ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р.Справа № 924/327/15

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Музика М.В. при секретарі судового засідання Муляр Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина", м. Тернопіль

до селянського фермерського господарства "Промінь", с. Зяньківці Деражнянського району Хмельницької області

про стягнення 64 316,30 грн.,

Представники сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

Рішення виноситься 12.05.2015 року, оскільки в судовому засіданні 06.05.2015 року оголошувалась перерва

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до господарського суду Хмельницької області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь 64 316,30 грн. заборгованості, з яких: 51 550,11 грн. - вартість поставленого товару, 3997,50 грн. - штраф, 4091,20 грн. - пеня, 586,29 грн. - 3% річних, 4091,20грн. - інфляційні витрати. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу № 03ж/1 від 03.10.2013 р.

Представник позивача у судових засіданнях 21.04.2015 року та 06.05.2015 року на задоволенні позову наполягає в повному обсязі, вважає, що позовні вимоги підтверджені наявними в матеріалах справи доказами. У поясненнях по справі №239 від 05.05.2015 року додатково зазначає з посиланнями на ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, п.п.2.5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", що ТОВ "Агроцентр-Галичина" має необхідну ліцензію для здійснення торгівлі пестицидами та агрохімікатами, тому договір купівлі-продажу укладено уповноваженою стороною. Також вказує, що у тексті Додатку №1 від 03.10.2013 року здійснено помилку та зазначено невірну дату Договору - 06.08.2013 року замість вірної - 03.10.2013 року. При цьому наголошує, що жодних інших договорів між сторонами не укладалось.

Положеннями ст. 533 ЦК України та п.2.3. Договору обґрунтовує заявлений розмір ціни позову.

Повноважний представник відповідача у судових засіданнях 06.04.2015 року, 21.04.2015 року, 06.05.2015 року та у відзиві на позов від 20.04.2015 року проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Як на підставу своїх заперечень посилається на п.7.ч.2. ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", ст.ст. 91, 203, 204, 215, 216, 227, 236 Цивільного кодексу України, стверджуючи, що договір купівлі-продажу від 03.10.2013 року №03ж/1 є нікчемним, тому не може породжувати юридичних наслідків, окрім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Акцентує увагу, що позивачем не долучено до матеріалів справи передбаченої п.2.3 Договору специфікації, а наданий ТОВ "Агроцентр-Галичина" додаток 1 до Договору №03ж/1 від 06.08.2013 року є додатком до неіснуючого договору. Вважає, що із наданих позивачем матеріалів неможливо встановити ціну позову.

Представники сторін в судове засідання 12.05.2015 р. не з'явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою по справі від 06.05.2015 р. із підписами повноважних представників сторін (Каневська М.О. - від позивача, Захаркевич О.В. - від відповідача).

Розглядом матеріалів справи судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" (Постачальник) та селянське фермерське господарство "Промінь" (Покупець) 03.10.2013 року уклали Договір купівлі-продажу №03ж/1, згідно пункту 1.1 якого в строки, визначені договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця засоби захисту рослин та/або мікродобрива, стимулятори росту рослин (регулятори росту), насіння (Товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість.

Найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю, вартість товару, термін оплати, а також інші умови будуть визначені в специфікаціях-додатках до договору, які є невід'ємними частинами договору (п.1.2. Договору).

Ціна договору, відповідно до п.2.1. Договору, вираховується як сума вартостей усіх партій товару (згідно відповідних специфікацій), переданих постачальником у власність покупцю.

Покупець, як передбачено п.2.2. Договору, проводить оплату вартості товару шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника у банківській установі. Термін та схеми оплати кожної партії товару будуть обговорюватися сторонами в кожному конкретному випадку окремо, та відображатись у відповідних специфікаціях-додатках, які є додатками до цього договору.

Сторони у п.2.3. Договору погодили, що протягом строку дії договору грошові зобов'язання покупця існують і підлягають сплаті в гривнях. Сума в гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній у додатках до договору (специфікація) на курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством "Державний Ощадний банк України" на банківський день, який передує фактичній оплаті покупцем ціни товару (її неоплаченої частини).

Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, встановленого ПАТ "Державний Ощадний банк України" на банківський день, який передує фактичній оплаті покупцем ціни товару (її неоплаченої частини), менший (нижчий) курсу, який був встановлений на день підписання договору, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент підписання договору.

Покупець, згідно п.3.2. Договору, зобов'язаний прийняти товар в строки, вказані в специфікаціях, та оплатити вартість товару в терміни, вказані в додатках (специфікаціях), враховуючи при цьому умови пункту 2.3. цього Договору.

Товар вважається відвантажений постачальником і прийнятим покупцем: по кількості - відповідно до кількості одиниць виміру, вказаній у накладній (видатковій, товарній, товарно-транспортній); по якості - відповідно до якості, вказаній у сертифікаті якості підприємства-виробника (п.4.2. Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та припиняється належним виконанням всіх умов даного договору (п.5.1. Договору).

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що покупець несе відповідальність за затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, сплачуючи штраф в розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

У п. 7.4 Договору сторони дійшли згоди щодо зміни тривалості позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбаченої п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України і встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, встановлених розділом 7 цього Договору, припиняється через три роки від дня, коли це зобов'язання повинно було бути виконане.

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

03.10.2013 року у додатку №1 до договору №03ж/1 від 06.08.2013 року сторони домовились про поставку товару Реглон супер 15% в кількості 5 л. загальною вартістю 15 990, 00 грн. або 1 950,00 дол. США із оплатою до 30.10.2013 року. Додаток підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

На виконання умов договору 03.10.2013 року ТОВ "Агроцентр-Галичина" згідно видаткової накладної №267 поставило, а представник селянського фермерського господарства "Промінь" за довіреністю №18 від 05.10.2013 року Охоцький Л.А прийняв товар Реглон супер 15% на суму 15 990,00 грн. Видаткова накладна підписана сторонами та скріплена їхніми печатками.

Відповідачем на виконання своїх зобов'язань з оплати поставленого товару сплачено 08.04.2014 року 2000,00 грн.

ТОВ "Агроцентр-Галичина" та селянське фермерське господарство "Промінь" 04.09.2014 року уклали Додаткову угоду до Договору купівлі-продажу №03ж/1 від 03.10.2013 року, у якій погодили, що сума заборгованості покупця перед постачальником, враховуючи зміну курсу дол. США на день розрахунку, станом на 04.09.2014 року становить 22 143,76 грн.

Угода підписана сторонами та скріплена їхніми печатками.

Згідно гарантійного листа від 29.09.2014 року, СФГ "Промінь" зобов'язується погасити борг перед ТОВ "Агроцентр-Галичина" в сумі 23 116,66 грн. до 25.10.2014 року.

Гарантійний лист підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

Проте, оскільки відповідач взяті на себе згідно договору купівлі-продажу від 03.10.2013 року №03ж/1 не виконав, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з договору купівлі-продажу, які регулюються главою 54 ЦК України.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як встановлено судом, на виконання умов договору купівлі-продажу позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 15 990, 00 грн., що в еквіваленті становить 1 950,00 дол. США.

Сторони у п.2.2. Договору погодили, що покупець проводить оплату вартості товару шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника у банківській установі. Термін та схеми оплати кожної партії товару будуть обговорюватися сторонами в кожному конкретному випадку окремо, та відображатись у відповідних специфікаціях-додатках, які є додатками до цього договору. Протягом строку дії договору грошові зобов'язання покупця існують і підлягають сплаті в гривнях. Сума в гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній у додатках до договору (специфікація) на курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством "Державний Ощадний банк України" на банківський день, який передує фактичній оплаті покупцем ціни товару (її неоплаченої частини) (п.2.3. Договору).

Відповідач свої зобов'язання щодо повної оплати поставленого товару у строк, встановлений у додатку до договору, не виконав, сплативши лише 2 000,00 грн. 08.04.2014 року, чим створив заборгованість перед позивачем. При цьому судом враховується, що сторонами у п. 2.3 Договору погоджено здійснення оплати в гривнях шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній у додатках до договору (специфікація) на курс продажу іноземної валюти, встановленого публічним акціонерним товариством "Державний Ощадний банк України" на банківський день, який передує фактичній оплаті покупцем ціни товару (її неоплаченої частини). Таким чином, позивачем заявлено до стягнення 51 550,11 грн.

Стаття 524 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. За правилами статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 26 грудня 2011 року в справі № 16/23пд/2011 та від 27 березня 2012 року в справі № 55/440, які в силу вимог статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для усіх судів України.

Враховуючи наведене, п.2.3. Договору, перевіривши вказаний розрахунок, суд дійшов до висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 51 550,00 грн. заборгованості, тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних та втрати від інфляції згідно поданого розрахунку.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку, дійшов до висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 586,29 грн. 3% річних та 4091,20 грн. втрат від інфляції, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Позивач, окрім того, заявив до стягнення з відповідача 3 997,50 грн. штрафу та 4 091,20 грн. пені.

Відповідно до статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами в договорі передбачено відповідальність відповідача за порушення термінів розрахунків у вигляді сплати штрафу в розмірі 25% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки (п. 7.2.1 договору).

Здійснивши перерахунок розміру пені, суд дійшов до висновку, що позивачем не враховано положення ст. 232 ГК України та здійснено нарахування не в межах шестимісячного строку.

При цьому судом приймається до уваги, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції. (п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Таким чином, до стягнення підлягає 1062, 61 грн. пені та 3997,50 грн. штрафу, в стягненні 3028,59 грн. пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 51 550,11 грн. заборгованості, 3997,50 грн. штрафу, 1062,61 грн. пені, 586,29 грн. 3% річних, 4091,20 грн. втрат від інфляції. У стягненні 3028,59 грн. пені слід відмовити.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з селянського (фермерського) господарства "Промінь" (Хмельницька область, Деражнянський район, с. Зяньківці, вул. Радянська, 34, код 14164685) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" (м. Тернопіль, вул. Кривоноса, буд. 2 Б, код 37556849) 51 550,11 грн. (п'ятдесят одну тисячу п'ятсот п'ятдесят грн. 11 коп.) заборгованості, 3 997,50 грн. (три тисячі дев'ятсот дев'яносто сім грн. 50 коп. ) штрафу, 1062,61 грн. (одну тисячу шістдесят дві грн. 61 коп.) пені, 586,29 грн. (п'ятсот вісімдесят шість грн. 29 коп.) 3% річних, 4 091,20 грн. (чотири тисячі дев'яносто одна грн. 20 коп.) втрат від інфляції, 1740,97 грн. (одна тисяча сімсот сорок грн. 97 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 3 прим. (всім - рек. листом): 1 - до справи, 2 - позивачу (46027, м. Тернопіль, вул. Кривоноса, 2Б), 3 - відповідачу (32250, Хмельницька область, Деражнянський район, с. Зяньківці, вул. Радянська, 34)