ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р.Справа № 916/436/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників:

від прокуратури - Закернична І.П. - посвідчення №031666,

від позивача - Гуцол Є.В. - за довіреністю,

від відповідача - не з'явився,

від третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми «Проксіма» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

на рішення господарського суду Одеської області від 22 травня 2014 року

у справі №916/436/14

за позовом Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Приморської сільської ради

до відповідача Виробничо-комерційної фірми «Проксіма» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Відділу Держземагенства у місті Білгород-Дністровському Одеської області

про внесення змін до договору оренди землі,

встановив:

У лютому 2014 року заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора (далі-прокурор) в інтересах держави в особі Приморської сільської ради (далі-позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до виробничо-комерційної фірми «Проксіма» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі-відповідач) про внесення змін до договору оренди землі від 28.12.2001р., укладеного між сторонами у справі, зареєстрованого Приморською сільською радою Білгород-Дністровського району, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №4 від 28.12.2001р., яким передано у строкове платне користування терміном на 45 років земельну ділянку загальною площею 78,0337 га (в тому числі поверхня води ставка - 57,7071 га, прибережно-захисна смуга - 20,3266 га) із земель водного фонду та земель Приморської сільської ради для риборозведення та сінокосіння і будівництва та обслуговування комплексів по догляду за об'єктами водоохоронних зон та прибережно-захисних смуг в районі сіл Приморське-Вільне, а саме:

-доповнити Розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.3: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1771241,72 грн. (один мільйон сімсот сімдесят одна тисяча двісті сорок одна гривня сімдесят дві копійки)»;

-викласти п.2.5 у наступній редакції: «Сума орендної плати розрахована у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 141699,34 грн. на рік. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій безготівковій формі».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20 березня 2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача відділ Держземагенства у місті Білгород-Дністровському Одеської області.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22 травня 2014 року (головуючий суддя Степанова Л.В., судді Горячук Н.О., Мостепаненко Ю.І.) позов заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора задоволено, внесено зміни до договору оренди земельної ділянки від 28.12.2001р., укладеного між Приморською сільською радою та ВКФ «Проксіма» у вигляді ТОВ, зареєстрованого Приморською сільською радою Білгород - Дністровського району Одеської області у Книзі державної реєстрації договорів оренди землі за №4 від 28.12.2001р.; доповнено Розділ 1 договору оренди земельної ділянки («Предмет договору») від 28.12.2001р. пунктом 1.3: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1771241,72 грн.»; викладено п.2.5 договору оренди земельної ділянки від 28.12.2001р. у наступній редакції: «Сума орендної плати розрахована у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 141699,34 грн. на рік. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій безготівковій формі», а також стягнуто з ВКФ «Проксіма» у вигляді ТОВ до державного бюджету України судовий збір у розмірі 1218 грн.

Рішення суду обґрунтовано положеннями ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України, ст.188 Господарського кодексу України, ст.288 Податкового кодексу України, ч.ч.1, 2 ст.21 Закону України «Про оренду землі», ч.5 ст.5, п.2 ч.1 ст.13, ст.18, ч.2 ст.20 Закону України «Про оцінку земель».

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідач у встановлений законодавством термін не надав відповіді на пропозицію позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Як зазначає скаржник, ним не було отримано жодних повідомлень від Орендодавця (Приморської сільської ради) щодо перегляду розміру орендної плати, а також не було отримано проектів додаткових угод до договору оренди земельної ділянки.

Договором оренди земельної ділянки від 28.12.2001р., укладеним між Приморською сільською радою та ВКФ «Проксіма» у вигляді ТОВ, не передбачено такої підстави для внесення змін до договору як зміна нормативної грошової оцінки.

Жодна з норм, вказаних позивачем, не містить прямого припису про обов'язковість зміни умов договору оренди земельної ділянки в частині розміру орендної плати в разі прийняття орендодавцем рішення про затвердження нової нормативної грошової оцінки переданих в оренду земель.

Крім того, на думку скаржника, відсутні зазначені вище приписи про обов'язкову зміну орендної плати і в нормах Податкового кодексу України.

Також, як зазначає скаржник в апеляційній скарзі, безпідставними є посилання суду на приписи статей 288, 289 Податкового кодексу України, оскільки це правило стосується саме встановлення розміру орендної плати, а не її зміни, тобто ці норми застосовуються під час укладання договору, а не протягом його виконання, що має місце в спірних правовідносинах.

Взагалі, жодною з норм Податкового кодексу України не передбачено обов'язку вносити зміни в договір у разі, якщо після його укладення змінився розмір нормативної грошової оцінки.

Скаржник вважає, що позивачем при розгляді справи судом першої інстанції не доведено обставин, з якими закон пов'язує можливість примусового внесення змін у спірний договір оренди.

Відповідач у своїй скарзі посилається на постанову Верховного Суду України від 20.08.2013р. у справі №3-21гс13, згідно якої суд визнав обґрунтованими вимоги про збільшення орендної плати у зв'язку зі збільшенням нормативної грошової оцінки, оскільки умовами договору оренди земельної ділянки було передбачено, що «орендна плата підлягає індексації відповідно до індексації грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством». В наведеному прикладі збільшення нормативної грошової оцінки землі було дійсно передбачено договором в якості підстави для збільшення розміру орендної плати.

Зміна умов договору без годи сторін допускається, але лише в двох випадках-коли це прямо встановлено Законом, або договором, однак в даному випадку (у справі №916/436/14) такі підстави відсутні.

Позивачем не зазначено способу внесення змін до договору, але господарський суд задовольнив позов шляхом викладення вимог в іншій редакції та доповнення розділів договору, замість можливого укладення додаткової угоди, що, в свою чергу, надало б змогу відповідачу дізнатися про вказані зміни та уникнути в подальшому загрози розірвання договорів оренди в односторонньому порядку з підстав невиконання умов договору.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю передбачених законодавством та умовами договору оренди земельної ділянки підстав для змін і доповнень розділів договору про зміну розміру орендної плати без відповідного волевиявлення відповідача, а також, зважаючи на те, що спірним договором оренди земельної ділянки чи законом зміна нормативної грошової оцінки землі не передбачена, як підстава для внесення змін до договору, скаржник вважає рішення суду першої інстанції помилковим та таким, що підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор її не визнав, зазначивши наступне.

Є безпідставними посилання скаржника щодо неотримання ним жодних повідомлень від позивача стосовно перегляду розміру орендної плати та неотримання ним проектів додаткових угод, оскільки надсилання орендарю (відповідачу) пропозицій про внесення змін до договору оренди є виключним правом, а не обов'язком орендодавця (позивача). Недотримання вимог ч.2 ст.188 Господарського кодексу України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє заінтересовану особу права звернутися до суду з позовом про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.

Крім того, прокурор вважає, що скаржником наводиться невірне тлумачення висновків Верховного Суду України, які викладені у постанові №3-43гс13, оскільки спір у даній справі стосується проведенню індексації нормативної грошової оцінки земель, а не проведення нової нормативної грошової оцінки земель.

14.04.2015р. від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області справи №495/1158/15-а за адміністративним позовом ВКФ «Проксіма» у вигляді ТОВ до Приморської сільської ради та Відділу Держземагенства у місті Білгород-Дністровському Одеської області про скасування рішення Приморської сільської ради №661-VI від 24.12.2013р.

Вказане клопотання залишено судовою колегією без задоволення.

Скаржник в засіданнях суду апеляційної інстанції наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в ній.

Прокурор в судових засіданнях заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи їх безпідставними, а рішення господарського суду законним та обґрунтованим.

Представник позивача не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, але в засіданнях суду заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Третя особа не скористалася своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу та не забезпечила явку свого представника в судові засідання, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача та прокурора, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.12.2001р. на підставі рішення сесії Приморської сільської ради №523-ХХІІІ від 22 травня 2001 року між Приморською сільською радою (Орендодавець) та Виробничо-комерційною фірмою «Проксіма» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 15 років земельну ділянку із земель водного фонду Приморської сільської ради, загальною площею 78,0337 га, у тому числі поверхневих вод- 57,7071 га і прибережної захисної смуги- 20,3266 га, розташовану на землях Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області для риборозведення, сінокосіння і будівництв та обслуговування комплексів по догляду за об'єктами водоохоронних зон та прибережної захисної смуги в районі сіл Приморське-Вільне, згідно з планом (схемою) землекористування, який є невід'ємною частиною договору (п.1.1 договору).

Вказаний договір зареєстрований у Приморській сільській раді Білгород-Дністровського району, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №4 від 28.12.2001р.

Пунктом 2.5 договору встановлено, що загальна сума оренди складає 76870 грн. 95 коп.

Пунктом 4.2 договору оренди сторони передбачили, що Орендодавець має право вимагати від Орендаря збільшення розміру орендної плати у разі збільшення відповідно до законодавства України розмірів земельного податку та з інших мотивів.

Відповідно до п.6.1 договору оренди зміна його умов можлива за взаємною згодою сторін. При цьому, будь-які зміни або доповнення до цього договору здійснюються в письмовій формі та підписуються належним чином уповноваженими представниками сторін у разі, якщо з будь-яких причин положення цього договору є недійсними, недіючими, незаконними або такими, що не мають юридичної сили, це не впливає на дійсність або юридичну силу будь-якого або усіх інших положень цього договору (п.6.4 договору).

17.06.2008р. на підставі рішення сесії Приморської сільської ради №1508-V від 03.06.2008р. між Приморською сільською радою (Орендодавець) та виробничо-комерційною фірмою «Проксіма» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (Орендар) було укладено договір про внесення змін до договору оренди, яким були внесені наступні зміни до договору оренди земельної ділянки від 28.12.2001р.:

пункт 1.1 розділу1 договору від 28.12.2001р. викладено у наступній редакції: «Орендодавець на підставі рішення сесії Приморської сільської ради №523-ХХІІІ від 22.05.2001р. та №1508-V від 03.06.2008р. надає, а Орендар приймає в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 45 (сорок п'ять) років земельну ділянку із земель водного фонду Приморської сільської ради, загальною площею 78,0337 (сімдесят вісім цілих триста сім десятитисячних) га, розташовану на землях Приморської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області для риборозведення, сінокосіння і будівництв та обслуговування комплексів по догляду за об'єктами водоохоронних зон та прибережної захисної смуги (після їх встановлення) і закладів відпочинку в районі сіл Приморське-Вільне, згідно з планом (схемою) землекористування, який є невід'ємною частиною договору»;

пункт 2.5 розділу 2 договору від 28.12.2001р. викладено у наступній редакції: «Сума орендної плати на рік складає 6149 (шість тисяч сто сорок дев'ять) грн. 85 коп. Орендна плата, враховуючи невиплачену підлягає індексації відповідно до чинного законодавства України. Розрахунок орендної плати додається до договору. Умови цього договору щодо розміру орендної плати можуть бути змінені у відповідності до чинного законодавства України за згодою сторін шляхом укладення відповідних додаткових угод до цього договору».

Виконавчий комітет Приморської сільської ради у червні 2013 року звертався з листом №517 до директора ВКФ «Проксіма» у вигляді ТОВ щодо перегляду розміру орендної плати та укладання відповідних додаткових угод до договорів оренди за земельні ділянки.

Також, в наявних матеріалах справи міститься копія листа Приморської сільської ради №540 від 24.06.2013р., направлений на адресу директора ВКФ «Проксіма» у вигляді ТОВ, яким позивач повідомив просив відповідача у 10-ти денний термін з дня отримання цього листа укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки в зв'язку з тим, що згідно затвердженої рішенням Приморської сільської ради №127-VI від 18.03.2011р. нормативної грошової оцінки землі, суттєво збільшився розмір орендної плати за землю, яка перебуває у користуванні ВКФ «Проксіма» та підлягає оплаті до бюджету Приморської сільської ради.

Із змісту вказаного листа вбачається, що відповідача було попереджено про необхідність врегулювання питання щодо укладання додаткової угоди у встановлений термін та у разі ухилення від такого врегулювання про можливість вирішення зазначеного чинного законодавства.

Вказані листи залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Колегія суддів, дослідивши докази у справі, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 651, 652 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Ст.632 ЦК України передбачено застосування у встановлених законом випадках цін (тарифів, ставок тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Ст.654 ЦК України унормовано, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За приписами ст.13 вказаного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як визначено ст.15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата.

Згідно зі ст.21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі не досягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтями 5, 13, 15, 18 Закону України «Про оцінку земель» встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. За результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.

Положенням статей 20, 23 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що дані про нормативно грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

В матеріалах справи міститься витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №863 від 15.01.2014р., відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 780337,00 кв.м., розташованої за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Приморська сільська рада (за межами населених пунктів), користувачем якої є ВКФ «Проксіма» у вигляді ТОВ, складає 1771241,72 грн.

При цьому згідно довідки - розрахунку, копія якої міститься в матеріалах справи, розмір орендної плати за земельну ділянку площею 78,0337 га для риборозведення, сінокосіння та будівництва і обслуговування комплексів по догляду за об'єктами водоохоронних зон та прибережно-захисних смуг (після їх встановлення), закладів відпочинку в районі сіл Приморське-Вільне, складає 141699,34 грн. на рік.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №5009/3430/12 від 03.12.2013р., нормативна грошова оцінка земель є основною для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативного грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Ст.288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, а розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума не може бути меншою трикратного розміру земельного податку та не може перевищувати 12% нормативно грошової оцінки.

Отже, чинним законодавством передбачена можливість зміни умов договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом, а оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати визначена підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Крім того, положеннями п.2.18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» передбачено, що вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору.

Пунктом 2.19 цієї Постанови встановлено, що у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Виходячи з викладеного, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що внесення змін щодо розміру орендної плати у договір оренди земельної ділянки від 28.12.2001р. у зв'язку з проведенням нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідає і вимогам чинного законодавства, і умовам укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки.

При розгляді справи судом апеляційної інстанції відповідачем не надано ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів, які б спростували висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, та всупереч вимог ст.33 Господарського процесуального кодексу України не доведені ті обставини, на які відповідач посилався, як на підставу своїх вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 22 травня 2014 року у справі №916/436/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 18.05.2015р.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

Таран С.В.