ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2015 р. Справа № 908/5541/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Максимченко І.В. (довіреність №23-12/14-3 від 23.12.2014 року),

відповідача - Кононенко О.А. (довіреність від 10.04.2015 року),

третя особа - не з'явилась,

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх.1805З/1-38) на рішення господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест", м.Дружківка, Донецька область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал страхування", м.Київ

про стягнення 455310,05 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль", звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 455310,05 грн., яка виникла за договором фінансового лізингу № LC5289-05/11 від 03.06.2011 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 року у справі № 908/5541/14 (суддя Соловйов В.М.) позов задоволено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

У зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції, було здійснено зміну територіальної підсудності на підставі Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" від 12.08.2014 р. за №1632-VII та розпорядженням голови Вищого господарського суду України №28-р від 02.09.2014 р. якими визначено, що розгляд господарських справ, які підлягають перегляду в апеляційному порядку Донецьким апеляційним господарським судом здійснюється Харківським апеляційним господарським судом.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 07.05.2015 року.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначає, що лізингодавець свої зобов'язання за договором лізингу виконав належним чином, передав предмет лізингу лізингоодержувачу за актом приймання-передачі, однак лізингоодержувач свої зобов'язання зі сплати лізингових платежів виконував неналежним чином, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у розмірі 455310,05 грн.

Третя особа в судове засідання 07.05.2015 року не з'явилась, однак надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 року без змін, апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Враховуючи, що третя особа належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за її відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

03 червня 2011 року між ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" (Лізингодавець) та ТОВ "Карпатибудінвест" (Лізингоодержувач) укладений договір фінансового лізингу № LC5289-05/11, за умовами якого Лізингодавець зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього договору), а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору (а.с.10 т.1).

Згідно з Специфікацією від 03.06.2011р. (Додаток 2 до договору фінансового лізингу № LC5289-05/11 від 03.06.2011р.) предметом лізингу є екскаватор Е-305, 2007 р.в., серійний номер ZEF212MLN7LA06651, у кількості 1 одиниць, за ціною з ПДВ 629 651,91 грн. (а.с.17 т.1).

Пунктом 2.1 Договору (з урахуванням угоди про внесення змін до договору фінансового лізингу від 03 червня 2011 № LC5292-05/11) передбачено, що вартість предмету лізингу на момент підписання цього договору становить 629651,91 грн., у т.ч. ПДВ 20 % (а.с.24 т.1).

Відповідно до п.3.1 Договору, заборгованість Лізингоодержувача перед Лізингодавцем виникає в момент передачі предмета лізингу Лізингоодержувачу в сумі, що перевищує розмір фактично сплаченого Лізингоодержувачем авансового лізингового платежу.

Розмір такого перевищення, розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти, є базою для розрахунку лізингових платежів, вартості фінансування та є заборгованістю Лізингоодержувача.

Згідно з п. 3.2. Договору, розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти розмір заборгованості Лізингоодержувача зазначається у графіку розрахунку заборгованості (Додаток № 1 до цього договору), який сторони підписують після визначення остаточної вартості предмета лізингу.

Угодою від 01 жовтня 2011 року про внесення змін до договору оренди (фінансового лізингу) від 03 червня 2011 року № LC5292-05/11 сторони дійшли згоди внести зміни до додатку № 1 "Графік розрахунку заборгованості" та виклали його в новій редакції, встановивши періоди лізингу, заборгованість Лізингоодержувача, лізингові платежі (а.с.24,25 т.1).

Відповідно до п. 4.1. договору, Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі

Умовами п.п. 4.3., 4.4. Договору сторони передбачили, що Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії Лізингодавця. Розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2. цього договору від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку. Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за курсом продажу з дотриманням умов ч. 2 цього пункту. Комісія Лізингодавця розрахована у гривнях не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості Лізингоодержувача згідно даних колонки D графіку (Додаток 1 до договору).

Загальні умови фінансового лізингу сторони передбачили в додатку № 4 до договору фінансового лізингу від 03 червня 2011 року № № LC5289-05/11, пунктом 1.2. якого визначили, що приймання та передача предмета лізингу оформляється актом приймання-передачі (а.с.19 т.1).

В момент підписання акту приймання-передачі до Лізингоодержувача переходять та зберігаються за ним протягом строку дії договору наступні права та ризики: право володіння та користування, відповідальність за збереження, ризик пошкодження, знищення, втрати, конфіскації предмета лізингу, а також цивільна відповідальність перед третіми особами, пов'язана з володінням та користуванням предметом лізингу (п.1.3 Додатку №4).

Факт отримання відповідачем предмету лізингу підтверджується актом приймання-передачі від 03 червня 2011 року, відповідно до якого Лізингодавець - ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" передав, а Лізингоодержувач - ТОВ "Карпатибудінвест" прийняв у користування предмет лізингу згідно специфікації від 03 червня 2011 року (Додаток № 2 до договору), а саме: екскаватор гусеничний Е305, 2007 р.в. (а.с.18 т.1).

В акті приймання-передачі сторони передбачили, що до Лізингоодержувача переходять усі ризики, пов'язані з користуванням та володінням предметом лізингу.

З пункту 5.3. додатку № 4 до Договору фінансового лізингу вбачається, що Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.4. цих Загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутись до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Відповідно до п. 7.1. додатку № 4 до Договору фінансового лізингу, Лізингоодержувач протягом строку лізингу за свій рахунок забезпечує страхування предмета лізингу в страховій компанії згідно визначеного Лізингодавцем переліку на випадок: знищення (загибелі), розкрадання (викрадення), пошкодження (псування) предмета лізингу та на всі випадки, передбачені Правилами страхування страховика (АВТОКАСКО/повний пакет).

Згідно з ч.3 п. 7.4. вказаного вище додатку, якщо за п'ять днів до закінчення дії страхового договору або граничного строку сплати страхових платежів (платежу) Лізингоодержувач не здійснить сплату страхових платежів (платежу), та Лізингодавець має право самостійно застрахувати такий предмет лізингу, а Лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати Лізингодавцю такі витрати зі страхування предмета лізингу, крім того ПДВ у розмірах, визначених чинним законодавством України.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором (п. 8.1. Договору).

Як зазначає позивач, відповідач взятих на себе зобов'язань за договором фінансового лізингу належними чином не виконав, виставлені позивачем рахунки не оплатив, чим порушив умови укладеного договору, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 455310,05 грн. за період з лютого 2013 року по вересень 2014 року.

Відповідач з позовом не згоден, вважає, що в нього зобов'язання перед позивачем відсутні, оскільки предмет лізингу був в нього викрадений, повернути його неможливо (а.с.127-128 т.1).

Колегія суддів враховує наступне.

Згідно статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", за договором фінансового лізингу Лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Пунктом 3 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до статті 16 зазначеного вище Закону, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору фінансового лізингу ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактури з відшкодування частини вартості предмету лізингу та комісії Лізингодавця за період з лютого 2013 року по вересень 2014 року на загальну суму 447750,05 грн. (а.с.27-45,47 т.1).

Також 07.08.2014 р. позивач додатково виставив відповідачу рахунок-фактуру № LC5289-05/11/ev-068 на суму 7 560,00 грн. на компенсацію додаткових витрат з ПДВ (компенсації витрат по страхуванню предмету лізингу) (а.с.46 т.1).

Позивачем на рахунок ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" було оплачено страховий платіж в сумі 125 600,00 грн., в тому чисслі 7 560,00 грн. зараховано в якості компенсації витрат Лізингодавця на страхування предмету лізингу за договором № LC5289-05/11 від 03.06.2011 р. (а.с.93 т.2).

Позивач неодноразово направляв на адресу відповідача письмові вимоги від 21.11.2013р. № 2002-11/243, від 12.06.2014р. № 750-06/14 про сплату протягом 3 днів простроченої заборгованості (т.1, а.с.52-59).

Однак, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором фінансового лізингу та виставлені позивачем рахунки на суму 455310,05 грн. не оплатив.

Доказів протилежного відповідачем суду апеляційної інстанції не надано.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На даний час договір фінансового лізингу № LC5289-05/11 є діючим, що підтверджується, зокрема, рішенням господарського суду м.Києва від 07.04.2015 року у справі №910/6181/15-г, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «Карпатибудінвест» до ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» про визнання недійсним договору фінансового лізингу № LC5289-05/11 від 03.06.2011 року відмовлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність заборгованості відповідача перед позивачем за період з лютого 2013 р. по вересень 2014 р. в сумі 455 310,05 грн., яка складається з: 244 226,09 грн. комісії лізингодавця без ПДВ, 203 523,96 грн. відшкодування частини вартості предмета лізингу, 7560 грн. компенсація витрат лізингодавця на страхування предмету лізингу, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на відсутність у нього обов'язку із сплати передбачених договором платежів у зв'язку із припинення договору внаслідок незаконного заволодіння невідомими особами технікою, яка є предметом договору.

Колегія суддів враховує наступне.

Пунктом 7.7 Загальних умов договору (Додаток №4 до договору) передбачено, що у випадку знищення, викрадення або втрати предмету лізингу, незалежно від того був такий випадок визначний страховим чи ні, Лізингоодержувач зобов'язаний протягом 15 календарних днів з моменту настання такої події сплатити Лізингодавцю визначені в п. 10.4 Загальних умов платежі, в тому числі заборгованість по поточних лізингових платежах. Пунктом 7.8 Загальних умов передбачено, що лише у випадку сплати Лізингоодержувачем сум визначених у п. 7.7, Лізингодавець протягом 15 календарних днів передає Лізингоодержувачу свої права Вигодонабувача за договором страхування, а право власності на предмет лізингу при цьому переходить до Лізингоодержувача на підставі договору купівлі-продажу (викупу) предмету лізингу.

В матеріалах справи відсутні письмові повідомлення, адресовані позивачу, в порядку п. 8.1.9 Загальних умов фінансового лізингу про факти заволодіння предметом лізингу сторонніми особами.

Крім того, пунктом 5.5 Загальних умов фінансового лізингу, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі незалежно від фактичного користування предметом лізингу.

Таким чином, обов'язок відповідача сплатити поточні лізингові платежі за період користування предметами лізингу не ставиться в залежність від фактичного користування предметом лізингу, а також не припиняє такі зобов'язання у випадку викрадення, знищення або втрати предмету лізингу.

Крім того, як свідчать матеріали справи, позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості із оплати лізингових платежів, що виникла за період з лютого 2013 року по вересень 2014 рік включно. При цьому, обов'язок з оплати останнього лізингового платежу, що заявлений позивачем у цій справі, за вересень 2014 року виник у відповідача з 08.09.14 року.

Разом з тим, відповідно до витягу з кримінального провадження №0009694, датою надходження заяви директора ТОВ "Карпатибудінвест" до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві про вчинення кримінального правопорушення є 10 вересня 2014 року, а датою внесення Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві відомостей до ЄРДР щодо вчиненого кримінального правопорушення є 11 вересня 2014 року (а.с.135 т.1).

Таким чином, обставини на які посилається відповідач, як на підставу припинення договору фінансового лізингу виникли вже після виникнення у відповідача обов'язку зі сплати лізингових платежів за заявлений позивачем у цій справі період.

Посилання відповідача на постанови Верховного суду України від 29.10.2013 р. по справі №7/5005/2240/2012 та від 01.10.2013 р. по справі № 11/5005/2290/2012 є безпідставними, оскільки в даних справах висловлена правова позиція щодо оплати відшкодування вартості предмету лізингу після повернення предмету лізингу лізингоодержувачем лізингодавцю. Проте, в даній справі предмет лізингу не повертався лізингодавцю.

Твердження відповідача про неврахування позивачем оплати лізингових платежів від 23 грудня 2013 року не відповідають дійсності, оскільки підписаний та скріплений печатками акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01 червня 2011 року до 31 березня 2014 рік свідчить про визнання відповідачем заборгованості перед позивачем за цей період, зокрема, з урахуванням останнього платежу від 23 грудня 2013 року (платіжне доручення № 4229.

Випискою з банківського рахунку підтверджується, що на рахунок позивача інших коштів від відповідача не надходило (додаток до супровідного листа (вх.№7218).

Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 рік був надісланий відповідачу за його місцем реєстрації та був отриманий його представником. Проте, відповідач не повернув підписаний з його боку акт взаємних розрахунків, а також зауважень або контррозрахунків також не надав.

Посилання відповідача на те, що ним не отримані рахунки, які направлялись позивачем, є необґрунтованими у зв'язку із наступним.

У відповідності до п. 5.3. додатку № 4 до Договору фінансового лізингу, лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням пункту 5.4 цих загальних умов на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. Уразі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Також, відповідно до п.5.4 додатку №4 до договору, у разі неотримання рахунку рахунку лізингодавця до 10 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Відповідач не надав суду доказів звернення до позивача із заявами про неотримання рахунків.

Колегія суддів також враховує, що адреса, на яку позивачем направлялись рахунки відповідачу, а саме: Донецька область, м.Єнакієве, вул.Мальванова, 28 зазначена ТОВ «Карпатибудінвест» в якості поштової адреси підприємства відповідача в генеральному договорі №13/14СПТ/Ц1 добровільного страхування наземного транспорту від 07.07.2014 року, який підписаний відповідачем та скріплений його печаткою (а.с.115 т.1).

Крім того, в матерілах справи відсутні докази того, що відповідач повідомив позивача про зміну ним адреси.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача стосовно того, що вищезазначені рахунки він не отримував є необґрунтованими та не приймаються до уваги колегією суддів.

Також в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що внаслідок здійснення бойових дій на території місцезнаходження підприємства, виконання відповідачем зобов'язань за договором неможливо за відсутності вини відповідача.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Торгівельно-промисловою палатою України (ТПП) прийнято відповідний регламент № 40 від 15.07.2014 року, яким визначено порядок засвідчення ТПП форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та видачі відповідного сертифікату.

Апелянтом не надано суду сертифікат Торгово-промислової палати, що підтверджує форс-мажорні обставини, у зв'язку з чим доводи відповідача про неможливість виконання ним умов договору та звільнення його від відповідальності за його невиконання не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Запорізької області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 року у справі № 908/5541/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови по справі № 908/5541/14 підписано 12.05.2015 року

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Бондаренко В.П.