ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 915/231/15

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Соболєва І.О., довіреність № 01-01/330 від 12.11.2014;

від відповідача: Скалов С.І., довіреність б/№ від 26.02.2013;

Ферлій А.А., довіреність б/№ від 28.05.2015;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/231/15

За позовом: Миколаївської обласної спілки споживчих товариств , вул. В.Морська,49, м. Миколаїв,54001

до відповідача: Кооперативне підприємство "Центральний ринок" , пр-т. Леніна, 25, м. Миколаїв, 54029

про: стягнення 63965,54 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Миколаївська обласна спілка споживчих товариств звернулась до господарського суду з позовом до Кооперативного підприємства "Центральний ринок" про стягнення збитків у розмірі 63965,54 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що у зв'язку з тим, що зобов'язання КП «Центральний ринок» за договором про спільну діяльність було виконано з порушенням строку, встановленого для його виконання, Миколаївська облспоживспілка понесла збитки у вигляді податкового штрафу у сумі 63965,54 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідачі надали суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких повністю заперечували проти позову, посилаючись на відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача.

У судових засіданнях представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та у відзиві відповідно.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, господарський суд встановив:

22.09.2010 року між Миколаївською облспоживспілкою та Кооперативним підприємством «Центральний ринок» було укладено договір про спільну діяльність за № 40.

Предметом даного договору, згідно з п. 1.1., є спільна діяльність сторін без додаткового створення юридичної особи для досягнення спільної мети щодо організації ринкової діяльності (розміщення і обслуговування об'єктів торгівлі, тощо) на території Центрального ринку (м. Миколаїв, пр. Леніна, 25), на земельній ділянці, площею 30057 кв. м., розташованій у Заводському р-ні м. Миколаєва.

Пунктом 4.3. вказаного договору відповідач прийняв на себе зобов'язання відшкодовувати позивачу витрати щодо виконання її зобов'язань за договором оренди землі від 14.05.2004р. № 1692, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 17.05.2004р. за № 2462, в частині здійснення орендних платежів за земельну ділянку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача на умовах та у розмірах, передбачених договором оренди землі між Миколаївською міською радою та Миколаївською міською радою.

Пунктом 8.1. договору про спільну діяльність за № 40 від 22.09.2010 було передбачено, що взаємовідносини по спільній діяльності, що випливають із умов даного договору, не можуть визначатись як орендні і не підпадають під дію Закону України «Про оренду землі» та інших нормативно - правових актів України у сфері земельних відносин.

Відповідно до п. 9.1. договору про спільну діяльність за № 40 від 22.09.2010, останній набирає чинності з моменту його підписання та не може перевищувати строку дії договору оренди землі від 14.05.2004.

Об'єм господарського зобов'язання КП «Центральний ринок» за договором № 40 від 22.09.10р. пов'язаний із договором оренди землі від 14.05.2004р. № 1692, зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 2462 від 17.05.2004р., який був укладено між Миколаївською міською радою (орендодавець за договором), як власником земельної ділянки, площею 30057,00 кв. м., розташованої за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 25 та Миколаївською обласною спілкою споживчих товариств (орендар за договором), як користувачем вказаної земельної ділянки.

Вказаним договором оренди землі, зі змінами від 22.02.2008р., було встановлено, що орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% (три відсотки) від її нормативної грошової оцінки.

Пунктом 3.3. договору оренди землі від 14.05.2004р. передбачено, що орендна плата за землю вноситься орендарем за період з дати реєстрації цього договору щомісячно в залежності від кількості днів у місяці та враховуючи, що орендна плата за день розраховується, як 1/365 (366) від розміру річної орендної плати, на протязі 30 днів наступного місяця.

У зв'язку з прийняттям рішення Миколаївською міською радою № 34/24 від 31.10.2013 «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням. продовження строку користування земельними ділянками юридичним особам,

громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Заводському району м. Миколаєва» (п. 23.3.) Миколаївська облспоживспілка була позбавлена права користування земельною ділянкою шляхом одностороннього розірвання договору оренди землі 14.05.2004.

Позивач вказує, що станом на 25.12.2013 КП «Центральний ринок» не було виконано обов'язку, передбаченого п. 4.3. договору про спільну діяльність № 40 від 22.09.10р., що спричинило виникнення заборгованості на суму 131756,62 грн.

За таких обставин, Миколаївська облспоживспілка звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовом до КП «Центральний ринок» про стягнення з останнього вказаної суми заборгованості за договором про спільну діяльність.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 31.03.14р. у справі № 915/8/14, залишеним без змін Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 вимоги облспоживспілки були частково задоволені, а саме: стягнуто з КП «Центральний ринок» 122533,66 грн. заборгованості за договором та 2450,67 грн. судових витрат.

На виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 31.03.14р. у справі № 915/8/14, залишеним без змін Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.06.2014, було видано наказ Господарського суду Миколаївської області від 04.07.2014.

Проте, фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом було здійснене КП «Центральний ринок» лише у липні місяці 2014, що підтверджується постановою Заводського відділу ДВС від 29.07.2014.

У позовній заяві позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що зобов'язання КП «Центральний ринок» за договором про спільну діяльність було виконано з порушенням строку, встановленого для його виконання, Миколаївська облспоживспілка понесла збитки у вигляді податкового штрафу у сумі 63965,54 грн., які підлягають відшкодуванню відповідачем.

В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач посилається на ст. 611, ст. 614, ст.. 1130, ст. 1131 Цивільного кодексу України.

Відповідач, як вже вищевказано, проти позову заперечує, поясняючи тим, що відсутній причинно-наслідковий зв'язок між діями КП «Центральний ринок» та виставленням облспоживспілці штрафних санкцій за безпідставне невиконання позивачем власних зобов'язань за договором оренди землі від 14.05.2004 року за № 1692.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Статтею 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно зі ст. 22 Цивільного Кодексу України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. При цьому для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, завдання збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Суд не може погодитись і з доводами позивача про те, що заявлені до стягнення збитки, у вигляді штрафу Центральної ДПІ, застосовані ППР № від 17.02.2015, № від 17.02.2015, № від 17.02.2015 за своєю правовою природою є збитками, так як у відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

У даному випадку позивачем заявлено до стягнення збитки в розмірі 63965,54 грн., завдані внаслідок неналежного виконання відповідачем - КП «Центральний ринок» свого зобов'язання за договором про спільну діяльність за № 40 від 22.09.2010 року.

Згідно ст. ст. 224, 225 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Обов'язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідальності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов'язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України.

Обов'язковими умовами покладання відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також неодержаних кредитором доходів, які б він одержав, коли зобов'язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Оскільки, позивачем не доведено, що його витрати по сплаті штрафних санкцій, застосовних на підставі ППР № від 17.02.2015, № від 17.02.2015, № від 17.02.2015 відносяться до складу збитків, так як ці витрати не є ані вартістю втраченого, пошкодженого або знищеного майна позивача в результаті дій відповідача, ані додатковими витратами, ані неодержаним прибутком, а крім того, були здійснені на розсуд самого позивача та не є безпосередньо пов'язаними з діями відповідача, а тому, суд вважає, що позивачем не доведено усіх елементів складу правопорушення, у зв'язку з чим позов не може бути задоволений і з цих підстав, так як суд позбавлений можливості змінити підстави заявленого позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування збитків у розмірі 63965,54 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя С.М. Коваль

Рішення підписано 08.05.2015 року.