ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 рокуСправа № 912/759/15-г
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Поліщук Г.Б. розглянув у судовому засіданні справу

за позовом: дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії", м. Кіровоград

до відповідача: фізичної особи-підприємця Бугайова Олега Анатолійовича, м.Кіровоград

про стягнення 34557,06грн.

за участю представників:

від позивача - Бершадський С.М., довіреність № 3 від 05.01.2015;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дочірнє підприємство "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (далі - ДП "Кіровоградтепло") звернувся до господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця Бугайова Олега Анатолійовича про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію на підставі договору на виробництво та постачання теплової енергії № 7 від 07.12.2007 за період з жовтня 2013 року по січень 2015 р. у сумі 14751,21грн. а також 885,36грн. пені за прострочення платежу, 1849,47грн. 3% річних та 10254,93грн. інфляційних втрат, всього 27741,00грн.

Ухвалою господарського суду від 03.03.2015 позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі.

16.04.2015 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, у відповідності до якої позивач просить стягнути з відповідача 19016,93грн. основного боргу, донарахувавши заборгованість за період лютий-березень 2015, 1140,18грн. пені, 1956,65грн. 3% річних та 12862,28грн. інфляційних втрат.

Крім того, в судовому засіданні 05.05.2015 представником позивача подану заяву про зменшення позовних вимог, якою позивач зменшив період нарахування 3% річних та просить стягнути з відповідача 34557,06грн., з яких: 19016,93грн. - основний борг, 1140,18грн. - пеня, 1537,67грн. - 3% річних та 12862,28грн. інфляційних втрат, а також судовий збір в сумі 1827,00грн.

Враховуючи приписи ст.22 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких позивач, до прийняття рішення по справі, має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, господарський суд розглядає дану справу з урахуванням заяв позивача про збільшення та про зменшення позовних вимог.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримав в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечує, просить у їх задоволенні відмовити та одночасно зменшити суму інфляційних втрат.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.05.2015 участі не брав, в матеріалах справи наявні належні докази повідомлення представника відповідача про час та місце розгляду справи (а.с. 108).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі і подані сторонами докази, господарський суд встановив наступні обставини.

07.12.2007 року між ДП "Кіровоградтепло" - (Постачальник) та приватним підприємцем Бугайовим О.А. (Споживач) укладено договір № 7 на виробництво та постачання теплової енергії (далі - Договір), за яким Постачальник взяв на себе зобов'язання постачати теплову енергію Споживачеві, а останній зобов'язався використовувати теплову енергію та оплачувати її на умовах та в термін, визначених Договором.

Згідно Додатку № 1 до Договору розділ "Характеристика споживача теплової енергії" надання послуги теплопостачання провадиться до приміщення офісу за адресою: вул.Куропятникова, 15 загальною площею 83,90 кв.м.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що Споживач щомісячно, не пізніше ніж 10 числа місяця наступного за розрахунковим місяцем, оплачує вартість фактично поставленої Постачальником теплової енергії.

Відповідно до пункту 4.4 Договору оплата здійснюється на підставі виставленого Постачальником рахунку за фактично спожиту теплову енергію через установу банку або касу підприємства.

Договір діє з моменту підписання його сторонами до 18.10.2029.

Відповідно до п. 4.4 Договору Постачальником виставлені Споживачу рахунки-фактури за жовтень 2013 року на суму 820,20грн., листопад 2013 року на суму 1140,50грн., грудень 2013 року на суму 1922,68грн., січень 2014 року на суму 1973,10грн., лютий 2014 року на суму 1573,24грн., березень 2014 року на суму 877,82грн., квітень 2014 року на суму 259,70грн., жовтень 2014 року на суму 350,21грн., листопад 2014 року на суму 2015,12грн., грудень 2014 року на суму 2771,20грн., січень 2015 року на суму 2325,84грн., лютий 2015 року 2159,75грн, березень 2015 року 2105,94грн (а.с.19-29, 62, 63).

Рахунки - фактури направлені відповідачеві засобами поштового зв'язку. Факт отримання відповідачем вказаних рахунків-фактури відповідачем не заперечується.

Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання, для господарських і технологічних потреб споживачів, є товарною продукцією, визначеною для купівлі-продажу.

Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" та п. 6.2.3 Договору споживач зобов'язаний своєчасно в установлений Договором термін оплачувати спожиту теплову енергію.

З наявних у справі матеріалів слідує, що відповідач не здійснює належним чином у встановлений Договором строк платежі за використану теплову енергію. Заборгованість відповідача за теплову енергію утворилась за період з жовтня 2013 року по березень 2015 р. включно, та становить 19016,93грн.

Відповідачем у відзиві на позов звертається увага суду на невідповідність якості постачаємої теплоенергії, що підтверджується актами-претензіями, які були складені у присутності представника споживача та представника постачальника теплоенергії від 06.01.2015, 29.01.2015, 16.02.2015.

Представником позивача з даного приводу надано пояснення та повідомлено господарський суд, що за відповідні періоди позивачем здійснено перерахунок вартості наданих послуг, що підтверджується копіями рахунків, наявних в матеріалах справи (а.с. 29, 62). Обґрунтованість перерахованих сум позивачем підтверджено наданими відповідними розширеними розрахунками (а.с. 73-80).

У відповідності до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини 2 статті 175 Господарського кодексу України - майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність у боржника заборгованості у сумі 19016,93грн підтверджується матеріалами справи. Відповідач не надіслав суду доказів сплати спірної суми заборгованості на рахунок позивача.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію на підставі договору на виробництво та постачання теплової енергії № 7 від 07.12.2007 за період з жовтня 2013 р. по березень 2015 р. у сумі 19016,93 грн. є такими, що підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1-2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною третьою статті 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Умовами Договору встановлено відповідальність Споживача за прострочення терміну оплати за фактично спожиту теплову енергію у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу .

Позивач пред'явив вимоги про стягнення пені, виходячи з обумовленого договором розміру подвійної облікової ставки Національного банку України.

За розрахунком позивача (а.с. 58-59) відповідачу, в межах позовної давності, нараховано 1140,18грн. пені.

Господарським судом здійснено перерахунок нарахованої суми та встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково, оскільки відповідно до положення частини п'ятої ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як слідує з розрахунку позивача, при нарахуванні пені останній не врахував положення частини п'ятої ст. 254 Цивільного кодексу України (10.05.2014 та 10.01.2015 - неробочі дні).

За наведених обставин господарським судом здійснено перерахунок заявленої до стягнення суми пені та встановлено, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня в сумі 95,45грн за період з 11.04.2014 по 10.10.2014 включно (заборгованість за березень 2014 року); в сумі 29,60 за період з 13.05.2014 по 10.11.2014 (заборгованість за квітень 2014 року); в сумі 57,22грн за період з 11.11.2014 по 14.04.2015 (заборгованість за жовтень 2014 року); в сумі 283,21грн за період з 11.12.2014 по 14.04.2015 (заборгованість за листопад 2014 року); в сумі 319,33грн за період з 13.01.2015 по 14.04.2015 (заборгованість за грудень 2014 року); в сумі 212,76грн за період з 11.02.2015 по 14.04.2015 (заборгованість за січень 2015 року); в сумі 124,26грн за період з 11.03.2015 по 14.04.2015 (заборгованість за лютий 2015 року); в сумі 13,85грн за період з 11.04.2015 по 14.04.2015 (заборгованість за березень 2015 року), а всього в сумі 1135,08грн. В стягненні 5,10грн пені слід відмовити.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, грошовими зобов'язаннями боржника перед кредитором є грошова сума, що визначена з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

У відзиві на позов відповідачем наведено клопотання про зменшення суми інфляційних втрат, не визначивши при цьому, на скільки, на його думку, слід зменшити відповідну суму.

Вказане клопотання не підлягає задоволенню господарським судом, виходячи з наступного.

Чинне законодавство, зокрема, ст. 233 Господарського кодексу України, наділяє господарський суд правом зменшити розмір штрафних санкцій у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора.

В свою чергу, у відповідності до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Інфляційні втрати, пов'язані з інфляційними процесами в країні, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, та не є різновидом штрафних санкцій.

Зважаючи на наведене, за період прострочення платежів відповідач повинен сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, що згідно розгорнутого розрахунку позивача становить 12862,28грн за період з жовтня 2013 року по березень 2015 року включно (а.с. 56).

В частині розрахунку позивача трьох процентів річних, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що при його здійсненні позивачем не враховано приписи частини п'ятої ст. 254 Цивільного кодексу України. При перерахуванні вказаного розрахунку (а.с. 112) господарським судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних в сумі 1537,13грн. В стягненні 0,54грн слід відмовити.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги ДП "Кіровоградтепло" підлягають задоволенню частково.

При цьому, зважаючи на приписи ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1827,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 64, 75, 82, 84, 85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРIШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Бугайова Олега Анатолійовича (25006, м.Кіровоград, вул. Калініна, 13, кв. 7, ідентифікаційний номер ) на користь дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (25030, м.Кіровоград, вул. Кутузова, 23/16; ідентифікаційний код 33142568, р/р 2201 в ФАБ "Південний" м. Кіровограда, МФО 383170) заборгованість в сумі 34551,42грн, з якої: 19016,93грн основний борг, 1135,08грн пеня, 1537,13грн 3% річних та 12862,28грн інфляційних втрат, а також судовий збір в розмірі 1827,00грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили .

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 08.05.2015.

Суддя Г.Б. Поліщук