМ України від 29.01.2014 №30. (а.с.141-142 т. 1, а.с. 139-140 т. 1)

Згідно з пунктом 9 договору про організацію взаєморозрахунків №237/30, сторони встановили, що ККП "Маріупольтепломережа" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти у сумі 41163713,09 грн., у тому числі ПДВ 6860618,85 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2012 рік згідно з договором від 30.09.2011 №14/2313/11.

Пунктом 9 договору про організацію взаєморозрахунків №752/30, КП ККП "Маріупольтепломережа" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти у сумі 50047612,16 грн., у тому числі ПДВ 8341268,69 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2012 рік згідно з договором від 30.09.2011 №14/2313/11.

Відповідно до вимог п. 11 вказаних договорів, сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "пункт 24 ст. 14 та пункт 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" , а також дату і номер договору.

За змістом п.п. 2, 3 пункту 12 вказаних договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Пунктом 15 договорів сторони узгодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання усіма сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Також у п. 17 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Так, на виконання умов п. 9 договору про організацію взаєморозрахунків №237/30 від 17.02.2014 відповідачем було перераховано на рахунок НАК "Нафтогаз України" заборгованість в розмірі 41163713,09 грн. за спожитий природний газ у 2012 році згідно з договором від 30.09.2011 №14/2313/11, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №1 від 01.04.2014 року. (а.с. 13 т. 2)

На виконання умов п. 9 договору про організацію взаєморозрахунків №752/30 від 14.10.2014 відповідач перерахував на рахунок НАК "Нафтогаз України" заборгованість в розмірі 50047612,16 грн. за спожитий природний газ у 2012 році згідно з договором від 30.09.2011 №14/2313/11, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення №10 від 12.11.2014 року. (а.с. 137 т. 1)

Таким чином, матеріали справи свідчать, що укладенням договорів про організацію взаєморозрахунків №396/517з від 03.12.12, №237/30 від 17.02.2014 та №752/30 від 14.10.2014 та, в подальшому, оплатою з боку ККП «Маріупольтепломережа» на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України" за рахунок коштів субвенції з державного бюджету вартості спожитого у 2012 році природного газу за договором від 30.09.2011 №14/2313/11, позивач та відповідач припинили зобов'язання по сплаті коштів за період, визначений позивачем для нарахування пені, штрафу, 3% річних та інфляційних.

Предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога про застосування до відповідача наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України та неустойки у вигляді сплати пені та штрафу за порушення строків внесення платежів за договором купівлі-продажу природного газу №14/2313/11 від 30.09.2011.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що уклавши договори №396/517з від 03.12.12, №237/30 від 17.02.2014 та №752/30 від 14.10.2014 про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, отриманий за періоди, на які були нараховані суми пені, штрафу, 3% річних, інфляційних, що є предметом розгляду у даній справі відповідно до договору від 30.09.2011 №14/2313/11.

Порушенням зобов'язання відповідно до статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом приписів статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Для стягнення неустойки у вигляді пені та штрафу, а також застосування судом наслідків, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата за поставлений газ була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків.

Разом з цим, як вбачається з укладених між сторонами договорами про організацію взаєморозрахунків, строк виконання зобов'язання за цими договорами пов'язаний з моментом перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету, а тому колегія суддів вважає, що ККП «Маріупольтепломережа» було позбавлене можливості самостійно впливати на здійснення розрахунків за поставлений природний газ. При цьому, прострочення оплати на умовах укладених договорів про організацію взаєморозрахунків відповідачем не допущено, а розрахунки за поставлений газ відбулися у порядку та строки, передбачені вказаними договорами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що договорами про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Отже, враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені, штрафу та виключає застосування до нього наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України у зв'язку з відсутністю прострочення оплати за отриманий природний газ за договором від 30.09.2011 №14/2313/11 та договорів про організацію взаєморозрахунків №396/517з від 03.12.12, №237/30 від 17.02.2014 та №752/30 від 14.10.2014.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих у зв'язку із порушенням відповідачем строків здійснення розрахунків за договором №14/2313/11 від 30.09.2011 є безпідставними, а тому відмовляє у їх задоволенні.

Таким чином, вимоги позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, підлягають частковому задоволенню, а рішення господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню як такого, що прийняте при неповному з'ясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що підставою для звернення позивача з позовом стала неправомірна поведінка відповідача щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за спірним договором, а підстави для припинення провадження в частині стягнення суми основного боргу у зв'язку із сплатою відповідачем суми основного зобов'язання за договором виникли під час розгляду справи в суді першої інстанції, враховуючи вимоги ст. 49 ГПК України, колегія суддів вважає за необхідне покласти судовий збір за подання позову на відповідача. Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п.1,4 ч.1 ст. 104 ст. ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 року по справі №5006/17/84/2012-908/6155/14 скасувати.

Провадження в частині стягнення основного боргу в розмірі 111108443,67 грн. припинити.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ККП «Маріупольтепломережа» на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України" 73080,00 грн. за подання позовної заяви.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано року.

Повний текст постанови складено 18.05.15

Головуючий суддя Горбачова Л.П.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Тарасова І. В.