номер провадження справи 4/42/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015 Справа № 908/1668/15-г

за позовом Державного підприємства "Одеська залізниця" (65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ "Селидівська" (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Миру, буд. 34)

про стягнення 31655, 00 грн. штрафу

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - Стрілець О.С., довіреність б/н від 02.01.2015 р.;

від відповідача -не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

16.03.2015р. до господарського суду Запорізької області звернулося Державне підприємство "Одеська залізниця", м. Одеса з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ "Селидівська", м. Селидове, Донецька область про стягнення 31655, 00 грн. штрафу.

Статтею 1 Закону України від 12.08.2014 р. № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» встановлено, що у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції таким судам, та зобов'язано забезпечити розгляд: господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, - господарськими судами, що визначаються головою Вищого господарського суду України.

Розпорядженням Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р «Про зміну територіальної підсудності господарських справ» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» встановлено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області, здійснюється господарським судом Запорізької області.

У відповідності до п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 р. № 01-06/1290/14 у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно із Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.03.2015р. порушено провадження у справі № 908/1668/15-г, справі присвоєно номер провадження 4/42/15, розгляд справи призначено на 15.04.2015 р., у сторін витребувані документи і докази, необхідні для вирішення спору. Ухвалою суду від 15.04.2015 р., на підставі ст.. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався до 12.05.2015р.

У судовому засіданні 12.05.2015р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовано наступними обставинами. За накладною № 48759732 на групу вагонів зі станції Новогродівка Донецької залізниці відповідач відправив на адресу Трипільської ТЕС станція призначення Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці, два вагони з вантажем - вугілля кам'яне, зазначивши в накладній масу вантажу 139 450 кг, зокрема у вагоні № 60516523 - 70 000 кг, тара - 24 400 кг. В процесі перевезення вантажу 03.01.2015 року на станції Знам'янка Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу у зазначеному вагоні та здійснено контрольне зважування на вагонних вагах, про що 03.01.2015 року на станції Знам'янка Одеської залізниці, складено комерційний акт АА № 032107/03/2. Згідно акта № 70088 від 02.01.2015 р. навантаження навалом, над 1-2-3-4-5 люками нижче бортів 300 мм; над 6-7 люками нижче бортів 600 мм. На поверхні вантажу сніговий покрів не пошкоджений. В вагоні глухі торцеві стінки, люка щільно закриті. Просипання вантажу відсутнє. Слідів розкрадання та втрати вантажу немає. Відповідно до комерційного акта, виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем в накладній. В вагоні № 60516523 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 70 000 кг., Г комерційному акті: брутто - 93 400 кг., нетто - 69 000 кг., тара - 24 400 кг, різниця проти Окладної в сторону зменшення складає 1000 кг. У зв'язку з виявленням факту неправильного зазначення у залізничній накладній №48759732 маси вантажу, залізницею на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України нараховано штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати, що становить суму у розмірі 31655,00грн. (633100х 5). Обґрунтовуючи позов ст.ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України, позивач просить стягнути з відповідача штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 31655,00грн.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, однак 12.05.2015р. на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній зокрема зазначив наступне. Вагон №60516523 прибув на ст. Знам'янка з відправки двох вагонів № 48759732, в заявці на переважування вказан тільки один вагон № 60516523 з нетто 69 000кг тара 24 400кг. Згідно залізничної накладної № 487597-32 були оформлені вагони № 60516523 з нетто 70000 кг тара 24400 кг та № 67913137 з нетто 69450 тара 24400 загальною вагою 139450 кг. Концентрат вугільний, вага вантажу якого визначена згідно ГОСТу 2235/6, що відповідає вазі залізничної накладної прийнятий залізницею, поперечні смуги по всьому вагону, нанесені катком. Виходячи з даного документу вагони відповідали своєї справності та правильності зазначення ваги ватажу. Так, згідно комерційного акту АА №032107/03/2 від 3 січня 2015 року, на який посилається залізниця, був складений нею та при контрольному зважуванню був узятий лише один вагон з партії, яка складалася з двох вагонів. В залізничній накладній чітко вказана загальна маса вантажу цієї партії 139450кг. Відповідно Правил перевезення вантажів залізничним транспортом України розділу 8 Правил видачі вантажів ст. 27 (далі ПГІВЗТУ ст.27) вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і гірничного розходження у визначенні маси нетто. Згідно ПГІВЗТУ ст.27 при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах. Втрата вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищую норму, тобто 1% від маси, яка становить в нашому випадку 70000 кг. Отже, виходячи з наведеного, нормою втрати становить 700 кг вантажу, зазначеного в перевізних документах і тому ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» вважає вимоги залізниці в якості нарахованого штрафу в п'ятикратному розмірі 31 655,00 грн. не допустимими та безпідставними. Враховуючи вищевикладене просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оглянувши оригінали документів, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи, зокрема, з залізничної накладної № 48759732 від 29.12.2014 р. вбачається, що у грудні 2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ "Селидівська" (відповідач у справі) зобов'язалось відвантажити зі станції Новогродівка Донецької залізниці на адресу Трипільської ТЕС станція призначення Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці два вагони з вантажем - вугілля кам'яне, загальною масою 139 450 кг, зокрема у вагоні №60516523 - 70 000 кг, тара - 24 400 кг., у вагоні №67913137 - 69450 кг, тара 22 400 кг.

Під час перевірки маси вантажу, який перевозився потягом, на станції Знам'янка Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу в вагоні № 60516523 та здійснено контрольне зважування на вагонних вагах. Для засвідчення невідповідності маси вантажу 03.01.2015 р. на станції Знам'янка Одеської залізниці було складено комерційний акт АА № 032107/03/2.

Згідно акта загальної форми № 70088 від 02.01.2015 р. навантаження навалом, над 1-2-3-4-5 люками нижче бортів 300 мм; над 6-7 люками нижче бортів 600 мм. На поверхні вантажу сніговий покрів не пошкоджений. В вагоні глухі торцеві стінки, люка щільно закриті. Просипання вантажу відсутнє. Слідів розкрадання та втрати вантажу немає.

Комерційним актом АА № 032107/03/2 від 03.01.2015 р. зафіксовано різницю у дійсній вазі та зазначеній відповідачем в накладній, у вагоні № 60516523: по накладній нетто - 70 000 кг., у комерційному акті: брутто - 93 400 кг., нетто - 69 000 кг., тара - 24 400 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 1000 кг.

Ці данні підтверджені Протоколом зважування вагона № 1685 від 03.01.2015 р., Актом загальної форми № 70088 від 02.01.2015 р., копії яких долучено до матеріалів справи.

Факт неправильного зазначення відправником маси вантажу вагону було засвідчено при зважуванні вагона №60516523 комерційним актом АА № 032107/03/2 від 03.01.2015 р.

На підставі зазначених вище обставин, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 31655,00 грн. за неправильно зазначену масу вантажу, що перевищує вантажопідйомність вагону (п'ятикратному розмірі провізної плати за вагон).

Комерційний акт ні вантажовідправником, ні вантажоодержувачем не оспорювався і не оскаржувався.

Позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ "Селидівська", Донецька область, м. Селидове 31655,00 грн. штрафу є предметом судового розгляду у даній справі.

Питання, пов'язані з укладенням та виконанням договору перевезення, у тому числі залізничним транспортом, регулюються статтями 908 - 928 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтями 306 - 315 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Частина 5 ст. 307 ГК України, яка кореспондується із ст. 908 ЦК України, визначає, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та ін. нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, передбачені Статутом залізниць України (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.99 № 457).

Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з ін. видами транспорту.

Пунктом 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна, відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, є основним перевізним документом встановленої форми і надається залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з розділом 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.11 № 138), Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з Додатком 3 цих Правил, в тому числі графу "Одержувач", в якій вказується: найменування (прізвище, ім'я та по батькові), код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), поштова адреса (назва міста або населеного пункту, району, вулиці та номер будинку, замість повної адреси може бути вказано номер абонентської поштової скриньки). За можливості вказуються номер телефону, факсу, адреса електронної пошти.

Згідно з п. 2.3. цих Правил у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у справі матеріалами, у грудні 2014 р. відповідачем зі станції Новогродівка Донецької залізниці на адресу Трипільської ТЕС станція призначення Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці за накладною №48759732 від 29.12.2014 р. було відправлено два вагони з вантажем - вугілля кам'яне, загальною масою 139 450 кг, зокрема у вагоні №60516523 - 70 000 кг, тара - 24 400 кг.

Відповідно до п. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 (надалі - Правила), графи комплекту перевізних документів - "маса вантажу в кг, визначена відправником" заповнюються вантажовідправником, вказується маса вантажу у кілограмах.

Відомості у накладній стосовно маси вантажу вказані вантажовідправником (відповідачем), яким здійснено і завантаження вагону, та засвідчені підписом представника відповідача.

Обставини справи свідчать, що Одеська залізниця, скориставшись правом, наданим ст. 24 Статуту залізниць України, перевірила, зокрема, масу вантажу, що перевозився у вагоні №60516523 і склала акт загальної форми № 70088 від 02.01.2015 р.

У зв'язку з невірно зазначеною відправником масою вантажу, у відповідності зі ст. 129 Статуту залізниць України було складено комерційний акт АА № 032107/03/2 від 03.01.2015 р. Зазначені дані також підтверджуються Протоколом зважування № 1685 від 03.01.2015 р. При повторному зважуванні вагона №60516523 зафіксовано різницю у дійсній вазі та зазначеній відповідачем в накладній в сторону зменшення - 1000 кг, про що було складено комерційний акт АА № 032107/03/2 від 03.01.2015 р.

Відповідно до п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів (наказ Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644) якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Аналогічний припис містить ст. 122 Статуту залізниць України.

За приписами ст. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно з ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Отже, підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно зі ст. 129 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт або акт загальної форми, складений відповідно до Правил складання актів (наказ Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334).

Щодо заперечень відповідача, суд зазначає наступне, у застосуванні статей 118 та 122 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених у цих статтях порушень. В даному випадку, факт невірного зазначення відправником у залізничній накладній маси вантажу підтверджується матеріалами справи. Наявність двох вагонів не спростовує виявлене порушення, оскільки маса вантажу визначається по кожному вагону окремо. Суд також зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов'язку позивача повідомляти відповідача про факт невідповідності маси вантажу перевізним документам.

За таких обставин, вантажовідправник повинен нести передбачену ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України відповідальність у вигляді сплати штрафу.

Згідно з п. 20 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 року за № 01/8/917, будь-яка залізниця - відправлення чи призначення вантажу, або транзитна має право заявляти позов про стягнення штрафу на підставах, передбачених пп. 118 та 122 Статуту зізлізниць України до вантажовідправника.

Згідно з п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) у даному спірному перевезенні становить 1 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Зазначення у накладній маси вантажу є обов'язком вантажовідправника, перевірка правильності заповнення цього реквізиту є правом залізниці, факт неправильного зазначення відправником відомостей про масу вантажу засвідчується комерційним актом, а з відправника будь-яка залізниця має право стягнути за невірно зазначену у накладній масу вантажу штраф у п'ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення.

Крім того, згідно абзацу 3 п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення затверджених наказом МТУ від 21.11.2000 р. № 644 залізниця приймала вантаж до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його марку вання (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кілько сті. Таким чином працівник залізниці здійснивши візуальний огляд вагону не міг визначити масу вантажу при відправці без зважування. Залізниця не приймала участі у зважуванні вантажу, за правильність внесе них даних до залізничної накладної відповідальність згідно п. 2 Правил оформлення перевізних документів затверджених наказом МТУ від 21.11.2000 р. № 644 зі змінами та доповненнями несе вантажовідправник, за виключенням тих випадків коли залізниця за заявою вантажовідправника та після проведення відповідної оплати приймає участь у зважуванні ван тажу.

Інших доказів, які б спростовували позицію позивача повністю або частково, суду не надано.

З огляду на викладені вище приписи Статуту залізниць України та Правил, ціна позову розрахована позивачем виходячи із розрахунку п'ятикратного розміру провізної плати за всю відстань перевезення, отже штраф за невірно зазначену масу вантажу складає суму 31655,00 грн. (31655,00 грн. = 6331,00 грн. х 5).

Факт порушення відправником (Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ "Селидівська") зобов'язання та зазначення у накладній №48759732 невірної маси вантажу підтверджується матеріалами справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, надіслав відзив на позов, який спростовується вищевикладеними обставинами.

За таких обставин, враховуючи, що розрахунок суми штрафу в розмірі 31655,00 грн. здійснений позивачем вірно, суд дійшов висновку, що вимоги Державного підприємства Одеська залізниця про стягнення з відповідача 31655,00 грн. штрафу є обґрунтованими, а тому задовольняються судом повністю.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст., ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Одеська залізниця", м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ "Селидівська", Донецька область, м. Селидове задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ "Селидівська" (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Миру, буд. 34, код ЄДРПОУ ) на користь Державного підприємства "Одеська залізниця" (65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, ) 31655 (тридцять одну тисячу шістсот п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп. штрафу та 1827 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "13" травня 2015 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.