КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"15" травня 2015 р. Справа №910/27868/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Чорної Л.В.

Розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015р. (підписано - 02.02.2015р.)

у справі №910/27868/14 (суддя: Морозов С.М.)

за позовом Першого заступника прокурора міста Києва в інтересах держави

в особі:

1. Київської міської ради;

2. Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

3. Комунального підприємства "Київський метрополітен";

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про розірвання договору та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2015р. у справі №910/27868/14 позов задоволено повністю. Розірвано Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №308 від 07.05.2012р., укладений між Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальним підприємством "Київський метрополітен" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2. Зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 04073, м. Київ, АДРЕСА_1) звільнити орендовану частину приміщення переходу загальною площею 24,4 кв.м., визначену відповідно до проектної документації тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками), що знаходиться за адресою: станція метро "Харківська" (вестибюль №1) та передати її за актом приймання-передачі Комунальному підприємству "Київський метрополітен" (, адреса: 03056, м. Київ, проспект Перемоги, 35). Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 04073, м. Київ, АДРЕСА_1) в доход Державного бюджету України (, р/р 3001, одержувач Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, код платежу 22030001) 13 060,62 грн. (тринадцять тисяч шістдесят гривень 62 копійки) витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, 27.04.2015р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015р. у справі №910/27868/14 в частині розірвання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №308 від 07.05.2012р., укладений між Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальним підприємством "Київський метрополітен" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Згідно Протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 12.05.2015р., апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва Києва від 27.01.2015р. у справі №910/27868/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, колегія суддів встановила, що зазначена апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 93 Господарського процессуального кодексу (надалі - ГПК) України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2015р. в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення, повний текст підписано 02.02.2015р.

У відповідності до статті 50 ГПК України процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цим Кодексом. У тих випадках, коли процесуальні строки не встановлено, вони призначаються господарським судом. Строки для вчинення процесуальних дій визначаються точною календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу. В останньому випадку дію може бути вчинено протягом всього періоду. Перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Згідно зі статтею 51 ГПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідний місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця. У випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Отже, останнім днем строку на подання апеляційної скарги на вказане рішення, відповідно до вимог статті 93 ГПК України є 12.02.2015р.

Між тим, апеляційна скарга подана 27.04.2015р., що підтверджується відбитком штампу загального відділу документального забезпечення Господарського суду міста Києва. Отже, апеляційна скарга подана з пропуском строку, встановленого для її подання частиною 1 статті 93 ГПК України, тобто після спливу більше, ніж 2,5 місяців.

Одночасно, з поданням апеляційної скарги, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва Києва від 27.01.2015р. у справі №910/27868/14, яке мотивоване тим, що відповідач не проживає за місцем реєстрації та не міг знати про розгляд даної справи та про рішення місцевого господарського суду від 27.01.2015р. Апелянт вказував, що про оскаржуване рішення він дізнався від представників КП "Київський метрополітен" 10.04.2015р., після чого подав до суду першої інстанції клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії рішення суду по даній справі. Відповідач зазначав, що копію оскаржуваного рішення від 27.01.2015р. представник відповідача зміг отримати лише 24.04.2015р. та просив суд строк апеляційного оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015р. продовжити, так як пропущено з незалежних від нього поважних причин.

Розглянувши дане клопотання, суддя-доповідач вважає його таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Виходячи зі змісту статті 53 ГПК України, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Як слідує з відмітки, що міститься на зворотній сторінці оригіналу оскаржуваного рішення від 27.01.2015р. (а.с. 82, том 1) місцевий господарський суд надіслав копії такого рішення сторонам судового процесу - 04.02.2015р., тобто в межах процесуального строку.

Так відповідно до п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 місцем проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2015р. про порушення провадження у справі (а.с. 1-2, т. 1), ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.01.2015р. (а.с. 67-68, т. 1) місцевий господарський суд направляв відповідачу на адресу: 04073, м. Київ, АДРЕСА_1, яка міститься у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №19884981 від 13.01.2015р. (а.с. 60, т. 1) та у позовній заяві.

Водночас, як слідує з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 9-10, 71-72, т. 1) причинами неотримання відповідачем процесуальних документів місцевого господарського суду є обставини, які перебували під впливом відповідача, адже, згідно довідок про причини повернення ухвал Господарського суду міста Києва від 15.12.2015р., 20.01.2015р. значиться - «за закінченням встановленого строку зберігання» та «за зазначеною адресою не знаходиться».

При цьому, слід зазначити, що відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, копію оскаржуваного рішення суд першої інстанції надіслав відповідачу також на адресу: 04073, м. Київ, АДРЕСА_1, а як слідує з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 90-91, том 1) причиною неотримання відповідачем копії оскаржуваного рішення знову ж таки є обставини, які перебували під впливом відповідача, адже, згідно довідки про причини повернення рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015р. значиться - "не проживає" .

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, а його посилання про те, що він дізнався 10.04.2015р. про оскаржуване рішення від представників КП "Київський метрополітен", як на підставу поважності пропущеного строку на апеляційне оскарження, не підкріплені жодними доказами та є неспроможними.

У відповідності до статті 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з вимогами статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

При цьому, посилання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на те, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущено, оскільки тільки 24.04.2015р. представник скаржника зміг отримати копію оскаржуваного рішення, не приймається апеляційним господарським судом до уваги з огляду на наступне.

Дійсно представник відповідача отримав копію оскаржуваного рішення 24.04.2015р., про що міститься підпис представника на зворотній сторінці заяви (а.с. 107, т. 1). Проте матеріали справи містять клопотання відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, зареєстроване загальним відділом документального забезпечення місцевого господарського суду - 10.04.2015р., сам же представник відповідача ознайомився з матеріалами справи лише 17.04.2015р., між тим апеляційну скаргу подав 27.04.2015р.

Отже, колегія суддів зазначає, що скаржником не надано доказів того, що він не мав можливості вчасно здійснити відповідні процесуальні дії, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер.

Крім того, колегія суддів зазначає, що скаржник не був позбавлений можливості ознайомлюватись з матеріалами справи в ході розгляду позовної заяви, так як про розгляд самої позовної заяви скаржник був обізнаний, оскільки повідомлявся судом належним чином, про що зазначалось вище.

Враховуючи вищезазначене, оскільки скаржником не зазначена будь-яка поважна причина пропуску встановленого законом процесуального строку на подання апеляційної скарги, клопотання про поновлення строку є таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відхилення суддею-доповідачем клопотання про поновлення строку для подання апеляційної скарги, апеляційна скарга не приймається до розгляду та підлягає поверненню скаржнику на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Крім того, згідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 97, Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015р. у справі №910/27868/14 з доданими документами повернути без розгляду.

2.Повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 з державного бюджету України судовий збір в сумі 609,00 грн., сплачений в зв'язку з подачею апеляційної скарги згідно Квитанції №6 від 27.04.2015р.

3.Копію ухвали апеляційного господарського суду направити учасникам провадження.

4.Матеріали справи 910/27868/14 повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Чорна