ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2015 р.Справа № 916/1493/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 від 14.09.2006)

від відповідачів:

- ПАТ "Укрсоцбанк": не з'явися

- ПП "ЄС-СЕРВІС": не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

на рішення господарського суду Одеської області від " 04" березня 2015 року, повний текст якого складено та підписано " 10" березня 2015 року

по справі № 916/1493/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідачів

- Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

- Приватного підприємства "ЄС-СЕРВІС"

про визнання договору поруки припиненим

В С Т А Н О В И В :

18.04.2014 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" та Приватного підприємства "ЄС-СЕРВІС" про визнання припиненим договору поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008 року укладеного між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку „УКРСОЦБАНК" (правонаступником якого є ПАТ „УКРСОЦБАНК"), ПП „ЄС-СЕРВІС" та ФОП ОСОБА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог ФОП ОСОБА_1 посилається на те, що договір поруки, в якому не встановлено строк припинення поруки, є припиненим з 21.02.2012 року на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки Кредитор - ПАТ „УКРСОЦБАНК" протягом 6 місяців від дня настання строку виконання боржником - ПП „ЄС-СЕРВІС" основного зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитним договором, не пред'явив вимогу до поручителя - ФОП ОСОБА_1

11.06.2014 року позивачем в порядку ст.22 ГПК України було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати припиненим договір поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008 року, укладений між АКБ СР „УКРСОЦБАНК" (правонаступник ПАТ „УКРСОЦБАНК"), ПП „ЄС-СЕРВІС" та ФОП ОСОБА_1 з 26.02.2012 року на підставі п. 4 ст. 559 ЦК України (т.1 а.с.125-126).

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.06.2014 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.10.2014 року у позові ФОП ОСОБА_1 до ПП „ЄС-СЕРВІС" та АКБ СР „УКРСОЦБАНК" про визнання договору поруки припиненим - відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2014 року по даній справі, касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Господарського суду Одеської області від 18.06.2014 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 28.10.2014 у справі №916/1493/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи, рішенням господарського Одеської області від 04.03.2015 року по справі № 916/1493/14 (суддя Никифорчук М.І.), позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано Договір поруки №06-09/1430 від 25.07.2008 року, укладений між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК", повним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК", Приватним підприємством "ЄС-СЕРВІС" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 припиненим з 26 лютого 2012 року. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 609 грн. Стягнуто з Приватного підприємства "ЄС-СЕРВІС" на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 609 грн.

Такий висновок суду мотивований тим, що викладені у позовній заяві вимоги позивача про визнання припиненим з 26.02.2012 року Договору поруки №06-09/1430 від 25.07.2008 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Місцевим господарським судом зазначено, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, у відповідності до норм цивільного законодавства не заборонений законом. Також судом першої інстанції відмовлено у клопотанні ПАТ "УКРСОЦБАНК" про припинення провадження по справі з підстав того, що наявність третейського рішення суду не позбавляє можливості поручителя звернутися до суду за захистом свого права з підстав передбачених п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати і припинити провадження по даній справі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, в зв'язку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За твердженням апелянта, місцевим господарським судом під час прийняття оскаржуваного рішення, невірно застосовані положення ч.1 ст. 559 ЦК України в контексті фактичних доказів у справі, оскільки закон пов'язує припинення поруки з зміною зобов'язання, забезпеченого порукою, а не зміною будь-яких умов кредитного договору. Як зазначає апелянт, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо визнання обґрунтованою правову позицію позивача, що лист-претензія № 501.5-13/67-5116 від 18.07.2011 року - це і є вимога про дострокове повернення кредиту. Однак зі змісту прохальної частини зазначеного листа вбачається, що Банк просить погасити лише суму заборгованості та це не є вимогою про погашення боргу, а тому застосування положення ч.4 ст. 559 ЦК України про припинення договору поруки з 26.12.2012 року, на думку скаржника - є безпідставною.

Крім того скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було розглянуто заяву ПАТ "УКРСОЦБАНК" відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України про застосування строків позовної давності, оскільки позовна заява про визнання договору поруки припиненим з 26.12.2012 року, була подана ФОП ОСОБА_1 лише 18.04.2014 року, після спливу 3-х років позовної давності.

Також апелянт вважає помилковим висновок місцевого господарського суду відносно залишення без задоволення зави ПАТ "УКРСОЦБАНК" про припинення провадження по справі на підставі п.5 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки даний спір між сторонами у відповідності до третейського застереження підлягає розгляду в третейському суді.

Відповідач - ПП "ЄС-СЕРВІС" в судове засідання 07.05.2015 року не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Водночас 05.05.2015 року через канцелярію суду від ліквідатора ПП "ЄС-СЕРВІС" надійшла заява про можливість проведення розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК", призначеної на 07.05.2015 року за його відсутністю, яка колегією суддів задоволено.

Відповідач - Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК" також в судове засідання 07.05.2015 року не з'явився хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Однак, 06.05.2015 року до канцелярії Одеського апеляційного господарського суду надійшла телеграма від представника ПАТ "УКРСОЦБАНК", в якій останній просив відкласти розгляд справи у зв'язку неможливістю прибуття в судове засідання 07.05.2015 року. У задоволенні клопотання колегією суддів відмовлено, оскільки відповідачем не додано жодного документу в підтвердження доводів, щодо поважності причини відсутності представника ПАТ "УКРСОЦБАНК" в судовому засіданні 07.05.2015 року, а тому розгляд апеляційної скарги відбувся за відсутністю належним чином повідомленого представника відповідача.

Позивачем надано до суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому він в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу ПАТ "УКРСОЦБАНК" без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим та відповідаючим матеріалам справи.

05.05.2015 року від представника ПАТ "УКРСОЦБАНК" надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, відповідно до яких просив долучити їх до матеріалів справи та прийняти до уваги при її розгляді. Зазначені пояснення залучені колегією суддів до матеріалів справи.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, пояснення до неї та заперечення на апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не зв'язана з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено під час попереднього розгляду справи та підтверджено в ході апеляційного провадження, 28.07.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", (кредитор) та ПП "ЄС-Сервіс" (позичальник) укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №08-660/117-304 (надалі - кредитний договір), за умовами якого кредитор зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (кредит) (т.1 а.с.10-18).

Відповідно до п. 1.1.1 кредитного договору надання кредиту здійснюється окремими частинами (траншами) зі сплатою 14,5% процентів річних за кредитом та комісій в розмірі та в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору, який є невід'ємною складовою частиною цього договору (тарифи), в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 660190 доларів США з наступним порядком надання траншів кредиту, а саме по мірі потреби.

Згідно з п. 2.2 кредитного договору кредит вважається наданим у момент (день) списання суми траншу кредиту з позичкового рахунку, зазначеного у п. 2.1 цього договору, на підставі письмової заяви позичальника.

У п. 1.1.2 кредитного договору сторони погодили, що погашення кредиту має здійснюватись щомісячно рівними частинами, не пізніше 5 числа, починаючи з листопада 2008р. по червень 2013р. у сумі 11582,28 доларів США, а в липні 2013р. - 11582,32 доларів США, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 27.07.2013 на умовах, визначених цим договором.

Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем, у якому нараховані проценти, а також у день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі (п. 2.4 кредитного договору).

За умовами п. 1.3 кредитного договору кредит надається позичальнику на купівлю обладнання - цифрової друкарської машини XEROX IGEN 3 110 2008 року випуску згідно з договором №ТУ-18/08 від 11.03.2008, укладеним з ТОВ "ТЕРЕМ ГРАФІЧНІ СИСТЕМИ".

Згідно з п. 1.4 договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитором за цим договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором кредитор укладає:

- з позичальником договір застави майна - обладнання XEROX IGEN 3 110 2008 року випуску заставною вартістю 4167450 грн., що в еквіваленті складає 860545,55 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату підписання цього договору (п. 1.4.1 кредитного договору);

- з поручителем - ОСОБА_1, нотаріально посвідчений іпотечний договір трьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 73,3 м2 вартістю предмету іпотеки 659000 грн. (п. 1.4.2 кредитного договору).

25.07.2008 року між АКБ СР "Укрсоцбанк" (кредитор), ПП "ЄС-Сервіс" (позичальник) та ФОП ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки №06-09/1430 (надалі - договір поруки), за умовами п. 1.1 якого поручитель зобов'язався перед кредитором солідарно відповідати всім своїм майном, на яке згідно з чинним законодавством України може бути звернено стягнення, за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за договором невідновлювальної кредитної лінії №08-660/117-304 (договір кредиту) від 25.07.2008 року, а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту (т.1 а.с.19-20).

Пунктом 1.2 договору поруки зафіксовано, що Поручитель ознайомлений з умовами Договору кредиту, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має.

У разі невиконання Позичальником забезпечених порукою зобов'язань протягом 7 робочих днів від дати закінчення строку виконання зобов'язань за Договором кредиту, Поручитель доручає Кредитору здійснювати на підставі меморіальних ордерів, оформлених Кредитором, договірне списання грошових коштів з поточних рахунків Поручителя, відкритих ним в Одеському філіалі АКБ „УКРСОЦБАНК" в сумах, що підлягають сплаті за Договором кредиту щодо погашення заборгованості за кредитом, нарахованими процентами, комісіями, а також можливої неустойки (пені, штрафу) (п. 1.3 Договору).

За умовами п. 2.1 Договору, змістом забезпеченого порукою зобов'язання є:

- повернення кредиту в сумі 660 190,00 доларів США, з графіком погашення відповідно до умов договору кредиту та з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 24.07.2013 року, або в інший термін дострокового погашення у випадках, передбачених Договором кредиту (п. 2.1.1 Договору);

- сплата процентів за користування кредитом у розмірі 14,5% річних та комісій, визначених Договором кредиту (п. 2.1.2 Договору);

- сплата можливої неустойки (пені, штрафу), визначеної Договором кредиту (п. 2.1.3 Договору);

- інші витрати щодо задоволення вимог Кредитора за Договором кредиту (п. 2.1.4 Договору).

Відповідно до п. 3.1.1 Договору Поручитель зобов'язаний протягом одного робочого дня від дати отримання листа Кредитора про невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов'язання за Договором кредиту, виконати відповідне зобов'язання шляхом перерахування непогашеної суми кредиту на рахунок Кредитора, непогашеної суми процентів на рахунок Кредитора, непогашеної суми комісій на рахунок Кредитора, непогашеної суми неустойки (пені, штрафу) на рахунок Кредитора.

У разі невиконання Позичальником та Поручителем забезпеченого порукою зобов`язання, Поручитель зобов'язаний відповідати перед Кредитором разом із позичальником як солідарні боржники всім своїм майном, на яке - згідно з чинним законодавством України - може бути звернено стягнення.

Цей договір набирає чинності з моменту його укладання уповноваженими представниками сторін та діє до виконання у повному обсязі зобов'язань за Договором кредиту і цим договором (п. 6.1 Договору).

Згідно із ст.251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно із ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Умова договору поруки про дію поруки до виконання у повному обсязі зобов'язань за договором кредиту і договором поруки не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки ці події не є такими, що мають настати неминуче, а тому ця умова договору поруки не відповідає вимогам ст.252 ЦК України (аналогічної думки з аналогічних питань дотримується і Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин.).

З огляду на вищенаведене, договором поруки не був встановлений строк дії поруки.

Відповідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо Кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Як зазначалося вище, в пункті 3.2 Кредитного договору сторони встановили право Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „УКРСОЦБАНК" (правонаступником якого є ПАТ „УКРСОЦБАНК") вимагати від ПП „ЄС-СЕРВІС" дострокового виконання ним всіх своїх зобов'язань за вказаним договором протягом 30 календарних днів від дня отримання письмової вимоги про повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також можливої неустойки.

Реалізуючи це право, 18.07.2011 р. ПАТ „Укрсоцбанк" звернулося до директора ПП „ЄС-СЕРВІС" з письмовою вимогою - листом-претензією №501.5-13/67-5116 щодо повного погашення заборгованості за Кредитним договором, включаючи дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з моменту отримання вказаної вимоги (т.1 а.с.23-24). При цьому Банк в листі-вимозі зазначив, що станом на 20.07.2011 р. у ПП „ЄС-СЕРВІС" за кредитним договором наявна заборгованість у загальній сумі 661345,83 грн. і у випадку непогашення заборгованості після 30 днів до Вас та ПП „ЄС-СЕРВІС" будуть застосовані заходи примусового стягнення боргу у судовому порядку.

Зазначений лист 26.07.2011 року був отриманий ОСОБА_1 особисто, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та вважає, що доводи Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", заперечення і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Так, звертаючись до суду з позовом за захистом позивач посилався на невизнання банком його права, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України на припинення поруки у зв'язку із тим, що Кредитор - ПАТ „УКРСОЦБАНК" протягом 6 місяців від дня настання строку виконання боржником - ПП „ЄС-СЕРВІС" основного зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитним договором, не пред'явив вимогу до поручителя - ФОП ОСОБА_1

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав

та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне

право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом норм ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Визначений законодавцем у ч. 4 ст. 559 ЦК України термін "порука" використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводить те, що Кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання боржником основного зобов'язання не пред'явив вимогу до поручителя.

У відповідності до позиції ВГСУ, викладеною у постанові пленуму Вищого господарського суду України, від 24.11.2014, № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", у разі невизнання кредитором припинення поруки згідно із статтею 559 ЦК України поручитель має право звернутися до господарського суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена (п.4.1.5).

Відповідно до положення ч. 4 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі,

якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання боржником основного зобов'язання не пред'явив вимогу до поручителя, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін, слід дійти висновку про те, що у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Як було зазначено вище, п. 6.1 Договору поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008 року встановлено, що він набирає чинності з моменту його укладання уповноваженими представниками сторін та діє до виконання у повному обсязі зобов'язань за Договором кредиту і договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, письмова вимога про дострокове повернення кредитних коштів, а саме протягом 30 днів з моменту її отримання, була направлена на адресу ПП «ЄС-Сервіс» 18.07.2011 року та отримана останнім 26.07.2011 року, у зв'язку чим строк виконання основного зобов'язання наступив 25.08.2011 року.

Проте п. 1.1.2 кредитного договору сторони погодили, що погашення кредиту має здійснюватись щомісячно рівними частинами, не пізніше 5 числа, починаючи з листопада 2008р. по червень 2013р. у сумі 11582,28 доларів США, а в липні 2013р. - 11582,32 доларів США, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 27.07.2013 на умовах, визначених цим договором.

Таким чином, при направленні вимоги про стягнення заборгованості у відповідності до п. 3.2 Кредитного договору, Банк фактично змінив умови Договору в частині строку повернення кредитних коштів.

За таких обставин, у Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" право пред'являти вимогу до поручителя, а саме до ФОП ОСОБА_1 про виконання позичальником, ПП «ЄС-Сервіс» зобов'язання щодо повернення кредиту виникло протягом наступних шести місяців починаючи з 26.08.2011 року по 25.02.2012 року. Таку вимогу до Поручителя Банк пред'явив лише в листопаді 2013 року, звернувшись до третейського суду, тобто після спливу встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку.

Правовою позицією Верховний суд України від 21.012015 року у справі № 6-190 цс14 встановив, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Таким чином вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за Кредитним договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії Договору поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України. У зв'язку з чим, сплив шести місяців від дня настання строку виконання зміненого основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. (Правова позиція Верховного суду України від 17.09.2014 року по справі № 6-53цс14).

Зазначена вище позиція викладена у п.4.1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 24.11.2014, № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", а саме частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено, зокрема, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Умова договору про дію поруки до повного виконання забезпеченого зобов'язання не може розглядатися як установлення строку дії поруки. У цьому випадку відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору).

Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. При цьому сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов'язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (наприклад, після закінчення певного строку, починаючи від дати виконання зобов'язання за кредитним договором).

Колегія суддів апеляційної інстанції не приймає доводи скаржника, відносного того, що листом-претензією від 18.07.2011 року, Банк просить позичальника погасити лише суму заборгованості та не вимагає дострокового повернення кредиту протягом 30 календарних днів з моменту її отримання, з огляду на наступне.

З мотивувальної частини листа-претензії, є посилання на п.3.2.2.2 Кредитного Договору та вимога повернення кредиту у повному обсязі на протязі 30-ти денного строку. Крім того, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що Банк звертався до третейського суду до боржника про дострокове стягнення кредитних коштів, вимоги якого були задоволені.

Послання скаржника на те, що місцевим господарським судом були порушені приписи ст.267 ЦК України та не застосовані строки позовної давності, спростовується тим, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що про порушення права на припинення зобов'язання за Договором поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008 року, ФОП ОСОБА_1 дізнався у листопаді 2013 року, під час звернення ПАТ "Укрсоцбанк" до Третейського суду з позовом до поручителя.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції відносно відмови у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про припинення провадження по справі на підставі п.5 ч.1 ст.80 ГПК України з наступних підстав.

Пунктом 5 частиною 1 статті 80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Відповідно до п.5.1 Договору поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008 року, всі спори та непорозуміння , які можуть виникнути між сторонами у зв'язку укладанням та виконанням положень цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні уповноважених представників. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони керуються ст.5 ЗУ «Про третейські суди» (п.5.2).

ПАТ "Укрсоцбанк" реалізував своє право та звернувся до Третейського суду про стягнення заборгованості за Договором поруки.

Звернення до третейського суду є одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24 лютого 2004 року N 3-рп/2004). Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, стаття 6 Закону).

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України "Про третейські суди", є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України.

В частині першій статті 8 закону України "Про судоустрій і статус судів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

В пункті 4.2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (пункт 5 частини першої статті 80 ГПК). Таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. В останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК. Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то:,

- у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім;

- у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК.

Проте постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №13 "Про внесення змін і доповнень до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України" вказаний пункт було доповнено новим абзацом, згідно якого господарському суду слід мати на увазі, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Відтак, з урахуванням наведеного, право на звернення до суду за захистом своїх прав передбачене Конституцією України і не може бути заперечене, а розгляд спору в третейському суді є правом сторін та реалізується шляхом взаємного погодження вказаного питання між сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 12.02.2014 року по справі № 914/3638/13.

Враховуючи вищевикладене, оскільки Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" не звернувся з відповідним позовом до позивача, як до поручителя за Кредитним договором впродовж шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання, в даному випадку з 26.08.2011 року по 25.02.2012 року, Договір поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008 року припинив свою дію на підставі ч.4 ст.559 ЦК України.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 04.03.2015 року по справі № 916/1493/14 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічне акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „04" березня 2015 року по справі № 916/1493/14 залишити без змін.

3. Повернути Публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) надлишково сплачений судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 609,00 грн., згідно платіжного доручення № від 10.03.2015 року.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „08" травня 2015 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С.Петров