ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 рокуСправа № 912/797/15-г
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, Кіровоградська область, м. Світловодськ

про стягнення 12584,67 швейцарських франків боргу та 10517,57 грн пені.,

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 основного боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом в сумі 12584,67 швейцарських франків, з яких: 12269,45 швейцарських франків - кредитна заборгованість, 315,22 швейцарських франків - заборгованість по процентам, а також 10517,57 грн пені, з покладенням на відповідача судових витрат.

Обґрунтовуючи викладені в позовній заяві вимоги позивач, зокрема, зазначає, що взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 0 від 21.12.2006 ним виконані в повному обсязі, в якості правових підстав для задоволення позову позивач зазначає норми статей 525, 526, 530, 543, 546, 553, 554, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 05.03.2015 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та витребувано від учасників судового процесу необхідні докази для розгляду справи по суті.

Ухвалами господарського суду від 31.03.2015, 23.04.2015 розгляд справи відкладався до 23.04.2015 та 14.05.2015 відповідно, в порядку передбаченому статтею 77 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд враховує, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ухвалами суду від 03.05.2015, 31.03.2015 та 23.04.2015, однак, будь-яких заперечень на позов не подав, вимоги суду в частині надання витребуваних доказів для розгляду справи по суті не виконав.

При цьому, господарський суд враховує положення пунктів 3.9.1 та 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" де зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Із Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.59) вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 27500, АДРЕСА_1. За цією адресою відповідачу було направлено копії ухвали про порушення провадження у справі від 05.03.2015 та відкладення розгляду справи від 31.03.2015 та 23.04.2015. Однак, поштові конверти разом з копіями ухвал від 05.03.2015, 31.03.2015 та 23.04.2015 було повернуто органом поштового зв'язку з довідкою: "за закінченням терміну зберігання".

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення даного судового засідання.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.11.2006 між Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк" (Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а.с. 48-51, надалі - ПАТ "УкрСиббанк" або Банк) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 ( надалі - договір, а.с. 9-14), відповідно до розділу 1 якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, а саме швейцарських франках в сумі 36202,00, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) у порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно до пункту 1.2.1. договору надання кредиту здійснюється з 21.11.2006.

У відповідності до пункту 1.2.2. позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1, але в будь-якому випадку не пізніше 21.11.2017, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, відповідно до умов цього договору та/або згідно відповідної угоди сторін.

Плата за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 8,49 % річних (пункт 1.3.1. договору).

Кредит надається позичальнику для його особистих потреб під заставу житлового приміщення, а саме трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, ринковою вартістю 207801,00 грн.

На підставі пунктів 1.1., 1.2.2., 1.3.1., 1.3., 4.1., 6.1.2. договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати кредит в терміни, що встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1 до договору, а.с. 15-17), а також нараховані проценти згідно пункту 1.3.4. договору, а саме з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані проценти.

Пунктом 6.1.2. сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема, статтями 525,611 Цивільного кодексу України, погодили, що Банк має право визначити термін повернення кредиту є таким, що настав згідно пункту 1.2.2. цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання да договором в повному обсязі, надавши відповідачу, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок НОМЕР_3 в загальній сумі 36020,00 швейцарських франків, проте відповідач свої зобов'язання за договором № 0 від 21.11.2006 щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків виконував з порушенням умов договору, в зв'язку з чим станом на 23.02.2015 у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом, що становить 12584,67 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 23.02.2015 становить 369782,13 грн, з яких 315,22 швейцарських франків (9262,28 грн) - заборгованість по процентам.

Крім того, за несвоєчасне повернення кредитних коштів та нарахованих процентів позивачем за період з 23.08.2014 по 23.02.2015 нараховано пеню в загальній сумі 10517,57 грн.

У зв'язку з викладеним, ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до відповідача з претензією №30-11/18272 від 28.10.2014, яка містить вимогу про негайне погашення заборгованості за договором (а.с.35-37).

Оскільки відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість за договором не сплатив, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Господарський суд враховує, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, який регулює правовідносини позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (стаття 1056-1 Цивільного кодексу України).

За умовами статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1 частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Господарський суд враховує, що відповідач вимоги позивача щодо наявності заборгованості перед банком за кредитом та нарахованими процентами в загальній сумі 12584,67 швейцарських франків не спростував, будь-яких заперечень, або ж доказів сплати цієї заборгованості господарському суду не надав.

Отже господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 12584,67 швейцарських франків боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Поряд з цим позивач наполягає на стягненні з відповідача пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та нарахованих процентів за період з 23.08.2014 по 23.02.2015 в загальній сумі 10517,57 грн.

Вирішуючи спір в цій частині, господарський суд враховує положення частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, відповідно до якої виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 4.1. договору за порушення термінів погашення будь-яких своїх зобов'язань передбачених цим договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та-або термінів сплати процентів та-або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню на умовах і розмірі встановлених договором.

При цьому, господарський суд враховує положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до графіка погашення кредиту, який є додатком до договору, відповідач зобов'язаний щомісячно погашати кредит в розмірі 274,26 швейцарських франків.

Враховуючи положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України та умови договору позивач мав право на нарахування пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 23.08.2014 по 23.02.2015 виходячи з простроченої суми заборгованості по кредиту не більше 1645,56 швейцарських франків (274,26 швейцарських франків х 6 місяців), тоді як позивач нарахування пені провів, починаючи з суми заборгованості 1760,69 швейцарських франків і більше (а.с.31).

Господарський суд прийшов до висновку, що сума пені, яка підлягає стягненню за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 23.08.2014 по 23.02.2015 складає 231,37 швейцарських франків, або 6798,46 грн, виходячи з розрахунку - 1645,56 швейцарських франків х 185 днів х на ставку пені в цей період, та враховуючи курс НБУ швейцарського франка до гривні станом на 23.02.2015.

З огляду на викладене із нарахованої позивачем пені в розмірі 10028,03 грн за прострочення повернення кредиту стягненню підлягає - 6798,46 грн.

Оскільки з тих доказів, які надані позивачем, в тому числі довідки - розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 23.02.2015 неможливо встановити правомірність нарахування пені в сумі 489,54 грн (а.с.32) за несвоєчасну сплату нарахованих процентів і позивач на вимогу ухвали суду не надав обґрунтованого розрахунку пені з урахуванням положень частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, про поважність причин неподання розрахунку суд не повідомив, господарський суд вважає за необхідне позов в цій частині залишити без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково: в частині стягнення заборгованості по кредиту та нарахованих процентах в сумі 12584,67 швейцарських франків боргу та 6798,46 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту; позов в частині стягнення 489,54 грн пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів підлягає залишенню без розгляду; в іншій частині позову слід відмовити.

У зв'язку із залишення позовної заяви без розгляду в частині стягнення 489,54 грн пені сплачена сума судового збору в розмірі 9,79 грн підлягає поверненню позивачу на підставі пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Витрати по сплаті судового збору в сумі 7531,61 грн відповідно до положень частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України господарський суд покладає на відповідача, в іншій частині - на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 81, 82 - 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРIШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (27501,АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (місцезнаходження: 61050, м. Харків, просп. Московський, 60, поштова адреса: м. Дніпропетровськ, вул. Челюскіна,8, ідентифікаційний код 098001) - 12584,67 швейцарських франків боргу, 6798,46 грн пені, а також 7531,61 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позов в частині стягнення 489,54 грн пені залишити без розгляду.

Повернути з спеціального фонду Державного бюджету (отримувач коштів - УК у м.Кіровограді, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО 823016, ідентифікаційний код 38037409, р/р 3002) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (місцезнаходження: 61050, м. Харків, просп. Московський, 60, поштова адреса: м. Дніпропетровськ, вул. Челюскіна,8, ідентифікаційний код 098001) - судовий збір в сумі 9,79 грн, який сплачено згідно платіжного доручення № від 23.02.2015, оригінал якого залишається в матеріалах справи № 912/797/15-г.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його прийняття до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити позивачу (м. Дніпропетровськ, вул. Челюскіна, 8 та 61050, м. Харків, просп. Московський, 60) та відповідачу (АДРЕСА_1).

Суддя О.Б. Шевчук