ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

15 травня 2015 р. Справа № 902/445/14

Господарський суд Вінницької області у складі колегії суддів: головуючого судді Маслія І.В., суддів Кожухар М.С. Тварковського А.А. при секретарі судового засідання Висилишеній Н.О

За участю представників сторін:

Позивача 1: Цибко. - представник за довіреністю;

позивач 2: Хмарськой Р.В. - представник за довіреністю;

відповідача 1: Коваленко Я.А. - представник за довіреністю;

відповідача 2: Жейда Г.І. - представник за довіреністю;

третьої особи: не з'явився.

Прокурор у справі: Муляр О.Н. - службове посвідчення № 020910 від 07.10.13 р.

Викликаний у порядку ст.ст. 30,65 ГПК України землевпорядник Якушинецької сільської ради: Присяжнюк В.Ф.

Розглянувши в відкритому судовому засідання у приміщенні суду справу

за позовом:Прокурора Вінницького району в інтересах держави в особі:

Головного управління Держземагентства у Вінницькій області

Вінницької обласної державно

третя особа: Державна інспекція сільського господарства у Вінницькій області

до:Вінницької районної державної адміністрації

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Марвін"

про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору, скасування запису про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ :

До господарського суду Вінницької області звернувся прокурор Вінницького району Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Вінницькій області та Вінницької ОДА з позовом до Вінницької районної державної адміністрації та ТОВ «Марвін» про визнання незаконним та скасування розпорядження про затвердження технічної документації та надання земельної ділянки в оренду, визнання недійсним договору оренди землі, та повернення земельної ділянки.

Позов ґрунтується на тому, що оскаржуваним розпорядженням порушено ст. 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», а саме: затверджено землевпорядну документацію за відсутності позитивного висновку державної землевпорядної експертизи, тобто без усунення вказаних у ній зауважень, надано земельну ділянку в оренду без її вилучення у попередніх користувачів.

Ухвалою суду від 11.04.2014 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду.

Цією ж ухвалою, у якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору, залучено Державну інспекцію сільського господарства у Вінницькій області.

Розгляд справи неодноразово відкладався з причин, наведених у відповідних процесуальних документах, що наявні в матеріалах справи.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (судді Матвійчука В.В.), розпорядженням керівника апарату суду від 13.11. 2014 року справу передано для розгляду іншому складу суду (судді Маслію І.В.).

Ухвалою суду від 17.11.2014 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Розпорядженням керівника апарату суду від 19.12.2014 року для розгляду даної справи сформовано колегію у складі трьох суддів.

Розгляд справи неодноразово відкладався з причин, наведених у відповідних процесуальних документах, що наявні в матеріалах справи.

Останнє судове засідання було призначено на 15.05.2015 року.

У визначений час в судове засідання з'явилися усі учасники судового процесу.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Розпорядженням Вінницької РДА № 2526 від 29.12.2007 року надано дозвіл ТОВ «Марвін» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення підсобного сільського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 41,9 га на території Якушинецької сільської ради Вінницького району, за межами населеного пункту. (Т.1, а.с. 17)

Розпорядженням Вінницької РДА №361 від 05.03.2009 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розроблений ЗАТ БТК «Світязь», та передано в оренду ТОВ «Марвін» земельну ділянку для ведення підсобного сільського господарства, загальною площею 37,8006 га, з них 37,8006 га - рілля, за рахунок земель сільськогосподарського призначення площею 33,3126 га та земель історико-культурного призначення площею 4,4880 га, терміном на 49 років. (Т.1, а.с. 20).

На підставі даного розпорядження між Вінницькою РДА та ТОВ «Марвін» 25.03.2009 року укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у Вінницькій регіональній філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.09.2009 за №16. (Т.1, а.с. 34)

Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 272 546,62 гривень.

Розпорядженням Вінницької РДА №1131 від 15.09.2010, внесено зміни до договору оренди від 25.03.2009, укладеного із ТОВ «Марвін», в частині зменшення площі орендованої земельної ділянки на 1,45 га., та передано в оренду земельну ділянку загальною площею 36,3506 га, з них 36,3506 га - рілля, за рахунок земель сільськогосподарського призначення площею 31,8626 га. та земель історико-культурного призначення площею 4,4840 га. (Т.1, а.с. 24).

Земельну ділянку передано орендарю 25.03.2009 року на підставі Акту приймання передачі земельної ділянки. (Т.1, а.с. 39)

Так, прокурор та позивачі вважають, що Розпорядження Вінницької РДА №361 від 05.03.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», та договір оренди земельної ділянки укладений між Вінницькою РДА та ТОВ «Марвін» 25.03.2009 року повинні бути визнані недійсними в судовому порядку виходячи з такого.

Вінницькою РДА розглядався проект землеустрою, розроблений ЗАТ БТК «Світязь», у якому містився лист Управління земельних ресурсів у Вінницькому районі від 19.03.2008 №01-126, у якому повідомлялося Головне управління земельних ресурсів у Вінницькій області, що земельна ділянка рішенням 16 сесії 21 скликання Вінницької районної ради народних депутатів Вінницької області від 23.03.1994 надана в оренду для городництва пільговим категоріям громадян (всього 835 ділянок учасників війни та заслужених пенсіонерів).

Згідно ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Головним управлінням Держкомзему у Вінницькій області 26.08.2008 проведено державну експертизу проекту землеустрою та оцінено як такий, що не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам та повертається на доопрацювання (висновок № 643). Зокрема, у п. п. 1 п. 10 зазначено, що не вирішено питання щодо вилучення земельної ділянки, яка надавалась рішенням 16 сесії 21 скликання Вінницької районної ради від 23.03.1994 в оренду для городництва пільговим категоріям громадян. 18.11.2008 року зауваження по експертизі усунуто частково.

Вказане зауваження не усунуто та питання про вилучення вирішено не було.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» (у відповідній редакції) реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється.

За таких обставин прокурор та позивачі вважають, що оскаржуване рішення прийняте у порушення вимог чинного законодавства, земельну ділянку передано без вилучення у попередніх землекористувачів, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

У зв'язку із недійсністю оскаржуваного розпорядження прокурор ставить питання про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування запису та повернення земельної ділянки власнику, а саме Головному управлінню Держземагенства у Вінницькій області.

Наведене вище і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні прокурор та представники позивачів заявлені позовні вимоги підтримали частково, вважають, що Розпорядження та договір оренди повинні бути визнані недійсними а земельна ділянка повернута власнику зокрема з таких підстав:

- розпорядження прийнято за відсутності позитивного висновку експертизи землевпорядної документації (яка була обов'язковою), чим порушено вимоги ст.ст. 9,35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації»;

- користувачами земельної ділянки загальною площею 26 га, було Городнє товариство «Надія», яке користувалося земельною ділянкою на підставі договору між ГТ «Надія» та Якушинецькою сільською радою, оскільки рішенням 16 сесії 21 скликання Вінницької районної ради від 23.03.1994 в оренду для городництва пільговим категоріям громадян, а під час прийняття оскаржуваного розпорядження не вирішено питання про вилучення земельної ділянки у попередніх користувачів, чим порушено право членів Городнього товариства, які є пільговиками, та щодо яких у 1994 році приймалося рішення;

- вказують також на інші обставини, які, на їх думку, є підставами для задоволення позову.

Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали та, посилаючись на письмові пояснення, просили суд у його задоволенні відмовити повністю зокрема з таких підстав:

- право користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі, і одержання документа, що посвідчує це право, тобто договору, який підлягає обов'язковій реєстрації;

- право користування земельними ділянками, виділеними відповідно до Рішення 16 сесії 21 скликання № 6 від 23.03.1994 року не оформлялося;

- на час прийняття оскаржуваного рішення, користувачів земельної ділянки не було, отже і вилучати не було у кого;

- Земельна ділянка, на час оформлення технічної документації та прийняття оскаржуваного розпорядження, була вільною, що підтверджується наступними доказами: Актом вибору та обстеження земельної ділянки від 04.12.07 р., (Т.2, а.с. 43,44) у якому вказано, що земельна ділянка не надана у власність та постійне користування; висновком державної експертизи землевпорядної документації № 28 від 29.01.2009 року;

- Договір оренди, на який посилається прокурор та позивач не може бути належним доказом у справі, оскільки у ньому орендодавцем виступала Якушинецька сільська рада, яка не була власником земельної ділянки, а договір оренди не пройшов державної реєстрації, тобто у силу ст. 640 ЦК України, не є укладеним;

- На час прийняття оскаржуваного розпорядження про затвердження технічної документації, проведення державної експертизи землевпорядної документації було правом а не обов'язком;

- Зазначають також інші обставини, які, на думку відповідачів, вказують на відсутність належних землекористувачів під час прийняття оскаржуваного розпорядження та укладання договору оренди земельної ділянки.

За таких обставин, відповідачі вважають, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Згідно пояснень третьої особи, остання вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки позитивного висновку експертизи на час прийняття оскаржуваного рішення не було.

Викликаний у порядку ст. 30 ГПК України землевпорядник Якушинецької сільської ради пояснив суду, що договір оренди з Городнім товариством «Надія» укладався у зв'язку з тим, що земельна ділянка ніким не використовувалася. У свою чергу, повідомив, що власником землі на час укладання договору була Вінницька районна державна адміністрація, рішення про надання земельної ділянки у користування сільською радою не приймалося, межі земельної ділянки в натурі не встановлювалися.

Відповідачем-2 подано заяву про залишення позову без розгляду з тих підстав, що прокурором не наведено у позовній заяві, у чому порушуються інтереси держави.

Судом дана заява відхилена, оскільки у позовній заяві прокурором зазначено чим саме, на його думку, порушуються інтереси держави.

Заслухавши прокурора та представників сторін, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши в сукупності надані у справі докази та надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з такого.

За змістом статей 13, 14 Конституції України, статті 11 ЦК України, статей 123, 124, 127, 128 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог ЗК України.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній станом на день укладення Тимчасової угоди та проведення перевірки), укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, чинного на момент прийняття оскаржуваного рішення, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до рішення 16 сесії 21 скликання № 6 Вінницької районної ради народних депутатів Вінницької області від 23.03.1994 «Про надання земельних ділянок під колективні городи», (Т.3, а.с. 85-87) вирішено надати земельну ділянку загальною площею 46,6 га в т.ч. 46,2 га ріллі та 0.4 га порушених земель Якушинецької сільської ради народних депутатів в довгострокове користування під колективні городи згідно додатку, з розрахунку по 0,03 га на ділянку без права посадки багаторічних насаджень.

Згідно п. 2 Додатку до рішення виділено земельні ділянки, у кількості 767 ділянок, Вінницькому міськвиконкому для інвалідів війни, праці, учасників ліквідації на Чорнобильській АЕС та іншим.

Тобто як вбачається з самого рішення, земельну ділянку виділено міськвиконкому, який у подальшому повинен був його реалізувати.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь які докази, які б вказували на те, що земельна ділянки надавалися окремим громадянам (пільговикам) для городництва, та на них оформлялося право користування.

Посилання прокурора та позивачів на ту обставину, що земельна ділянка використовується городнім товариством «Надія» на підставі рішення від 23.03.1994 року, не можуть заслуговувати на належну увагу, оскільки на день його прийняття, Городнього товариства «Надія» взагалі не існувало, а створено воно було лише 09.01.2004 року (Т.3, а.с. 88), тобто земельна ділянка не могла надаватися товариству для городництва.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, (Т.3, а.с. 95- 96) договір укладено між Якушинецькою сільською радою та Городнім товариством «Надія» 09.01.2004 р. без встановлення меж земельної ділянки та виділення її в натурі., однак, як зазначалося вище, розпорядниками земельних ділянок сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту (на день укладання договору) були районні державні адміністрації, що підтвердив в судовому засіданні землевпорядник Якушинецької сільської ради.

Окрім того, термін дії договору закінчився 01.08.2008 року, та як вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників процесу, будь яких рішень щодо його продовження не приймалося, договір не продовжувався.

Наведене вище спростовує доводи позивачів та прокурора про те, що на час прийняття оскаржуваного рішення (05.03.09 р.) були належні користувачі земельної ділянки, у яких, при необхідності, повинна була вилучатися земельна ділянка відповідно до висновку землевпорядної експертизи.

Суд вимагав від позивача пояснення щодо того, на яких підставах останній прийшов до висновку, що земельна ділянка була у користуванні, у зв'язку з чим прийняв відповідний висновок, на що, 08.05.15 р. до суду надійшла відповідь, що документом, який слугував підставою для прийняття такого висновку, було рішення 16 сесії 21 скликання № 6 Вінницької районної ради народних депутатів Вінницької області від 23.03.1994 «Про надання земельних ділянок під колективні городи».

Таким чином, належні та допустимі докази, які б вказували на те, що на час прийняття оскаржуваного розпорядження, належним користувачем земельної ділянки було Городнє товариство «Надія», у справі відсутні.

Щодо оскаржуваного розпорядження.

Прокурор у позові посилається на те, що на час прийняття розпорядження (тобто 05.03.2009 року) не було позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Однак. У матеріалах справи наявний позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації № 28, виданий Головним управлінням Держкомзему у Вінницькій області 29.01.2009 року, що поданий до суду з додатковими поясненнями 14.05.2015 року.

Тобто доводи прокурора та позивачів про відсутність позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації, спростовуються матеріалами справи.

Окрім того, позов подано в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, хоча жодним чином не обґрунтовує наявності порушеного права останнього як розпорядника землями державної власності.

Де факто, прокурор обґрунтовує свою позицію тим, що оскаржуваним розпорядженням порушуються права користувачів (членів городнього товариства «Надія»), а не позивача.

За приписами Земельного кодексу України, земельні ділянки сільськогосподарського призначення є землями державної власності.

Розпорядниками земель державної власності на час прийняття оскаржуваного рішення були районні державні адміністрації, які діяли від імені держави.

З 01.01.2013 року розпорядження земельними ділянками державної власності перейшло до центральних органів виконавчої влади: обласного управління Держземагенства, однак власником вказаних земель є держава.

Тобто прокурор, в інтересах держави звертається з позовом до держави про скасування попереднього рішення, яке прийнято в межах повноважень, при цьому не обґрунтовуючи у чому порушуються інтереси держави оскаржуваним рішенням, і як це право може бути відновлено у разі його скасування.

У даному випадку, за наявності порушеного права користувачів, як зазначено прокурором, (Городнього товариства «Надія»), то повинно захищатися право саме товариства або його членів, а не іншої особи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для визнання недійсним розпорядження Вінницької РДА №361 від 05.03.2009 р., відсутні, у зв'язку з чим позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки є похідними від позовної вимоги про визнання недійсним розпорядження, у задоволенні якої судом відмовлено, підстав для задоволення позову в іншій частині, немає.

Більш того, дослідивши договір оренди земельної ділянки, укладений між ТОВ «Марвін» та Вінницькою районною державною адміністрацією, на предмет додержання вимог чинного законодавства під час його укладання, у т.ч. ст. 15 Закону України «Про оренду землі», судом не знайдено підстав для визнання договору недійсним.

Враховуючи вище викладене суд прийшов до висновку, що у позові слід відмовити повністю.

Приймаючи до уваги, що судом прийнято рішення по суті позову та відмовлено у зв'язку з відсутністю порушеного права, заяви відповідачів про застосування позовної давності не розглядалися.

Щодо земельної ділянки історико-культурного призначення.

Позивачем-2 визначено Вінницьку обласну державну адміністрацію, як розпорядника земель історико-культурного призначення, однак доказів того, що частина орендованої земельної ділянки - історико-культурного призначення, у матеріалах справи немає. Більш того згідно технічної документації, земельна ділянка загальною площею 37,8006 га є землею сільськогосподарського призначення.

Відсутність встановлення земельній ділянці категорії: історико-культурного призначення підтвердив і сам представник Вінницької обласної державної адміністрації.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що право Вінницької обласної державної адміністрації не порушується взагалі.

У зв'язку з відмовою у позові у повному обсязі, витрати пов'язаних із сплатою судового збору покладаються на позивача-1, у розмірі 9 104,93 грн., з розрахунку: 3 немайнові вимоги та 1 майнова (повернення земельної ділянки), нормативно-грошова оцінка якої складає 272 546,62 грн.

Керуючись ст.ст. 4-2 - 4-4, 32 - 34, 43, 49, 82,83, 84, 85, 115, 116 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ :

1. У позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Держземагенства у Вінницькій області (21027, м. Вінниця, вул. Келецька, 63, код 38394457) до спеціального фонду державного бюджету України 9 104,93 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Копію рішення направити третій особі.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 20 травня 2015 р.

Головуючий суддя Маслій І.В.

Судді Кожухар М.С.

Тварковський А.А..

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Державна інспекція сільського господарства у Вінницькій області (21027, м. Вінниця, вул. Келецька, 53)