ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 р. Справа № 909/393/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А., при секретарі судового засідання Кучма І. І.,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом, якої здійснюють відповідні функції в спірних відносинах є Міністерство оборони України: Державне підприємство "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", вул. Л.Ребета, 6, м.Івано-Франківськ,76014

до відповідача: Фізичної особи підприємця Гамерник Іван Васильович вул. Тисменицька, 228, м. Івано-Франківськ, 76000

про стягнення заборгованості в сумі 6 548, 80 грн.

за участю представників сторін:

Від відповідача: Гамерник І.В. директор

Від прокуратури: Негрич Н.М. (довіреність №7/40-1149 вих.15 від 28.04.15) військовий прокурор;

від позивача: Данюк І.В. ( довіреність №1047 від 30.12.14) представник;

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом , якої здійснюють відповідні функції в спірних відносинах є Міністерство оборони України: Державне підприємство "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" подав суду позовну заяву до Фізичної особи підприємця Гамерник Іван Васильович про стягнення заборгованості в сумі 6 548, 80 грн.

Ухвалою суду від 08.04.15р. прийнято позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 28.04.15р. Розгляд справи 28.04.2015року відкладено на 07.05.2015року. У судовому засіданні присутнім представникам сторін 07.07.2015року оголошено перерву до 14.05.2015року.

Представники позивача в судове засідання з'явилися, просили суд позовну заяву задоволити, стягнути з відповідача 6548,80грн. Відповідач наявність заборгованості визнає, проте вказує, що позивач не вчинив будь-яких дії для погашення заборгованості ( не направляв вимогу).

Розглянувши матеріали справи, із врахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду спору впродовж розумного строку, заслухавши представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

При цьому судом встановлено, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості в сумі 6548,80грн., яка виникла внаслідок неоплати відповідачем коштів за отриманий товар по товаро-транспортній накладній № 090274 від 26 грудня 2012року

Предметом договору між сторонами був продаж лісопродукції в кількості 17,8 м куб. - строк договору визначений був моментом продажу цієї лісопродукції. Предмет та ціну договору зафіксовано в письмовій формі у товаро-транспортній накладній № 090274 від 26 грудня 2012року.

Відповідач отриману лісопродукцію не оплатив. Прикарпатський військовий лісгосп 16.01.2015року за № 12 направив відповідачу Гамерник І.В. вимогу про оплату отриманої продукції.

Ст. 206 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає можливість здійснення правочинів в усній формі.

Між сторонами у справі фактично укладений договір на поставку лісопродукції в усній формі, що підтверджується товаро-транспортною накладною № 090274 від 26 грудня 2012року. Дана накладна є фактом отримання відповідачем продукції.

Відповідно до п.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, а відповідно до п. 1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Таким чином, з моменту отримання товару, між сторонами укладеній договір купівлі-продажу, строк оплати якого не визначений.

Відповідно до статті 530 ЦК України (строк (термін) виконання зобов'язання) якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач надав суду вимогу до відповідача про зобов"язання сплати заборгованості, а саме - Вимогу № 12 від 16.01.2015року, яка направлена Прикарпатським військовим лісгоспом, а не Державним підприємством "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", який є позивачем по справі. Доказів направлення вимоги відповідачу не представлено. У випадку коли боржник заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор зобов'язаний подати докази її надіслання боржникові, проте будь-яких доказів в порядку ст. 33,34 ГПК України, позивач не представив.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до Положення від 01.09.20109року Прикарпатського військового лісгоспу, останній є відокремленим підрозділом ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", не є юридичною особою та ненаділений повноваженнями щодо виконання приписів закону щодо порядку направлення вимоги відповідачу по справі.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не доведено перед судом факт звернення до відповідача з вимогою про сплату боргу, то у суду відсутні правові підстави для висновку про те, що у відповідача виник обов"язок здійснити розрахунок за отриманий товар відповідно до ст 530 ЦК України.

Відповідно до абзацу 1 та 3 п.4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Виходячи з аналізу правових норм, визначених Господарським процесуальним кодексом України, Конституцією України, рішення господарського суду повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального, процесуального права та фактичними обставинами справи, достовірно встановленими судом, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов"язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. За загальним правилом обов"язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, на основі вище вказаного, вимоги позивача визнаються судом недоведеними, документально не підтвердженими та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.124 Конституції України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" ст.ст. 33, 43, 49, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом, якої здійснюють відповідні функції в спірних відносинах є Міністерство оборони України: Державне підприємство "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", вул. Л.Ребета, 6, м.Івано-Франківськ до фізичної особи підприємця Гамерник Іван Васильович вул. Тисменицька, 228, м. Івано-Франківськ про стягнення заборгованості в сумі 6 548, 80 грн..- відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Шкіндер П.А.

Повне рішення складено 18.05.15

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

Бандурка В.Ю. 18.05.2015року________________