ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.05.15р. Справа № 904/3544/15

За позовом Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

до Житлово-будівельного кооперативу № 28, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за теплову енергію

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Сорока В.М., дов. №00.01.0158 від 15.04.15р.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу № 28 про стягнення основного боргу в розмірі 63 339,60грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору №192 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання за відсутності у споживача засобів обліку від 25.10.1999р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії за грудень 2004р.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повернутим конвертом "Укрпошта" (а.с.16-17), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

13.05.2015 року по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.1999р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) був укладений договір №192 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання за відсутності у споживача засобів обліку.

Згідно п.1.1. договору постачальник зобов"язався здійснювати відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення та вентиляції і здійснювати централізоване гаряче водопостачання на об"єкти споживача, за адресою: пр. Аношкіна, 3.

Відповідно до п.1.2. договору планове середньомісячне споживання теплової енергії на опалення та вентиляцію, витрати гарячої та холодної води у системі центрального гарячого водопостачання характеризуються показниками, передбаченими в таблиці №1.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що нарахування оплати за теплову енергію, гарячу та холодну воду здійснюється постачальником на підставі документа, затвердженого відділом цін облвиконкому або іншим уповноваженим держадміністрацією органом.

Згідно п.3.1. договору споживач зобов"язується здійснювати передплату за теплову енергію, гарячу та холодну воду у безакцептному порядку по рахункам (або іншим платіжним документом) постачальника, що надходять не раніше 5-го числа оплачуваного місяця.

Договір укладено на строк з 25.10.1999р. по 25.10.2000р. Якщо не пізніше 6-ти місяців до закінчення строку дії договору жодна із сторін не виявить бажання розірвати його, строк дії договору автоматично вважається продовженим на один рік (п.5.1. договору).

Відповідно до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Позивач, посилаючись на акт звірки взаєморозрахунків №192 від 18.05.2004р., стверджує, що поставив відповідачу теплову енергію у грудні 2004р. на загальну суму 63 339,60грн., однак останній не розрахувався за поставлену теплову енергію.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами факт постачання відповідачу теплової енергії у грудні 2004р. на загальну суму 63 339,60грн.

Посилання позивача на акт звірки взаєморозрахунків №192 від 18.05.2004р. як на доказ поставлення теплової енергії у грудні 2004р. суд вважає безпідставними, оскільки акт звірки є тільки документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов"язань сторін підтверджуються первинними документами (документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33-34, ст.ст.49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу у позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Повне рішення складено 15.05.2015р.

Суддя В.І. Петрова