РІШЕННЯ

"12" травня 2015 р.Справа № 921/262/15-г/11

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М. розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Райфіна", вул. Панаса Мирного, 16/13 а, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Боршівський цукровий завод", вул. В. Великого, 1, м. Борщів, Тернопільська область

про стягнення заборгованості в сумі 117 911 грн. 12 коп.

За участю представників сторін:

позивача: Орлов П. О. - представник;

відповідача: Кулінуч Т. М. - представник.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Райфіна", вул. Панаса Мирного, 16/13 а, м. Київ звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Боршівський цукровий завод", вул. В. Великого, 1, м. Борщів, Тернопільська область про стягнення заборгованості за договором поставки продукції виробничо - технічного призначення № 29/04/13-1 від 29 квітня 2013 року в сумі 117 911 грн. 12 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не належним чином виконав умови договору поставки продукції виробничо - технічного призначення № 29/04/13-1 від 29 квітня 2013 року, а саме не здійснив повної оплати за поставлений товар, в наслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 117 911 грн. 12 коп..

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 11 березня 2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 24 березня 2015 року. В порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 14 квітня 2015 року, 28 квітня 2015 року та 12 травня 2015 року відповідно.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 28 квітня 2015 року зобов"язано позивача надати суду оригінали видаткових накладних та товарно-транспортних накладних /для огляду/.

Ухвалами господарського суду Тернопільської області від 11 березня 2015 року, 24 березня 2015 року та 14 квітня 2015 року зобов"язано відповідача надати суду документально обґрунтований відзив на позов.

28 квітня 2015 року на адресу господарського суду Тернопільської області від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує щодо позовних вимог. Як зазначає відповідач у відзиві, з поданих позивачем доказів до позову не вбачається хто саме отримав товар згідно договору поставки продукції виробничо - технічного призначення № 29/04/13-1 від 29 квітня 2013 року, а саме не зазначено посади отримувача та не надано довіреностей на отримання товару.

12 травня 2015 року на адресу господарського суду Тернопільської області від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи податкової декларації з ПДВ за 5 місяців 2013 року, розшифровки податкових зобов"язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за 5 місяців 2013 року, реєстр виданих та отриманих податкових накладних за 5 місяців 2013 року, податкової декларації з ПДВ за 6 місяців 2013 року, розшифровки податкових зобов"язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за 6 місяців 2013 року, реєстр виданих та отриманих податкових накладних за 6 місяців 2013 року, довіреність ТзОВ "Борщівський цукровий завод" № 28 від 01.05.2013 р. та довіреність ТзОВ "Борщівський цукровий завод" № 29 від 01.06.2013 р..

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін роз'яснено права та обов'язки сторін, передбачені ст. ст. 22, 81-1 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні 12 травня 2015 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав суду для огляду суду оригінали видаткових накладних та товарно-транспортних накладних.

Представник відповідача в судовому засіданні 12 травня 2015 року заперечує щодо позовних вимог із підстав наведених у відзиві на позов та просить суд в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши доводи представників сторін, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

29 квітня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Райфіна" /надалі - Постачальник/ та товариство з обмеженою відповідальністю "Борщівський цукровий завод" /надалі Покупцем/ було укладено договір поставки продукції виробничо-технічного призначення № 29/04/13-1, відповідно до умов якого Постачальник зобов"язується поставити та передати у власність Покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення (камінь вапняковий) в асортименті /надалі - продукції/, а Покупець зобов"язаний прийняти та оплатити продукцію (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, що підлягає поставці за цим договором, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура тощо) визначається в додатках (специфікаціях), що становлять невід"ємну частину цього договору.

Згідно п. 2.1. договору поставка кожної окремої партії продукції за цим договором здійснюється протягом 3 (трьох) календарних днів від дати одержання Постачальником 50 (п"ятдесяти) % вартості окремої партії продукції згідно з додатками (специфікаціями). Дата поставки - дата підписання уповноваженими представниками сторін первинних документів передачі продукції (накладних, товарно-транспортних накладних, актів прийому-передачі) (п. 2.4. договору).

Відповідно до п. 2.6. договору Постачальник зобов"язаний своєчасно надати Покупцю податкову накладну(і) належним чином виписану(і) та зареєстровану(і) в єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до чинних норм податкового законодавства. У випадку недотримання Постачальником даного пункту Покупець залишає за собою можливість скористатися правом, що передбачене абзацом 10 пп. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Згідно до п. 3.1. договору ціна за одиницю продукції, що поставляється за цим договором, визначається сторонами в додатках (специфікаціях), що становитимуть невід"ємну частину цього договору. Строк оплати решти 50 (п"ятдесяти) % вартості окремої партії продукції, що поставляється за цим договором, становить 60 (шістдесят) календарних днів від дати поставки кожної окремої партії продукції (п. 3.4. договору).

Відповідно до п. 7.1. договору цей договорі вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплений печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 7.1. цього договору та закінчується 31 грудня 2013 року (п. 7.2. договору).

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від виконання обов"язків, взятих на себе за даним договором та відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 7.3. договору).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами і у відповідності із ст. 11 цього кодексу - однією з підстав виникнення зобов'язань.

Так, між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 746 642 грн. 56 коп., що підтверджується видатковими накладними № PH-0000013 від 01.05.2013 р. на суму 23 287 грн. 04 коп., № PH-0000015 від 02.05.2013 р. на суму 36 134 грн. 84 коп., № PH-0000017 від 03.05.2013 р. на суму 32 873 грн. 44 коп., № PH-0000018 від 04.05.2013 р. на суму 27 538 грн. 36 коп., № PH-0000020 від 08.05.2013 р. на суму 36 268 грн. 24 коп., № PH-0000024 від 09.05.2013 р. на суму 66 062 грн. 44 коп., № PH-0000026 від 10.05.2013 р. на суму 3 082 грн. 92 коп., № PH-0000028 від 14.05.2013 р. на суму 35 882 грн. 76 коп., № PH-0000029 від 15.05.2013 р. на суму 49 801 грн. 44 коп., № PH-0000030 від 16.05.2013 р. на суму 56 375 грн. 76 коп., № PH-0000031 від 17.05.2013 р. на суму 45 711 грн. 12 коп., № PH-0000032 від 18.05.2013 р. на суму 12 241 грн. 52 коп., № PH-0000033 від 20.05.2013 р. на суму 49 952 грн. 32 коп., № PH-0000034 від 21.05.2013 р. на суму 56 076 грн. 76 коп., № PH-0000035 від 22.05.2013 р. на суму 50 442 грн. 68 коп., № PH-0000040 від 29.05.2013 р. на суму 42 323 грн. 68 коп., № PH-0000042 від 30.05.2013 р. на суму 43 820 грн. 52 коп., № PH-0000044 від 31.05.2013 р. на суму 53 010 грн. 40 коп., № PH-0000045 від 01.06.2013 р. на суму 25 756 грн. 32 коп., які підписані та скріплені печатками сторін, а також відповідними довіреностями на отримання даних товарно-матеріальних цінностей (копії видаткових накладних та довіреностей находяться в матеріалах справи).

Окрім того, позивачем надано відповідно до п. 2.6. договору, докази реєстрації даних видаткових накладних в єдиному реєстрі податкових накладних (копії реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за 5 місяців 2013 року та 6 місяців 2013 року знаходяться в матеріалах справи).

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач в порушення п. п. 2.1., 3.4. договору не виконав належним чином своє горошове зобов"язання в строк та в розмірах передбачених даним договором, у зв"язку з чим на момент подачі позовної заяви /02.03.2015 р. - дата формування позовної заяви/ за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 117 911 грн. 12 коп., що підтверджується банківськими виписками (копії банківських виписок знаходяться в матеріалах справи).

З метою досудового врегулювання спору, 11 грудня 2013 року товариством з обмеженою відповідальністю "Райфіна" на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Борщівський цукровий завод" надіслано претензію № 11/12/13-01 з проханням оплатити протягом семи календарних днів вартість поставленого товару в сумі 117 911 грн. 12 коп.. Однак, дана претензія відповідачем залишена без відповіді.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Заперечення відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів до позову про отримання товару відповідачем, та у видаткових накладних не зазначено особи яка прийняла товар оцінюються судом критично. Судом встановлено, що надані позивачем видаткові накладні на поставку товару відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 8, та вважає, що наявні у справі довіреності на отримання цінностей є підтвердженням того, що товар був поставлений за договором поставки продукції виробничо - технічного призначення № 29/04/13-1 від 29 квітня 2013 року.

Стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачає, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити.

Суд встановив, що видаткові накладні № PH-0000013 від 01.05.2013 р., № PH-0000015 від 02.05.2013 р., № PH-0000017 від 03.05.2013 р., № PH-0000018 від 04.05.2013 р., № PH-0000020 від 08.05.2013 р., № PH-0000024 від 09.05.2013 р., № PH-0000026 від 10.05.2013 р., № PH-0000028 від 14.05.2013 р., № PH-0000029 від 15.05.2013 р., № PH-0000030 від 16.05.2013 р., № PH-0000031 від 17.05.2013 р., № PH-0000032 від 18.05.2013 р., № PH-0000033 від 20.05.2013 р., № PH-0000034 від 21.05.2013 р., № PH-0000035 від 22.05.2013 р., № PH-0000040 від 29.05.2013 р., № PH-0000042 від 30.05.2013 р., № PH-0000044 від 31.05.2013 р., № PH-0000045 від 01.06.2013 р., копії яких знаходяться в матеріалах справи, мають найменування юридичних осіб, а також підписи осіб та відбитки печаток підприємств, які передають та отримують товар, перелік товару, його вартість, посилання на договір поставки продукції виробничо - технічного призначення № 29/04/13-1 від 29 квітня 2013 року та інші необхідні реквізити та прийшов до висновку, що вони відповідають вимогам зазначеного закону та є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції.

При цьому, окремі дефекти та недоліки в оформленні цих накладних не можуть спростовувати фактичне здійснення господарської операції, тим більше, що таке здійснення підтверджується діями відповідача з видачі довіреностей на отримання даного товару та часткової сплати за поставлений товар (копії банківських виписок знаходяться в матеріалах справи).

В силу частини 8 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за достовірність даних, відображених в первинних документах несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Разом з тим, норми Цивільного кодексу України не містять застережень, які б звільнили покупця від обов'язку оплатити отриманий товар у зв'язку з неналежним оформленням господарських операцій первинними документами.

За вимогами статті 692 даного Кодексу покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач не приймав до оплати накладні з посиланням на те, що вони не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 33,43 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На день розгляду справи докази погашення відповідачем заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог - про стягнення заборгованості за поставлений товар, а відповідачем в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростовано, господарський суд дійшов висновку, що позов нормативно та документально доведений, та підлягає до задоволення, в сумі 117 911 грн. 12 коп. - заборгованість за поставлений товар.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Боршівський цукровий завод", вул. В. Великого, 1, м. Борщів, Тернопільська область, ідентифікаційний код 37971005 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Райфіна", вул. Панаса Мирного, 16/13 а, м. Київ, ідентифікаційний код 34979682 - 117 911 грн. 12 коп. - заборгованість за поставлений товар та 2 358 грн. 22 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його прийняття /підписання - 14 травня 2015 року/ через місцевий господарський суд.

Суддя А.М. Сидорук