ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.05.15р. Справа № 904/2315/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТС", м. Дружківка, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСКО РЕСУРСИ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 381 783,26 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: Сирадоєв О.М., довіреність б/н, від 06.03.14р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕТС" (далі-позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСКО РЕСУРСИ" (далі-відповідач) про стягнення 1 044 505,09 грн. - основного боргу, 89 652,02 грн. - пені, 69 980,39 грн. - 25 % річних, 177 645,76 грн. - 20 % штрафу та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань щодо оплати поставленого товару по договору купівлі-продажу № 117 від 09.07.2014 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2015 р. по справі № 904/2315/15 порушено провадження і розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 14.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 р. розгляд справи відкладено на 05.05.2015 р.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав та просив суд її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судові засідання не з'явився, вимог суду, викладених в ухвалах про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи не виконав, письмовий відзив на позов не надав.

Через канцелярію суду 30.04.2015 р. відповідачем надано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з знаходженням представника відповідача на лікарняному.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки відповідач, як юридична особа був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та, відповідно до ст. 28 ГПК України надання повноважень на представництво інтересів сторони у процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб.

Відповідно до абзацу п'ятого підпункту 3.6. пункту 3 Роз'яснень Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97р. N 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника відповідачем не доведена.

Крім того, відкладення розгляду справи є правом, а не обов'язком суду, якщо суд дійде висновку про можливість вирішення спору в даному судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 05.05.2015 року оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.07.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕТС" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОСКО РЕСУРСИ" (покупець) укладений Договір купівлі-продажу № 117 (далі - Договір) за умовами п.1.1. якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність, а покупець прийняти та сплатити на умовах даного Договору екскаватор-навантажувач Volvo BL6lb новий - одна одиниця іменується в подальшому - товар, відповідно з технічною характеристикою, викладеною в Додатку № 1, яка являється невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору загальна вартість товару з урахуванням ПДВ, складає 1 182 432, 72 грн.

Загальна вартість товару з ПДВ, вказана в п. 1.2. Договору, еквівалентна 100 547,00 доларів США по курсу продажі, встановленому на Міжбанківському валютному ринку (МБВР) на 09.07.2014 року (11,7600 грн. за 1,00 дол. США) - п.1.3. Договору.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що покупець оплачує продавцю загальну вартість товару по даному Договору в наступному порядку: - на протязі п'яти календарних днів з моменту підписання даного договору передоплату в розмірі, еквівалентному 16800 дол. США; - остаточний розрахунок повинен бути здійснений протягом дев'ятнадцяти місяців з моменту передачі товару згідно п. 3.2. даного договору шляхом щомісячного внесення рівних платежів від залишеної суми вартості товару, вказаної в п. 1.2. договору. Платежі повинні здійснюватися до 10-го числа поточного місяця.

Згідно п. 2.2. Договору всі оплати покупцем вартості товару здійснюються в безготівковій формі виключно в національній валюті України - гривні банківським переказом на банківський рахунок продавця, вказаний в пункті 11.1. даного Договору, з урахуванням абзацу другого п. 2.2. даного Договору.

У зв'язку з тим, що імпортна складова товару рівна 100 %, покупець зобов'язаний здійснювати оплату в гривнах по середньому курсу продажі долара США, встановленому на Міжбанківському валютному ринку (МБВР) на банківський день, попередній дню оплати, якщо такий курс змінився більш чим на 2 % відносно курсу, вказаного в п. 1.3. Договору. У випадку, якщо середній курс продажу долару США, встановлений на МБВР на банківський день, попередній дню оплати не перевищує більш чим на 2 % вказаний в пункті 1.3. Договору - оплата здійснюється по курсу, встановленому в пункті 1.3. Договору.

При цьому вартість товару, виражена в гривнях при кожній оплаті автоматично перераховується по відповідному курсу долара США та є погодженою.

Даний Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами, та діє до виконання сторонами всіх зобов'язань, взятих сторонами по даному Договору (п. 8.1. Договору).

Факт виконання позивачем договірних зобов'язань з поставки товару відповідачу та факт отримання останнім товару підтверджується актом прийому-передачі товару, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 18).

Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав частково, внаслідок чого у нього утворився борг перед позивачем зі сплати товару, який станом на 11.03.2015 р. становить суму еквівалентну 48027,86 дол. США, що на 11.03.2015 року відповідає 1 044 505,09 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України (надалі по тексту ГК України), який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 ГК України).

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На момент розгляду справи борг відповідача складає 1 044 505,09 грн., докази погашення якого в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Водночас, порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За вимогами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до статті 549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п. 5.3. Договору у випадку порушення покупцем порядку та/або термінів оплати вартості товару покупець: - сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення; - сплачує продавцю двадцять п'ять процентів річних від суми несвоєчасно оплачених грошових коштів за весь період прострочення платежу (ст. 625 ЦК України); - у випадку, якщо прострочення оплати буде тривати тридцять календарних днів, покупець додатково сплачує продавцю штраф в розмірі 20 % від суми простроченого таким чином платежу.

На підставі п. 5.3. Договору позивачем відповідачу нараховано суму у розмірі еквівалентному 4122,33 дол. США, що на 11.03.2015 року відповідає 89 652,02 грн. - пені, суму у розмірі еквівалентному 3217,80 дол. США, що на 11.03.2015 року відповідає 69 980,39 грн. - 25 % річних, суму у розмірі еквівалентному 8168,41 дол. США, що на 11.03.2015 року відповідає 177 645,76 грн. - 20 % штрафу.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування розміру пені, 25 % річних та 20 % штрафу, суд визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 1 044 505,09 грн. - основного боргу, 89 652,02 грн. - пені, 69 980,39 грн. - 25 % річних, 177 645,76 грн. - 20 % штрафу.

Судовий збір у справі покладається на відповідача, згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 49, 75 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСКО РЕСУРСИ" (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, 21-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТС" (84201, Донецька область, м. Дружківка, вул. Енгельса, 108-21; ) 1 044 505,09 грн. (один мільйон сорок чотири тисячі п'ятсот п'ять грн. 09 коп.) - основного боргу, 89 652,02 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят дві грн. 02 коп.) - пені, 69 980,39 грн. (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят грн. 39 коп.) - 25 % річних, 177 645,76 грн. (сто сімдесят сім тисяч шістсот сорок п'ять грн. 76 коп.) - 20 % штрафу, 27 635,66 грн. (двадцять сім тисяч шістсот тридцять п'ять грн. 66 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І.А. Рудовська
Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України "06 " травня 2015 р.