РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015Справа №910/5772/15-г

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Ісма Київ»
простягнення 109 474 669 грн 07 коп.
Представники:
від прокуратури:
від позивача: Павловський О.М. - представник за довіреністю від 23.03.2015
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.03.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісма Київ» про стягнення 109 474 669 грн 07 коп. заборгованості за кредитним договором № 929/980-ЮО від 26.02.2013, в тому числі 75 000 000 грн 00 коп. заборгованості по кредиту, 1 784 383 грн 56 коп. поточної заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, 25 050 000 грн 07 коп. простроченої заборгованості по процентам за користування кредитними коштами та 7 640 285 грн 44 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами кредитного договору № 62-2013 від 29.05.2013 не виконав взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту та сплати відсотків, у зв'язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 75 000 000 грн 00 коп., прострочена заборгованості зі сплати процентів у розмірі 25 050 000 грн 07 коп. та поточна заборгованості зі сплати процентів у розмірі 1 784 383 грн 56 коп., крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано пеню за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у розмірі 1 699 874 грн 49 коп. та пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 5 940 410 грн 95 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2015 порушено провадження у справі № 910/5772/15-г, розгляд справи призначений на 06.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 розгляд справи відкладено на 12.05.2015, у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та неподанням сторонами витребуваних доказів.

25.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

26.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 розгляд справи відкладено на 23.04.2015, у зв'язку із задоволенням клопотання представника відповідача та неподанням останнім витребуваних доказів.

Представник відповідача у судове засідання 12.05.2015 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 019.

У судове засідання 12.05.2015 з'явився представник позивача та надав усні пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 12.05.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

26.02.2013 між Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» (банк за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісма Київ» (позичальник за договором) укладено кредитний договір № 929/980-ЮО, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 30 000 000 грн 00 коп., починаючи з 26 лютого 2013 року на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 8.8 кредитного договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного повернення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій і до повного виконання усіх умов даного договору.

У відповідності до пункту 1.2 кредитного договору строк дії кредитної лінії встановлено з 26 лютого 2013 року до 25 лютого 2014 року.

Дата повернення кредиту - 25 лютого 2014 року включно (пункт 1.3. кредитного договору).

Пунктом 1.5. кредитного договору процентну ставку за користування кредитними коштами визначено у розмірі 33,4 %.

В подальшому між сторонами укладалися договори про внесення змін до кредитного договору № 929/980-ЮО від 26.02.2013,відповідно до яких змінювались умови кредитного договору, а саме:

- договором про внесення змін № 1 від 28.02.2013 збільшено суму відновлювальної відкличної кредитної лінії до 70 000 000 грн 00 коп. та змінено дату початку видачі кредитних коштів на 28.02.2013 року;

- договором про внесення змін № 2 від 20.09.2013 збільшено суму відновлювальної відкличної кредитної лінії до 75 000 000 грн 00 коп. та змінено дату початку видачі кредитних коштів на 26.02.2013 року;

- договором про внесення змін № 4 від 25.02.2014 змінено строк дії кредитної лінії на період з 26.02.2013 до 25.05.2015 та дату повернення кредиту на 24.05.2014 року;

- договором про внесення змін № 7 від 26.05.2014 змінено строк дії кредитної лінії на період з 26.02.2013 до 21.11.2015 та дату повернення кредиту на 21.11.2014 року.

Відповідно до пункту 3.5 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту, щоденно за фактичну кількість днів у періоді. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод «факт/факт». У випадку прострочення погашення кредиту, проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту погашення кредиту.

Згідно з пунктом 3.6. кредитного договору проценти сплачуються в такому порядку: щомісяця до 25 числа включно, місяця, наступного за місяцем користування коштами, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту та своєчасно з остаточним поверненням кредиту, шляхом безготівкового перерахування на рахунок.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з нормами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов договору відповідачу було надано кредит на умовах, передбачених укладеним між сторонами кредитним договором № 929/980-ЮО від 26.02.2013, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами № 2273 від 26.02.2013 на суму 30 000 000 грн 00 коп., № 9463 від 28.02.2013 на суму 34 000 000 грн 00 коп., № 6554 від 01.03.2013 на суму 3 702 000 грн 00 коп., № 2507 від 23.09.2013 на суму 7 298 000 грн 00 коп. та розпорядження на видачу кредитних коштів.

Судом встановлено, що позичальник в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим в останнього виникла прострочена заборгованість з повернення кредиту у розмірі 75 000 000 грн 00 коп., поточна заборгованість за процентами у розмірі 1 784 383 грн 56 коп. та прострочена заборгованість за процентами у розмірі 25 050 000 грн 07 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів повернення кредиту у розмірі 75 000 000 грн 00 коп. та сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 26 834 383 грн 63 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з повернення кредиту у розмірі 75 000 000 грн 00 коп., простроченої заборгованості зі сплати процентів у розмірі 25 050 000 грн 07 коп. та поточної заборгованості зі сплати процентів у розмірі 1 784 383 грн 56 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 929/980-ЮО від 26.02.2013, позивачем нараховано відповідачу пеню за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у розмірі 1 699 874 грн 49 коп. та пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 5 940 410 грн 95 коп.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується щоденно.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені та штрафу) відповідно до умов пункту 5.3 кредитного договору.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів по кредиту у розмірі 7 640 285 грн 44 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 28.12.2014, № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн 00 коп.

Нормами пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 732 Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 124 від 20.11.2014 розпочато виведення Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Враховуючи викладене та виходячи з розміру заявлених позовних вимог у сумі 109 474 669 грн 07 коп., витрати по сплаті судового збору до державного бюджету в розмірі 73 080 грн 00 коп. покладаються на відповідача.

Kеруючись ст. 43, ч. 1, 3 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісма Київ» (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 111/113, кв. 2, ідентифікаційний код 38237507) на користь Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» (м. Київ, вул. Солом'янська, 33, ідентифікаційний код 34353904) заборгованість по кредиту у розмірі 75 000 000 (сімдесят п'ять мільйонів) грн 00 коп., поточну заборгованість за процентами у розмірі 1 784 383 (один мільйон сімсот вісімдесят чотири тисячі триста вісімдесят три) грн 56 коп., прострочену заборгованість за процентами у розмірі 25 050 000 (двадцять п'ять мільйонів п'ятдесят тисяч) грн 07 коп. та пеню у розмірі 5 940 410 (п'ять щільнів дев'ятсот сорок тисяч чотириста десять) грн 95 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісма Київ» (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 111/113, кв. 2, ідентифікаційний код 38237507) в дохід Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 15.05.2015

Суддя Н.Б. Плотницька