РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015Справа №910/19626/14

За позовом Заступника прокурора Подільського району м.Києва в інтересах держави в особі 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, 2) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 372 533,20 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від прокурора: Говоруха М.В. посв. № 026085

Від позивача-1: Притула Г.Ю. за дов.

Від позивача-2: Бернацька О.В. за дов.

Від відповідача: Войтенко А.І. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2014р. Заступник прокурора Подільського району міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави, в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 459 390,42 грн. інфляційних втрат, 160 281,80 грн. 3% річних, 113 934,08 грн. пені за прострочення виконання зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу № 12/704-ТЕ-17 від 19.12.2012р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2014р. було порушено провадження у справі № 910/19626/14, розгляд справи призначено на 21.10.2014р.

21.10.2014р. через канцелярію суду прокурором було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги були збільшені до 619 672,22 грн., а сааме: прокурор просив стягнути з відповідача 496 390,42 грн. інфляційних втрат, 160 281,80 грн. 3% річних.

28.10.2014р. прокурором подано уточнення позовних вимог про стягнення 138 420,33 грн. інфляційних втрат, 120 178,79 грн. 3% річних, 113 934,08 грн. пені за неналежне виконання відповідачем договору про закупівлю природного газу № 44/1-48-БО.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2014 року у справі № 910/19626/14, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року, позовні вимоги, предмет та обґрунтування яких викладені в уточнення позовних вимог від 28.10.2014р., задоволено повністю

Постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року у справі № 910/19626/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 910/19626/14 передано для розгляду судді Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2015р. справу № 910/19626/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 07.04.2015р.

06.04.2015р. через канцелярію суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому виклав свої міркування щодо порушення ст. 22 ГПК України при поданні до суду прокурором уточнень позовних вимог від 21.10.2014р. та від 28.10.2014р.; просив застосувати строк позовної давності щодо стягнення пені у сумі 113 934,08 грн.

У засіданні суду 07.04.2015р. оголошувалась перерва до 28.04.2015р. відповідно до ст. 77 ГПК України.

При новому розгляді справи, прокурор просив задовольнити позовні вимоги, які викладені в уточненнях до позовної заяви, поданих суду 28.10.2014р., представник позивача-1 подав письмові пояснення по суті спору, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд розглядає спір у даній справі з урахуванням уточнень позовних вимог від 28.10.2014р., які в розумінні ст. 22 ГПК України є заявою про зміну підстави позовних вимог, в якій прокурор просив стягнути з відповідача 138 420,33 грн. інфляційних втрат, 120 178,79 грн. 3% річних, 113 934,08 грн. пені за неналежне виконання відповідачем договору про закупівлю природного газу № 44/1-48-БО.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокурора, сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.07.2012р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець за договором) та ДПЗД «Укрінтеренерго» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №44/1-48-БО, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2012 р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або / та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору № 44/1-48-БО від 05.07.12 р., газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для вироблення теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, а також іншими споживачами.

Відповідно до п. 2.1. договору № 44/1-48-БО від 05.07.12 р., продавець передає покупцю в період з 01.08.2012 р. до 31.12.2012 р. природний газ (газ) в обсязі до 1 291,600 тис.куб.м., в тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.): жовтень 2012р.- 173,200; листопад 2012р.- 456,300; грудень 2012р. - 662,100.

Відповідно до п.11.1 договору, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині поставки газу з 01 серпня 2012 року до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання умов договору № 44/1-48-БО від 05.07.2012 р. позивачем -2 було поставлено відповідачу протягом жовтня 2012р. - грудня 2012р. природний газ на загальну суму 4 546 824,21 грн., що підтверджується трьохсторонніми актами прийому-передачі природного газу від 30.11.2012р. на суму 628 900,83 грн., від 30.11.2012р. на суму 1 401 858,60 грн. та від 31.12.2012р. на суму 2 516 064,78 грн., підписаними та засвідченими печатками сторін без будь-яких зауважень.

Прокурор вказує, що станом на 19.09.2014р. заборгованість відповідача перед позивачем-2 щодо оплати вартості товару за договором відсутня.

Проте, відповідач в порушення умов договору купівлі-продажу природного газу № 44/1-48-БО від 05.07.2012р. своє зобов'язання щодо оплати вартості спожитого в четвертому кварталі 2012 році природного газу виконав із систематичним простроченням строків оплати, чим порушив фінансово-економічні інтереси держави в особі позивачів та що стало підставою для нарахування інфляційних втрат, річних на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України та 113 934,08 грн. пені відповідно до п.7.2 договору.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п. 5.5 договору, загальна сума вартості природного газу за договором № 44/1-48-БО від 05.07.2012р., складається із сум вартості місячних поставок газу.

У відповідності до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Умовами п.9.3 договору визначено, що строк, у межах якого можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», роз'яснено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року).

Відповідно до п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем нараховано 138 420,33 грн. інфляційних втрат за період з травня 2013р. по квітень 2014р., 120 178,79 грн. 3% річних за період з 23.04.2013р. по 14.04.2014р. прострочення виконання зобов'язання, які є обґрунтованими.

Заявлені до стягнення 113 934,08 грн. пені за період з 23.04.2013р. по 14.04.2014р. після перевірки розрахунку відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, задовольняються судом в межах розрахунку прокурора.

Оскільки факт прострочення відповідачем зобов'язань щодо оплати товару на вказану суму встановлений судом та відповідачем не спростований, що стало підставою для звернення прокурором з даним позовом.

Доказів оплати відповідачем вказаних сум, в тому числі в установлені строки, суду не надано.

Заперечення відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності про стягнення пені не приймаються судом, оскільки умовами п.9.3 договору сторонами було збільшено визначений законом строк позовної давності, у т.ч. щодо стягнення пені до 5-ти років, що відповідає положенням ч.1 ст. 259 ЦК України, якою визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Твердження відповідача про те, що оскільки п.11.1 договору визначено строк дії договору в частині здійснення розрахунків - до їх повного здійснення, і враховуючи, що зобов'язання з розрахунків газу були виконані 15.04.2014р., то на думку відповідача, строк дії договору сплинув 15.04.2014р. і до позову, поданого у вересні 2014р. з урахуванням уточнень, поданих у жовтні 2014р. має бути застосована спеціальна позовна давність щодо нарахування пені, є безпідставними, оскільки ґрунтуються на невірному розумінні норм матеріального та процесуального права.

Частиною 4 ст. 631 ЦК України визначено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

З розрахунку прокурора вбачається, що нарахування пені у сумі 113 934,08 грн. здійснено за період з 23.04.2013р. по 14.04.2014р. прострочення виконання зобов'язання, тобто до вказаної позивачем дати виконання основного зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача-2 суми 138 420,33 грн. інфляційних втрат, 120 178,79 грн. 3% річних, 113 934,08 грн. пені.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача на підлягають стягненню в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 75, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

1.1. Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м.Київ, вул.Фрунзе, 85, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Богдана Хмельницького, 6, ) 138 420 (сто тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) грн. 33 коп. інфляційних втрат, 120 178 (сто двадцять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 79 коп. 3 % річних, 113 934 (сто тринадцять тисяч дев'ятсот тридцять чотири) грн.. 08 коп. пені.

1.2 Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м.Київ, вул.Фрунзе, 85, ) в доход Державного бюджету України 7450 (сім тисяч чотириста п'ятдесят) грн. 66 коп. судового збору.

Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак

Повне рішення складено 14.05.2015р.