ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.05.2015 Справа № 920/410/15

за позовом: Сумської районної ради, м. Суми;

до відповідача: Управління соціального захисту населення Сумської районної

державної адміністрації, м. Суми;

про стягнення 17 823 грн. 19 коп.,

СУДДЯ ДЖЕПА Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача: Тертишний М.І. (довіреність б/н від 23.03.2015 р.);

від відповідача: Сєрік В.В. (довіреність № 01-17/1290 від 02.04.2015 р.);

Наталіч І.І. (довіреність № 01-17/1365 від 06.04.2015 р.);

при секретарі судового засідання Лєпковій О.О.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача 17 823 грн. 19 коп. заборгованості, з яких 16 499 грн. 01 коп. основного боргу, відповідно до договору № 25 від 21.01.2013 р. за охорону приміщення; 596 грн. 01 коп. пені, 728 грн. 17 коп. 3% річних, а також судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

02.04.2015 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву № 1291 від 02.04.2015 року, в якому зазначив, що Управління агропромислового розвитку Сумської районної державної адміністрації є бюджетною установою та фінансується тільки з державного бюджету України, а державних коштів (асигнувань) на відшкодування послуг з охорони приміщення не виділялось, бюджетні зобов'язання відповідачем в межах умов п. 3.1. договору про відшкодування взяті на себе не були, тому кредиторська заборгованість по сплаті послуг з охорони приміщення відсутня. Враховуючи те, що відповідач не порушував умов договору № 25 від 21.01.2013 р., він просить суд відмовити Сумській районній раді у задоволенні позовних вимог повністю.

05.05.2015 року позивач в обґрунтування своєї позиції по справі подав заперечення на відзив відповідача № 02-04/998 від 05.05.2015 року, в якому зазначив, що умовами договору № 05-13 від 21.01.2013 р., а саме: п. 1.1, п. 3.2, передбачений обов'язок орендаря вносити плату за послуги по охороні будівлі, пропорційно розміру займаної площі. Крім того, зобов'язання по відшкодуванню витрат балансоутримувача за послуги охорони передбачені і додатком № 3 до договору № 05/13 від 21.01.2013 р., тому, районна рада просить відхилити відзив і задовольнити позов у повному обсязі.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку та встановлений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, суд вважає, що сторонам створені всі належні умови та є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

21.01.2013 року між Сумською районною радою та Управлінням соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації було укладено договір № 25 оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Сумського району, за умовами якого орендодавець (позивач) передав, а орендар (відповідач) прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Сумського району, а саме приміщення адміністративного будинку загальною площею 363 кв.м., за адресою: м. Суми, вул. Іллінській, 97, на 1,2 поверхах адміністративного будинку Сумської районної ради, що перебуває на балансі Сумської районної ради. Майно передано в оренду з метою розміщення управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації.

Пунктом 5.10. договору оренди № 25 від 21.01.2013 р. передбачено, що орендар зобов'язаний здійснювати витрати пов'язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти договори з орендодавцем - балансоутримувачем орендованого майна про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, надання комунальних послуг орендарю та інших витрат і послуг, податків і зборів, пов'язаних з утриманням майна та/або безпосередньо з підприємством - надавачем зазначених послуг.

21.01.2013 року між позивачем (балансоутримувачем) та відповідачем (орендар) було укладено договір № 05-13 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до п. 1.1 договору № 05-13 балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт адміністративної будівлі, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, 97 (далі Будівля), загальною площею 2997,9 кв. м., а також надання комунальних послуг (електро-, водопостачання, природний газ (опалення), охорону будівлі, вивіз побутового сміття, технічне, перед сезонне обслуговування обладнання котельні та інші послуги і роботи по Будівлі), а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних послуг і робіт пропорційно до площі в цій Будівлі, яку він займає, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Орендар користується приміщенням, корисна площа якого складає 258,2 кв.м. та площею загального користування - 104,8 кв.м., а всього 363 кв.м., розміщене на 1, 2 поверхах в Будівлі, відповідно до плану розміщення приміщення, що додається до договору, на підставі договору оренди приміщення від 21.01.2013 р.

Згідно з п. 3.1 договору № 05-13 сума договору відшкодування встановлюється відповідно до кошторису на утримання установи орендаря і складає 47658 грн. в т.ч.: водопостачання КЕКВ 2272 - 1973,00 грн., електропостачання КЕКВ 2273 - 23853,00 грн., природний газ КЕКВ 2274 - 41422,00 грн., вивіз сміття КЕКВ 2240 - 521,00 грн., технічне обслуговування обладнання котельні 2240 - 833,00 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору № 05-13, протягом 5 - денного терміну від дати виставлення рахунку вносити плату на рахунок балансоутримувача Будівлі, або організації, що обслуговує Будівлю, за обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень Будівлі, технічне обслуговування, охорону Будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, а також за комунальні послуги, податкові платежі і збори та інші послуги і роботи пропорційно розміру займаної орендарями загальної площі.

Додатком № 3 "Розрахунок витрат балансоутримувача на утримання орендованого приміщення та надання комунальних та інших послуг і робіт орендарям в адміністративній будівлі по вул Іллінська, 97 у 2013 році" до договору відшкодування витрат балансоутримувача № 05-13 від 21.01.2013р. передбачено, що відшкодування витрат балансоутримувача або організації, що обслуговує Будівлю, за електро, газо, водопостачання, сигналізації, податкові платежі і збори, послуги охорони, утримання в чистоті приміщень загального користування та прилеглої території, обслуговування електрообладнання, приладів сантехніки та інші послуги і роботи проводиться пропорційно розміру займаної орендарями загальної площі самостійно по окремих рахунках і договорах, та/або рахунках балансоутримувача згідно виставлених рахунків постачальників та надавачів послуг і виконавців робіт. Вартість відшкодування охорони будівлі складає 3,56 грн. у місяць за 1 кв.м.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

Позивач 09.01.2014 р. звернувся до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації з претензією № 02-04/3, в якій зазначив, що станом на 01.01.2014р. за установою (відповідачем) значиться заборгованість за охорону приміщення, відповідно до умов договору про відшкодування комунальних платежів в сумі 16499,01 грн. Однак, станом на день розгляду справи заборгованість не погашена.

Враховуючи вимоги п. 1.1, 3.2 договору № 05-13 та додатку № 3 до договору, якими прямо передбачено обов'язок орендаря вносити плату за послуги охорони пропорційно розміру займаної площі, суд дійшов висновку щодо правомірності та обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення боргу за послуги охорони в сумі 16499,01 грн.

Відповідач фактично визнав свою заборгованість перед позивачем за послуги з охорони будівлі, але відмовляється її погасити у зв'язку з відсутністю коштів.

Відповідно до ч. 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за послуги з охорони будівлі, згідно умов договору № 05-13 від 21.01.2013р. в сумі 16499,01 грн.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з січня по грудень 2013 р. позивачем нараховані 3% річних в сумі 728,17 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 4.3 договору № 05-13 передбачено, що при несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Відповідно до поданого розрахунку, відповідачеві нараховано пеню в розмірі 596,01 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суд вважає за необхідне застосувати у даному випадку приписи ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 Господарського Кодексу України встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002 р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги стосовно стягнення 596 грн. 01 коп. пені є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони, також якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи, що відповідач порушив умови договірних зобов'язань, з нього на користь позивача підлягають стягненню 1 827 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат останнього зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526-527, 610 Цивільного кодексу України, ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 22, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 97, ід. код 03198020) на користь Сумської районної ради (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 97, ід. код 24004422) 16 499 грн. 01 коп. основного боргу, 596 грн. 01 коп. пені, 728 грн. 17 коп. 3% річних, 1 827 грн. 00 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.05.2015 р.

СУДДЯ Ю.А. ДЖЕПА