ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" травня 2015 р. Справа № 903/395/15

за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ)

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2

про стягнення 19 020,06грн.

Суддя Філатова С.Т.

за участю представників сторін:

від позивача: н/в

від відповідача: н/в

від третьої особи: ОСОБА_3, дов. від 18.04.2015р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.ст. 22, 27 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін, третьої особи.

Суть спору:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулось до суду з позовом до фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

07.04.2008р. у м. Києві на вул. Сумській з вини громадянина ОСОБА_2, який керував автомобілем ДАФ з державними номерними знаками НОМЕР_1, була скоєна дорожньо-транспортна пригода.

Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2008р.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль Тойота з номерними знаками НОМЕР_2 , що на момент ДТП належав ОСОБА_4

Відповідно до висновку спеціаліста №40С/04 від 22.04.2008р., складеного ПП "Галавтоекспертиза", вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Тойота, становить 22 824,07 грн.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння пригоди винуватець ДТП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Потерпіла з метою отримання відшкодування звернулась до моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ/5626814 терміном дії з 02.02.2008р. до 01.02.2009р.

МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 19 020,06грн.

01.06.2009р. МТСБУ звернулось до винуватця ДТП з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв'язку з проведенням виплат потерпілому.

В добровільному порядку відповідачем не було компенсовано витрати МТСБУ.

Оскільки МТСБУ здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який вчинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, МТСБУ звернулося до Ківерцівського районного суду Волинської з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування понесених нами витрат у зв'язку з ДТП за його участю.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 квітня 2012р. №2/0305/296/2012 в задоволенні позову відмовлено у зв'язку з тим, що на час ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з підприємцем ОСОБА_1 згідно з трудовим договором №361, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці ОСОБА_2 Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області було оскаржено до апеляційного суду Волинської області і до Вищого спеціалізованого розгляду цивільних і кримінальних справ, залишено без змін.

Ухвалою суду від 21.04.2015р. розгляд справи згідно ст. 77 ГПК України відкладався у зв'язку з неподанням витребуваних доказів, необхідністю витребування нових доказів. Зобов'язано подати суду: позивача - довідку про включення відповідача ФОП ОСОБА_1 до ЄДРПОУ станом на день подання позову (08.04.2015р.); відповідача - довідку про статус суб'єкта підприємницької діяльності, реєстраційний талон на автомобіль "ДАF" державний номер НОМЕР_1, пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог; третю особу - докази сплати адміністративного штрафу згідно постанови Голосіївького районного суду м. Києва від 24.04.2008р. №3-16955, реєстраційний талон на автомобіль "ДАF" державний номер НОМЕР_1, пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог.

В порядку ст. 65 ГПК України надіслано запит до центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Луцьк, Луцького, Ківерцівського та Рожищенського районів, з метою отримання інформації щодо реєстрації автомобіля "DАF" державний номер НОМЕР_1.

08.05.2015р. Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Луцьк, Луцького, Ківерцівського та Рожищенського районів надав копію реєстраційної карти транспортного засобу марки "DАF" державний номер НОМЕР_1, відповідно до даних якої власником транспортного засобу є ОСОБА_1.

Позивач у судове засідання не з'явився, на вимогу ухвали суду подав довідку про включення відповідача ФОП ОСОБА_1 до ЄДРПОУ станом на 08.04.2015р. У позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника.

Відповідач у судове засідання не з'явився, у заяві про застосування позовної давності від 12.05.2015р. просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що 17.04.2009 року позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій ОСОБА_4 в сумі 19020,06 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_2

Вказує, що твердження позивача, що йому нібито не було відомо, що на момент ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових правовідносинах з ФОП ОСОБА_1 спростовується матеріалами справи №3-16955-2008 про вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, розглянутої Г олосіївським районним судом м.Києва. У цій справі знаходяться всі документи, отримані та складені працівниками ДАІ на місці ДТП, в т.ч. копія свідоцтва про реєстрацію автомобіля ДАФ, а також доповнення до протоколу про порушення Правил дорожнього руху, в яких зазначено, що власником автомобіля ДАФ є ОСОБА_1.

Безпідставність твердження позивача доводиться також матеріалами справи № 2- 452/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, розглянутої Голосіївським районним судом м.Києва. Адже сама потерпіла - позивач у справі у позовній заяві вказує, що ОСОБА_2 працював водієм у відповідача на підставі офіційного трудового договору. Ця обставина не оспорювалась сторонами. Отже, при отриманні від ОСОБА_4 заяви про виплату страхового відшкодування позивач мав всі можливості з'ясувати, хто саме є власником автомобіля ДАФ та повинен був визначити належного відповідача у справі.

Вважає, що оскільки з моменту регламентної виплати минуло більше шести років, позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України.

Третя особа у поясненнях та представник у судовому засіданні від 12.05.2015р. просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначає наступне:

Усі необхідні документи, включаючи документи щодо права власності ОСОБА_1 на автомобіль ДАФ та причіп до нього - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ДАФ, реєстраційний номер НОМЕР_1, третьою особою були надані на вимогу працівників ДАІ при огляді місця ДТП, що стверджується додатком до протоколу про порушення правил дорожнього руху, в якому вказано, що власником як автомобіля ДАФ, реєстраційний номер НОМЕР_1, так і причіпа до нього, є ОСОБА_5, а ОСОБА_2 є лише водієм цього автомобіля.

Всі зазначені документи містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 3-16955.2008 рік, розглянутої Голосіївським районним судом м.Києва. Постановою суду від 24 квітня 2008 року третю особу притягнуто до адміністративної відповідальності.

З матеріалів розглянутої Голосіївським районним судом м.Києва цивільної справи № 2-452/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди вбачається, що потерпілій ОСОБА_4 ще до звернення до МТСБУ із заявою про регламентну виплату було достовірно відомо про те, що ОСОБА_2 працює водієм у власника автомобіля ДАФ - підприємця ОСОБА_1

Про це зазначено як в позовній заяві ОСОБА_4 від 02.07.2008 року, так і в уточненнях до позовної заяви від 09.06.2009р.

Крім того, саме за ініціативою потерпілої ОСОБА_4 з метою забезпечення позову, ухвалою суду від 15.09.2008 року накладався арешт на автомобіль ДАФ, який належить відповідачу ОСОБА_1

Оскільки саме потерпіла ОСОБА_4 була ініціатором звернення до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, то ніщо не перешкоджало позивачеві при отриманні заяви про відшкодування з'ясувати у потерпілої правовий статус ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в момент вчинення ДТП.

При здійсненні регламентної виплати ОСОБА_4 та наступному зверненні до суду з регресним позовом МТСБУ було зобов'язане визначити належного відповідача у справі, яким міг бути лише власник транспортного засобу. Адже за змістом п.38.2.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування мало право подати регресний позов лише до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. До кола відповідачів за регресними позовами МТСБУ водіїв було включено лише з 19.09.2011 року, тобто, з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 року №3045-41, яким до ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було внесено відповідні зміни.

Відтак, регресний позов МТСБУ міг бути заявлений виключно до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, тобто до підприємця ОСОБА_1, а не до водія цього транспортного засобу.

Наведені обставини безспірно свідчать про те, що, пропустивши строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, позивач безпідставно стверджує, що про існування трудових відносин між власником автомобіля ДАФ ОСОБА_1 та водієм ОСОБА_2 йому стало відомо лише з рішення Ківерцівського районного суду від 23 квітня 2012 року.

До пояснень долучені копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля ДАФ, реєстраційний номер НОМЕР_1; доповнення до протоколу б/н, б/д про порушення правил дорожнього руху; позовної заяви ОСОБА_4 від 02.07.2008р.; позовної заяви ОСОБА_4 (уточненої) б/д; позовної заяви ОСОБА_4 (уточненої) від 09.06.2009р.; ухвали від 15.09.2008р. про накладення арешту на автомобіль ДАФ.

Водночас, третя особа звернулася до суду з клопотанням про витребування з Голосіїівського районного суду м. Києва справи про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 №3-16955 за 2008р.; цивільної справу №2-452/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Судом відхилено клопотання третьої особи від 12.05.2015р. про витребування справ, оскільки у жодній із справи позивач не був стороною. При цьому судом враховано обмеження строку розгляду справи згідно ст. 69 ГПК України, та, що на запит суду 08.05.2015р. Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Луцьк, Луцького, Ківерцівського та Рожищенського районів надав копію реєстраційної карти транспортного засобу марки "DАF" державний номер НОМЕР_1, відповідно до даних якої власником транспортного засобу з 24.10.2006р. є ОСОБА_1, а решта документів, зокрема, ксерокопії позовних заяв ОСОБА_4, на які посилається третя особа, долучені ним до клопотання.

Водночас, з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі та дотримання принципу диспозитивності сторін, зважаючи на подання нових доказів в судовому засіданні за відсутності позивача, господарський суд, керуючись п. 3 ст. 77 ГПК України, вважає за необхідне відкласти розгляд спору.

Господарський суд, керуючись п. 3 ст.77, ст.86 ГПК України, -

ухвалив:

1. Розгляд справи відкласти на 26.05.2015р. на 11:00 год.

2. Представити суду:

2.1. Позивачу: доводи по суті заяви відповідача від 12.05.2015р. про застосування строку позовної давності та пояснень третьої особи від 12.05.2015р.

Третя особа про дату наступного судового засідання повідомлена у судовому засіданні під розписку.

Позивачу та відповідачу надіслати ухвалу суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд попереджає сторони, що у разі невиконання вимог суду, господарським судом буде вирішене питання про адмінвідповідальність за злісне ухилення від виконання вимог суду та в силу ст. 4-5 ГПК України, ст.ст. 185-3, 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено штраф у розмірі до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1 700грн.).

Суд повідомляє, що згідно зі ст. 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова суду, прийнята за результатами розгляду такої справи, є остаточною і оскарженню не підлягає.

У разі неподання витребуваних судом доказів та неявки в судове засідання повноважного представника відповідача спір буде розглянуто за наявними в справі матеріалами згідно ст.75 ГПК України.

Суддя С.Т. Філатова