РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2015Справа №910/6066/15-г
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИКАЛЬ - 77»

до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України»

про стягнення заборгованості в розмірі 103 741 грн. 44 коп.

Представники:

від Позивача: Алістратова О.І. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИКАЛЬ - 77» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості в розмірі 103 741 грн. 44 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 10.10.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИКАЛЬ - 77» (Підрядник) та Приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» (Замовник) було укладено Договір №101011 на виконання підрядних робіт, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Підрядник прийняв на себе зобов»язання виконати комплекс будівельно - монтажних робіт по заміні щогли висотою 24 метри за адресою: м. Одеса, вул. Краснослободська, сайт S ODE ODE 0020, а Замовник зобов»язався прийняти та оплатити вказані вище роботи на умовах цього Договору. Як зазначає Позивач, він належним чином виконав умови цього Договору, що підтверджується Актом приймання - передачі виконаних робіт на суму 78 250 грн. 00 коп., проте Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату за виконані роботи у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИКАЛЬ - 77» становить 78 250 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» пеню у розмірі 6 937 грн. 45 коп., 3% річних у розмірі 2 128 грн. 83 коп. та інфляційні у розмірі 16 425 грн. 16 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/6066/15-г, судове засідання призначено на 01.04.2015 р.

27.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

01.04.2015 року в судове засідання представники сторін не з'явились, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 16.03.2015 року не виконали, Відповідач про поважні причини неявки Суд не повідомив.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника позивача про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження сплати заборгованості за Договором на виконання підрядних робіт №101011 від 10.10.2011 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.04.2015 року відкладено розгляд справи на 16.04.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

15.04.2015 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання, в якому просить Суд розглядати справи без участі уповноваженого представника.

16.04.2015 року судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.04.2015 року призначено розгляд справи на 29.04.2015 р. з метою недопущення порушення процесуальних прав сторін на участь у судовому засіданні, повного та всебічного з'ясування обставин справи.

29.04.2015 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, яке Судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 29 квітня 2015 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 17.04.2015 року у справі № 910/6066/15-г, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» є 02154, м.Київ, РУСАНІВСЬКИЙ БУЛЬВАР, будинок 7.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/6066/15-г направлялись на адресу Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 29 квітня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

10.10.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИКАЛЬ - 77» (Підрядник) та Приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» (Замовник) було укладено Договір №101011 на виконання підрядних робіт, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Підрядник прийняв на себе зобов»язання виконати комплекс будівельно - монтажних робіт по заміні щогли висотою 24 метри за адресою: м. Одеса, вул. Краснослободська, сайт S ODE ODE 0020, а Замовник зобов»язався прийняти та оплатити вказані вище роботи на умовах цього Договору.

Відповідно до п.2.1 Договору вартість робіт за вказаним Договором визначена протоколом погодження договірної ціни, Додаток №1, який є невід»ємною частиною договору, і складає 78 250 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 13 041 грн. 67 коп.

Згідно з п.2.2 Договору розрахунок проводиться на підставі Акта приймання - передачі виконаних робіт протягом 10 банківських днів з моменту підписання документа, зазначеного у цьому пункті Договору, в розмірі 100% від суми за Договором.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що у випадку порушення строків проведення розрахунків за виконані роботи Замовник сплачує пеню Підряднику в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої або несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки платежу.

У п.7.1 Договору визначено, що Договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов»язань за договором.

Додатком №1 до Договору №101011 на виконання підрядних робіт від 10.10.2011 року Сторони погодили договірну ціну на виконання підрядних робіт, яка складає 78 250 грн. 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №101011 на виконання підрядних робіт від 10.10.2011 року Позивач виконав будівельні роботи, а Відповідач у свою чергу прийняв вказані роботи, що підтверджується Актом здачі - приймання виконаних робіт від 27.01.2014 року на суму 78 250 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату за виконані роботи у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИКАЛЬ - 77» становить 78 250 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» пеню у розмірі 6 937 грн. 45 коп., 3% річних у розмірі 2 128 грн. 83 коп. та інфляційні у розмірі 16 425 грн. 16 коп.

04.11.2014 року Позивач направив на адресу Відповідача претензію за вих. №98 з вимогою сплатити боргу в розмірі 78 250 грн. 00 коп., яка залишена без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИКАЛЬ - 77» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №101011 на виконання підрядних робіт від 10.10.2011 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку,

переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №101011 на виконання підрядних робіт від 10.10.2011 року Позивач виконав будівельні роботи, а Відповідач у свою чергу прийняв вказані роботи, що підтверджується Актом здачі - приймання виконаних робіт від 27.01.2014 року на суму 78 250 грн. 00 коп., який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте Відповідач не здійснив оплату за виконані й прийняті роботи в повному обсязі.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИКАЛЬ - 77» в розмірі 78 250 грн. 00 коп.

Отже, Суд приходить до висновку, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату вартості виконаних та прийнятих робіт в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 78 250 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 11.02.2014 р. по 07.01.2015 р. у розмірі 2 128 грн. 83 коп. та інфляційні у розмірі 16 425 грн. 16 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати за виконані й прийняті роботи за Договором №101011 на виконання підрядних робіт від 10.10.2011 року за загальний період прострочки з 11.02.2014 р. по 07.01.2015 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних у розмірі 2 128 грн. 83 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 11.02.2014 року по 07.01.2015 року.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних за період з 11.02.2014 р. по 07.01.2015 р. у розмірі 16 425 грн. 16 коп. підлягають задоволенню у заявленому Позивачем обсязі, оскільки відповідно до ст. 83 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог.

Також Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 11.02.2014 р. по 11.08.2014 р. у розмірі 6 937 грн. 45 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що у випадку порушення строків проведення розрахунків за виконані роботи Замовник сплачує пеню Підряднику в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої або несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки платежу.

За таких підстав, Суд дійшов висновку, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв»язку з невірним розрахунком Позивача та до стягнення з Відповідача підлягає пеня у розмірі 6 883 грн. 86 коп. за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 11.02.2014 року по 10.08.2014 року.

Таким чином, з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИКАЛЬ - 77» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 78 250 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 2 128 грн. 83 коп., інфляційні в розмірі 16 425 грн. 16 коп. та пеня у розмірі 6 883 грн. 86 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИКАЛЬ - 77» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (02154, м.Київ, РУСАНІВСЬКИЙ БУЛЬВАР, будинок 7, Ідентифікаційний код юридичної особи 22599262) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИКАЛЬ - 77» (67310, Одеська обл., Березівський район, село Кудрявка, Ідентифікаційний код юридичної особи 34235354) заборгованість у розмірі 78 250 (сімдесят вісім тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 2 128 (дві тисячі сто двадцять вісім) грн. 83 (вісімдесят три) коп., інфляційні у розмірі 16 425 (шістнадцять тисяч чотириста двадцять п'ять) грн. 16 (шістнадцять) коп., пеню у розмірі 6 883 (шість тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 86 (вісімдесят шість) коп. та судовий збір у розмірі 2 073 (дві тисячі сімдесят три) грн. 76 (сімдесят шість) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 05 травня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин