ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2015 року Справа № 904/642/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Сусла Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Жижин Р.В., адвокат, договір про надання правої допомоги №2/15 від 23.01.15, ордер про надання правової допомоги №ДП351 від 29.04.2015 року;

від відповідача-1: Федоров М.Д., представник, довіреність №б/н від 01.03.2015 року;

від відповідача-2: не з'явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року у справі №904/642/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ", м. Вільнянськ Запорізької області

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс", м. Дніпропетровськ

про: стягнення 1136523, 03 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- стягнути солідарно з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс" заборгованість у сумі 1 136 523,03 грн., з яких: 755 168,37 грн. - проіндексована сума вартості товару (боргу), 349 085,19 грн. - проценти за користування товарним кредитом, 32 269,47 грн. - пеня за порушення термінів оплати товарного кредиту;

- судові витрати покласти на Сільськогосподарський виробничий кооператив "Вільнянськ".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року у справі №904/642/15 (суддя Ярошенко В.І.) позов задоволено повністю:

- стягнуто солідарно з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" проіндексовану суму боргу у розмірі 755 168,37 грн., проценти за користування товарним кредитом у розмірі 349 085,19 грн. та пеню у розмірі 32 269,47 грн.;

- стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 11 365,23 грн. витрат по сплаті судового збору та 609 грн. витрат на оплату послуг адвоката;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 11 365,23 грн. витрат по сплаті судового збору та 609 грн. витрат на оплату послуг адвоката;

- в частині стягнення витрат на оплату послуг адвоката у сумі 11 782 грн. відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем-1 умов договору купівлі-продажу №13662 від 28.03.2014 року в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар у сумі 459 975,25 грн. Місцевий господарський суд зазначив, що ціна товару, що поставляється відповідачу-1 на підставі договору, встановлена у грошовому еквіваленті, в іноземній валюті - долар США. Враховуючи, що сплата відповідачем-1 позивачу проіндексованої суму вартості товару безпосередньо передбачена у п. 4.7 договору, суд першої інстанції дійшов до висновку про правомірність позовних вимог про стягнення проіндексованої суми боргу у розмірі 755 168,37 грн.

Також, місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність заявлених вимог про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 349 085,19 грн. та пені у сумі 32 269,47 грн. за період з 15.08.2014 року по 28.01.2015 року.

Місцевий господарський суд відхилив клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі на період до розгляду справи про визнання недійсним договору поруки оскільки до суду не надано доказів порушення провадження у цій справі, а також відхилені твердження про необхідність зменшення завищеної відсоткової ставки у розмірі 350 % річних, яка відповідно до умов договору підлягає сплаті відповідачем-1 у випадку прострочення оплати товарного кредиту понад 10 днів, оскільки згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи предмет даного спору, складність спору, ціну позову, місцевий господарський суд обмежив розмір відшкодування витрат на оплату послуг адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи та зменшив витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, до розміру однієї мінімальної заробітної плати - 1 218,00 грн.

На підставі договору поруки договором поруки № 13662-ПОР від 28.03.2014 року місцевий господарський суд стягнув заборгованість за договором купівлі-продажу №13662 від 28.03.2014 року солідарно з відповідача-1 (боржника) та відповідача-2 (поручителя).

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду Сільськогосподарський виробничий кооператив "Вільнянськ" звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року по справі №904/642/15, стягнути з відповідачів проценти за користування товарним кредитом у розмірі, який не перевищує розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, відмовити позивачу в індексації суми заборгованості відповідно до змін курсу валют.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відхилення місцевим господарським судом клопотання про зупинення провадження у справі на період до розгляду справи про визнання недійсним договору поруки призвело до ухвалення помилкового рішення і порушення правил підсудності. Апелянт зазначає, що положення договору про сплату 350% річних суперечать добросовісній діловій практиці, така ставка є явно завищеною, тому вважає неправомірним відхилення клопотання про стягнення процентів за користування товарним кредитом у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Позовні вимоги про стягнення індексації були задоволені без перевірки правильності їх розрахунку, а доданий до позову розрахунок був незрозумілим, що позбавило відповідача-1 можливості здійснити його перевірку. Крім того, нарахування відсотків за користування товарним кредитом після індексації суми кредиту не узгоджується із приписами п. 7.3 договору.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 року апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року у справі №904/642/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Кощеєв І.М., Чередко А.Є., розгляд справи призначений у судове засідання на 05.05.2015 року.

Розпорядженням голови суду від 05.05.2015 року у зв'язку із виходом із відпустки судді Коваль Л.А. - члена постійно діючої колегії суддів, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.05.2015 року апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року у справі №904/642/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Пархоменко Н.В. (доповідач), суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

У судовому засіданні, яке відбулося 05.05.2015 року представник апелянта підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та заявив клопотання про відкладення розгляду справи на період до вирішення справи про визнання недійсним договору поруки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" проти задоволення апеляційної скарги та просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Позивач зазначає, що ухвала про порушення провадження у справі про визнання недійсним договору поруки винесена судом пізніше, ніж прийнято рішення у справі №904/642/15. Судом правомірно не зменшений розмір процентів за користування кредитом, оскільки господарському суду надано право зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені). Розрахунки проіндексованої суми боргу, процентів за користування кредитом та пені виконані у спосіб, передбачений пунктами 4.8, 7.1, 7.2, 7.3 договору на підставі довідок ПАТ "ПУМБ" про міжбанківський курс продажу доларів США. Оскільки простроченою сумою боргу є саме проіндексована заборгованість, нарахування процентів за користування товарним кредитом здійснюється уже на проіндексовану суму боргу.

Також, позивач вважає необґрунтованим зменшення суми стягуваних з відповідачів витрат на оплату послуг адвоката з 13 000,00 грн. до 1 218,00 грн. та просить апеляційний господарський суд перевірити правильність такого зменшення.

29.04.2015 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вих. №91-3/ВИХ від 29.04.2015 року), в якому рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" без задоволення. Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс" просить розгляд справи №904/642/15 провести без участі його представника.

У судовому засіданні 05.05.2015 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи 28.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (продавець) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Вільнянськ" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №13662 (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого продавець зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вартість засобів захисту рослин, мікродобрив (надалі - товар), відповідно до умов даного договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Конкретний вид товару, його асортимент, кількість, ціна, строк поставки та умови оплати товару наведені в специфікаціях до даного договору. Специфікації є невід'ємною частиною даного договору. Ціна товару встановлена по домовленості сторін, а сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті - (долар США або Євро). Оплата товару (виконання зобов'язання) передбачено у гривні, згідно розділу 4 цього договору (п. 3.1 договору).

Специфікаціями №№1, 2, 4 від 28.03.2014 року, №№5, 6 від 08.05.2014 року, №8 від 14.05.2014 року, №№9, 10 від 15.05.2014 року, №12 від 22.05.2014 року, №13 від 04.09.2014 року та №14 від 08.10.2014 року сторони погодили перелік захисту рослин, що постачаються продавцем, кількість товару та строк поставки поставку товару (арк. с. 22-32).

На виконання умов договору та специфікацій до нього, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" здійснило поставку Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Вільнянськ" товару на суму 726 881,09 грн. згідно видаткових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 33-47).

Товар прийнятий Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Вільнянськ" на підставі довіреностей, копії яких містяться у матеріалах справи (а.с. 48-53).

Відповідно до п. 3.2 договору загальна сума договору складається із суми вартості товару по всіх специфікаціях, підписаних в рамках цього договору, які є його невід'ємною частиною, з урахуванням зміни ціни у спосіб передбачений пунктами 4.7, 4.8 та суми процентів за користування товарним кредитом.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що умови оплати товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у специфікації (ях) до договору.

Товарний кредит з відстрочкою платежу по даному договору надається на умовах сплати 0,01% річних за користування товарним кредитом. Товарний кредит наданий продавцем покупцю в межах строків визначених Умовами оплати товару у специфікації - строком правомірного користування товарним кредитом. Користування товарним кредитом за межами строків встановлених Умовами оплати товару - неправомірне користування покупцем товарним кредитом. У разі несвоєчасної оплати товарного кредиту, покупець продовжує користуватись (неправомірне користування) по ставці згідно п. 7.2 (протягом 10- ти календарних днів), а далі по ставці згідно п. 7.3 договору (п. 4.2 договору).

Специфікаціями №№1, 2, 4 від 28.03.2014 року, №№5, 6 від 08.05.2014 року, №8 від 14.05.2014 року, №№9, 10 від 15.05.2014 року, № 12 від 22.05.2014 року передбачено, що продавець надає покупцю товарний кредит з відстрочкою платежу, з наступним графіком його оплати:

- 20% від суми вартості всього товару за специфікаціями покупець має сплатити до 15.08.2014 року;

- решту 80% від суми вартості всього товару за специфікаціями покупець має сплатити до 15.11.2014 року.

Специфікаціями №13 від 04.09.2014 року та №14 від 08.10.2014 року сторони погодили поставку товару на умовах надання покупцю товарного кредиту з відстрочкою платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцю загальну кінцеву вартість товару, отриманого згідно специфікацій до договору, у строк до 25.10.2014 року.

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Вільнянськ" здійснив часткову оплату поставленого товару у розмірі 266 905,84 грн., що підтверджується банківськими виписками від 15.08.2014 року та від 03.11.2014 року (а.с. 54-55).

Відповідно до п. 4.6 договору оплата вартості товару та нарахованих процентів проводиться у гривнях. Сторони домовились та узгодили зміну ціни на товар в межах періоду часу, що вказаний у п. 4.7 та згідно способів викладених у пунктах 4.7, 4.8 договору.

Відповідно до п. 4.7 договору сторонами встановлена зміна ціни на товар: якщо у періоди часу: з моменту підписання специфікації до відвантаження (поставки товару) та протягом всього строку користування покупцем товарним кредитом (як правомірне користування так і не правомірне), офіційний курс гривні до іноземної валюти (Долар США) зміниться в більшу або меншу сторону від офіційного курсу гривні до іноземної валюти (Долар США), що визначений у специфікації до договору на момент її підписання, покупець зобов'язаний сплатити продавцю проіндексовану суму вартості товару у гривні по договору, як проданого на умовах товарного кредиту, так і на інших умовах. Проіндексована сума вартості Товару у гривні встановлюється як (А1/А0) х СП = ПСП, де А1- офіційний курс гривні до іноземної валюти - Долара США на дату, коли мало місце його зміна в більшу або меншу сторону по відношенню до А0; А0 - це (при першій індексації суми вартості товару (боргу)) - офіційний курс гривні до іноземної валюти - Долара США визначений у Специфікації до договору; (при кожній черговій індексації) - це офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США, який при попередній індексації суми вартості товару (боргу), був на місці показника А1; СП- сума вартості товару (боргу), яка підлягає індексації (першій чи черговій) станом на: дату, коли грошові кошти від покупця (оплата по договору) зараховані на розрахунковий рахунок Продавця; дату, вказану в "Умовах оплати" у Специфікації, як останній день строку погашення товарного кредиту; дату, будь-яку послідуючу, яка йде після дати вказаної в "Умовах оплати" у Специфікації, як строк погашення товарного кредиту; ПСП - проіндексована сума вартості товару (боргу)

У п. 4.8 договору, сторонами встановлено, якщо офіційний курс гривні до іноземної валюти - (долар США) А1 існуючий на певну дату у періодах, про які йдеться мова у п.4.7 договору буде величиною меншою, ніж існуюча на ту ж дату ставка міжбанківського валютного курсу гривні до долара США (курсу продажу), то продавець має право на індексацію суми вартості товару у гривні (боргу), а покупець зобов'язаний сплатити продавцю уже проіндексовану суму вартості товару у гривні, з врахуванням ставки міжбанківського валютного курсу гривні до долара США (курс продажу), згідно наступної формули:

Проіндексована сума вартості у гривні встановлюється як (М1чА0) х СП = ПСП, де: М1 - міжбанківський курс гривні до долара США (курс продажу) на дату, коли мало місце його зміна в більшу або меншу сторону по відношенню до А0;

А0 - це:

- (при першій індексації суми вартості товару (боргу)) - офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США визначений у Специфікації до договору;

- (при кожній черговій індексації) - це курс гривні до іноземної валюти - долара США, який при попередній індексації суми вартості товару (боргу), був на місці показника М1.

СП - сума вартості товару (боргу), яка підлягає індексації (першій чи черговій) станом на:

- дату, коли грошові кошти від Покупця (оплата по договору) зараховані на розрахунковий рахунок Продавця;

- дату, вказану в умовах оплати у Специфікації, як останній день строку погашення товарного кредиту;

- дату, будь-яку послідуючу, яка йде після дати вказаної в умовах оплати у Специфікації, як строк погашення товарного кредиту.;

ПСП - проіндексована сума вартості товару (боргу).

Міжбанківський курс гривні до іноземної валюти США (курс продажу) підтверджується довідкою ПАТ "АКТАБАНК" чи/або ЗАТ "ПУМБ", чи/або ВАТ "Райффайзен Банк Аваль". Банк обирається за вибором Продавця.

Кількість разів при яких може бути задіяна індексація суми вартості товару у гривні (боргу) є необмеженою і прямо пропорційно залежить від кількості разів зміни курсу гривні до іноземної валюти, згідно пунктів 4.7, 4.8 договору, у періоди: починаючи з моменту підписання специфікації до відвантаження (поставки товару Покупцю), та протягом користування Покупцем товарним кредитом (як правомірного користування так і неправомірного).

Згідно розрахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера", виконаного на підставі довідок ПАТ "ПУМБ" про інформацію про курси валют за відповідний період (а.с. 87-92), проіндексована сума вартості поставленого та неоплаченого товару складає 755 168,37 грн. (459 975,25 грн. - вартість неоплаченого товару + 295 193,12 грн. - сума індексації).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 694 Цивільного кодексу України встановлено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивачем заявлена до стягнення проіндексована заборгованість за поставлений товар згідно договору купівлі-продажу №13662 від 28.03.2014 року у сумі 755 168,37 грн. (459 975,25 грн. + 295 193, 12 грн.).

Доказів оплати поставленого товару у повному обсязі Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Вільнянськ" до суду не надано, заборгованість у сумі 459 975,25 грн. відповідачем-1 визнана.

Матеріалами справи підтверджується, що ціна товару, що поставлявся Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Вільнянськ" згідно договору, встановлена у грошовому еквіваленті зобов'язання в іноземній валюті - долар США. Оплата вартості товару підлягає у гривні, згідно розділу 4 договору (п. 3.1 договору). Крім того, сплата відповідачем-1 позивачу проіндексованої суму вартості товару безпосередньо передбачена у п. 4.7 договору.

Розрахунок суми індексації виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера" на підставі довідок ПАТ "ПУМБ" (одного із банків на вибір, передбачений п. п. 4.8 договору) про інформацію про курси валют за відповідний період.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про безпідставність заперечень відповідача-1 про здійснення розрахунку індексації суми заборгованості без зазначення, який саме курс валют застосований.

За викладеного є правомірним висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача проіндексованої суми вартості товару у розмірі 755 168,37 грн.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.7.1 договору у випадку порушення термінів оплати, обумовлених у специфікації до договору, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення оплати. Сторони прийшли до взаємної згоди, що нарахування пені припиняється через рік (365 календарних днів) від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За несвоєчасну оплату поставленого товару позивачем заявлена до стягнення пеня у сумі 32 269,47 грн. за період з 15.08.2014 року по 28.01.2015 року.

Пеня нарахована відповідно до умов договору та чинного законодавства, тому висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в цій частині є правомірним.

Відповідно до п. 7.2 договору якщо покупець прострочив оплату, проданого в кредит, на прострочену суму нараховуються 35 процентів річних за користування товарним кредитом від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, та протягом 10-ти календарних днів, тобто до моменту, коли починає діяти інша процентна ставка, визначена у п. 7.3. цього договору.

Якщо покупець прострочив оплату, проданого в кредит, через 10 календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 350 процентів річних за користування товарним кредитом (п. 7.3 договору).

Позивачем на підставі пунктів 7.2, 7.3 договору нараховані та заявлені до стягнення проценти за користування товарним кредитом у сумі 349 085,19 грн. за період з 16.08.2014 року по 28.01.2015 року.

Апеляційний господарський суд, погоджується із висновком місцевого господарського суду про правомірність позовних вимог в частині стягнення процентів за користування товарним кредитом у сумі 349 085,19 грн. за період з 16.08.2014 року по 28.01.2015 року.

При цьому апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарським судом в частині відмови у задоволенні клопотання про зменшення розміру процентів за користування товарним кредитом.

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, господарському суду при прийнятті рішення у справі надано право зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), однак проценти за користування товарним кредитом не є неустойкою тому, відповідно, господарський суд позбавлений можливості зменшити розмір таких процентів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У разі якщо відповідач-1 вважає умови договору неприйнятними, він не позбавлений права звернутися із пропозицією внесення відповідних змін.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

28.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс" (поручитель) був укладений договір поруки №13662-ПОР, відповідно до п. 1.1 якого предметом цього договору є зобов'язання поручителя перед кредитором відповідати за порушення Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" (боржник) його зобов'язань перед кредитором по основному договору, передбачені розділом 2 цього договору поруки, що включає: погашення (сплату) товарного кредиту та будь-якої іншої заборгованості в сумі та у строк згідно основного договору; погашення (сплату) суми, на яку збільшено вартість товару, у зв'язку із застосуванням способу зміни ціни на товар (індексація) згідно умов основного договору; сплату процентів за користування товарним кредитом у відповідності до основного договору та процентів за користування грошовими коштами; сплату неустойки (штрафу, пені), що передбачені умовами основного договору, а також сплату усіх можливих судових та/або господарських витрат, пов'язаних з розглядом справи, предметами яких, будуть вимоги кредитора, пов'язані з виконанням основного боргу.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки підставою цього договору поруки є дійсна вимога кредитора до боржника, зазначена у основному договорі, в тому ж встановленому обсязі, у ті ж встановлені строки, та в тому ж встановленому порядку.

Кредитор та поручитель узгодили, що підписання цього договору поруки, у кредитора та боржника є право змінювати умови основного договору. Цей договір поруки діє на всі зміни, доповнення, додаткові угоди та специфікації до основного договору, які будуть підписані у майбутньому, тобто після підписання цього договору поруки. Поручитель надає свою згоду на зміну основного договору, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя (п.1.3 договору поруки).

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 1.4 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає солідарно та в повному обсязі по зобов'язанням боржника перед кредитором по основному договору. При цьому кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Цим договором поруки забезпечується виконання зобов'язання у повному обсязі.

Відповідно до п. 4.2 договору поруки поручитель зобов'язаний виконати вимоги (позовні вимоги) кредитора згідно умов, що передбачені основним договором.

В пункті 5.1 договору поруки, сторони передбачили, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Солідарна відповідальність боржника та поручителя перед кредитором поширюється і на сплату усіх можливих судових витрат та/або господарських витрат, пов'язаних з розглядом справ, предметами яких будуть вимоги кредитора, пов'язані з виконанням основного договору.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс" не надано до суду доказів погашення заборгованості відповідача-1 за договором купівлі-продажу №13662 від 28.03.2014 року, позовні вимоги визнані у повному обсязі.

За викладеного є правомірним висновок про стягнення солідарно з відповідачів-1,2 заборгованості за договором купівлі-продажу №13662 від 28.03.2014 року у сумі 1 136 523,03 грн. (755 168,37 грн. - проіндексована сума вартості товару (боргу) + 349 085,19 грн. - проценти за користування товарним кредитом + 32 269,47 грн. - пеня за порушення термінів оплати товарного кредиту).

Апеляційний господарський суд відхиляє посилання апелянта на те, що відмова судом першої інстанції у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі на період до розгляду справи про визнання недійсним договору поруки призвела до прийняття рішення з порушенням правил підсудності в силу наступного.

Відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на час прийняття рішення у справі 16.03.2015 року була відсутня ухвала про порушення провадження у справі про визнання недійсним договору поруки.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 17 Господарського процесуального кодексу України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Справа №904/642/15 прийнята до провадження та розглянута господарським судом Дніпропетровської області з додержанням правил підсудності.

За таких підстав не підлягає задоволенню усне клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи до розгляду справи про визнання недійсним договору поруки.

Необґрунтованими є доводи апелянта щодо задоволення позовних вимог про стягнення індексації без перевірки правильності їх розрахунку, який є незрозумілим, що позбавило відповідача-1 можливості здійснити його перевірку, оскільки такий розрахунок здійснений відповідно до умов договору, який підписаний сторонами та не змінений/скасований в установленому законом порядку. У разі, якщо розрахунок є незрозумілим для відповідача-1 останній не позбавлений права звернутися до відповідного спеціаліста або безпосередньо до позивача за відповідними роз'ясненнями.

Також, матеріалами справи спростовуються доводи апелянта про те, що нарахування відсотків за користування товарним кредитом після індексації суми кредиту не узгоджується із приписами п. 7.3 договору.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем заявлені до стягнення витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 13 000,00 грн.

Відповідно до частини 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг. Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи (пункт 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Враховуючи наведене, предмет та складність спору, ціну позову, апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарським судом щодо обмеження розміру відшкодування витрат на оплату послуг адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи до розміру однієї мінімальної заробітної плати, а саме у розмірі 1 218,00 грн.

Враховуючи приписи статті 49 Господарського процесуального кодексу України, пункту 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про розподіл судових витрат по 50% на кожного з відповідачів (судового збору у сумі 22 730,46 грн. та витрат на оплату послуг адвоката у сумі 1 218,00 грн.).

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає підстави, для зміни рішення місцевого господарського суду та, відповідно, підстав для задоволення апеляційної скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ".

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 6 765,48 грн. покладається на відповідача-1 (апелянта).

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року у справі №904/642/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року у справі №904/642/15 залишити без змін.

Повна постанова складена 06.05.2015 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко