номер провадження справи 6/59/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

13.05.2015 Справа № 908/1914/15-г

За позовом Прокурора міста Маріуполя Донецької області (вул. Університетська, буд. 6, м. Маріуполь Донецької області, 87500) в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради (пр. Леніна, буд. 70, м. Маріуполь Донецької області, 87500)

До Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)

Приватного підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 87524)

Про стягнення солідарно 29 567 грн. 26 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від прокуратури: Тронь Г.М. - посвідчення №013451 від 03.12.2012р.

Від позивача: не з'явився

Від відповідача 1: не з'явився

Від відповідача 2: не з'явився

Розглянувши матеріали справи за позовом Прокурора міста Маріуполя Донецької області м. Маріуполь Донецької області в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради м. Маріуполь Донецької області, до Приватного підприємця ОСОБА_1 с. Червоне Першотравневого району Донецької області та Приватного підприємця ОСОБА_2 м. Маріуполь Донецької області, про стягнення солідарно 29 567 грн. 26 коп., суд

В С Т А Н О В И В:

Прокурор в інтересах позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідачів, на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.07.2008 року, заборгованість по орендній платі за період з 30.04.2014 року січень 2015 року в сумі 20 632 грн. 79 коп. та пеню в сумі 2 454 грн. 65 коп.

30.04.2015р. від прокурора поступила заява, в якої прокурор просить стягнути з відповідачів, на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.07.2008 року, заборгованість по орендній платі за період з 01.05.2014р. по 28.02.2015р. в сумі 18 506 грн. 57 коп. та пеню в сумі 2 831 грн. 14 коп. та припинити провадження у справі в частині стягнення заборгованості по орендної платі в сумі 8 229 грн. 55 коп.

Заява прокурора приймається судом, оскільки заявлена відповідно до ст. 22 ГПК України.

Від прокурора та позивача на адресу суду надійшли пояснення по суті спору, які залучені до матеріалів справи.

Другий відповідача надав суду відзив на позов, де вказав наступне: позовні вимоги пред'явлені до відповідача 2 безпідставно за наступними обставинами. На підставі рішення Маріупольської міської ради від 27.11.2007р. № 5/16-2964 між Маріупольською міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_1, приватним підприємцем ОСОБА_2, було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,2410 га по АДРЕСА_3, від 07.07.2008р. зареєстрованого у Маріупольському міському відділі Донецької філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 15.07.2008р. № 04.08.162.00384 (далі Договір). Між СПД ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує домовленість про сплату орендної плати за договором оренди земельної ділянки у рівних частинах. Відповідно до умов п. 4 Договору, орендна плата за землю сплачується орендарями у розмірі 3% від грошової оцінки за рік на рахунок місцевого бюджету Жовтневого району м. Маріуполя. Відповідач 2 фізична особа підприємець ОСОБА_2 своєчасно, відповідно до вимог договору, сплачував свою частину суми плати за оренду земельної ділянки. Про ухилення від сплати СПД ОСОБА_1 своєї частини з орендної плати за землю та виникнення заборгованості, відповідачу 2 стало відомо з квітня 2015 року. Відповідно до акту звірки розрахунку платежів з орендної плати за землю № 82 від 08.04.2015р. за період з 29.05.2009р. по 08.04.2015р. за договором оренди земельної ділянки від 15.07.2008р. № 04.08.162.00384, була виявлена заборгованість в сумі 18 506 грн. 57 коп. та пеня 3 009 грн. 01 коп. загальна сума заборгованості у сумі 21 515.58 грн. 58 коп. Вказана сума заборгованості виникла внаслідок несплати відповідачем 1 СПД ОСОБА_1 Таким чином на протязі усього періоду заборгованості з земельного податку відповідачем 2 сплачувалась своя частина суми з орендної плати, що підтверджується відповідними документами (копії податкових декларацій, виписки по поточному рахунку UniCreditBank). Згідно із статтею 93 Земельного кодексу України та статтею 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі право на строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч. 1 ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Підпункт 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлює. що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. Відповідно до підпункту 14.1.74. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами. Відповідно до пункту 286.6. статті 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників. визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території. На підставі договору купівлі продажу укладеного 20.04.2004р. посвідченого приватним нотаріусом Танаджи Г.Г. за № 958 Відповідачі СПД ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2 є співвласниками нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_3, в рівних частках. На підставі рішення Маріупольської міської ради від 27.11.2007р. № 5/16-2964 затверджені проекти землеустрою щодо відводу земельних ділянок і надані із земель житлової та громадської забудови в оренду строком на 10 років приватним підприємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2: - земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,2841 га для функціонування інфраструктури автомобільного та міського транспорту по АДРЕСА_3; - земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,2410 га для оптової торгівлі будівельними матеріалами по АДРЕСА_3. На підставі вказаного рішення Маріупольської міської ради укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,2410 га по АДРЕСА_3, від 07.07.2008р. зареєстрованого у Маріупольському міському відділі Донецької філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 15.07.2008р. № 04.08.162.00384. Враховуючи вищенаведене другий відповідач вважає, що заборгованості з орендної плати за вказаним договором у відповідача 2 ОСОБА_2 не існує. На підставі викладеного другий відповідач просить суд відмовити у задоволенні позивних вимог прокурора м. Маріуполя Донецької області в інтересах Маріупольської міської ради Донецької області до ПП ОСОБА_1, ПП ОСОБА_2 про стягнення солідарно суми 20 632 грн. 79 коп. заборгованості по орендній платі, в т.ч. пені в сумі 2 454 грн. 65 коп., у частини стягнення вказаної суми з відповідача - 2 СПД ОСОБА_2.

Розгляд справи відкладався.

13.05.2015 року розгляд справи продовжений та прийнято рішення.

В матеріалах справи міститься Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 13.05.2015р. № 20556968, в якому вказано, що Маріупольська міська рада знаходиться за адресою: пр. Леніна, буд. 70, м. Маріуполь Донецької області, 87500.

Також, в матеріалах справи містяться Спеціальні витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 20322858 від 25.03.2015 року, та № 20322914 від 25.03.2015 року, відповідно до яких Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2, а Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження у справі від 25.03.2015 року та про відкладення розгляду справи від 20.04.2015 року направлялись судом позивачу та відповідачам на зазначені вище адреси, що підтверджується вихідними реєстраційними номерами, які зазначені на зворотній стороні ухвал, виписками з журналу реєстрації вихідних документів та реєстрами на відправлення рекомендованої кореспонденції, які залучені до матеріалів справи.

На день розгляду справи поштове відділення не повернуло до суду примірники ухвал, які направлялись позивачу, першому та другому відповідачам.

Крім того, текст ухвал суду про порушення провадження у справі від 25.03.2015 року та про відкладення розгляду справи від 20.04.2015 року був розміщений на офіційному сайті господарського суду Запорізької області, про що свідчать відповідні копії витягів з сайту, оскільки листами № 04-16-83 від 20.01.2015р. та № 04-16-416 від 30.03.2015р. Запорізька дирекція УДППЗ „Укрпошта" повідомила про припинення приймання поштових відправлень на /з територію (ї) Донецької та Луганської областей.

Додатково, текст ухвал про порушення провадження у справі від 25.03.2015 року та про відкладення розгляду справи від 20.04.2015 року був направлений позивачу на адресу його електронної пошти, про що свідчать витяги з журналу реєстрації вихідної кореспонденції електронною поштою № 06-05/948 від 03.04.2015р. та № 06-051246 від 07.05.2015р., відповідно.

Про призначення судового засідання на 13.05.2015 року позивач був повідомлений телефонограмою, про що свідчить витяг з журналу реєстрації телефонограм та факсограм за № 02-17/84 від 06.05.2015р.

Про місце, день та час судових засідань перший відповідач був повідомлений телефонограмами, про що свідчать витяги з журналу реєстрації телефонограм та факсограм № 02-17/76 від 17.04.2015р. та № 02-17/92 від 13.05.2015р., відповідно.

За наявними у справі номерами телефонів другого відповідача господарському суду не вдалося передати телефонограму щодо призначення судового засідання на 20.04.2015 року о 12 годині 00 хвилин, про що було складено відповідний акт від 20.04.2015 року.

Про призначення судового засідання у справі на 13.05.2015 року о 14 годині 10 хвилин другий відповідач був повідомлений відповідною телефонограмою, про що свідчить витяг з журналу реєстрації телефонограм та факсограм № 02-17/83 від 06.05.2015 року.

Про те, що позивач та другий відповідач були обізнані про наявність в провадженні господарського суду Запорізької області даної справи свідчать також листи позивача вих. № 11-8/410 від 10.04.2015р. та вих. № 668 від 17.04.2015р., а також клопотання другого відповідача про відкладення розгляду справи та відзив на позов від 05.05.2015р.

Все вказане вище свідчить про те, що господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення сторін про наявність в провадженні суду даної справи, про день, місце та час судового засідання.

Позивач та відповідачі, повідомлені про місце, день та час розгляду справи, в порядку, передбаченому ГПК України, в судові засідання двічі не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, витребувані судом документи не надали.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у випадку, якщо відзив на позов та витребувані судом документі не надані.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представника прокуратури, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав:

07.07.2008 року між позивачем (орендодавцем по договору) та відповідачами (орендарем по договору) був укладений договір оренди земельної ділянки, з додатками (надалі - договір).

Відповідно до умов п. 1.1 договору, позивач , згідно рішення Маріупольської міської ради від 27.11.2007 року № 5/16-2964 надає, а відповідачі приймають в строкове платне користування земельну ділянку , яка знаходиться по АДРЕСА_3.

За умовами п. 2.1 договору, в оренду передається земельна ділянка площею 0,2410 га.

Згідно з п. 2.2 договору, на земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна: база оптової торгівлі, згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до умов п. 6.5 договору, передача земельної ділянки відповідачу здійснюється протягом 5 (п'яти) днів після державної реєстрації цього договору згідно з актом приймання - передачі об'єкту оренди.

Відповідно до заключної частини договору, він пройшов державну реєстрацію у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства „Центр державного земельного кадастру", про що книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04. від 15.07.2008р.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідачі прийняли в користування земельну ділянку площею: 0,2410 га, кадастровий номер № НОМЕР_2, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим печатками актом приймання - передачі земельної ділянки від 15.07.2008 року.

Відповідно до п. 3.1 договору, він укладений терміном на 10 (десять) років (до 27.11.2017 року).

Згідно з п. 4.1 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (без урахування коефіцієнту індексації на 2008 рік) становить 163,63 грн/м2.

За умовами п. 4.2 договору грошова оцінка земель м. Маріуполя встановлена рішенням Маріупольської міської ради № 708 від 28.09.2000 року (із змінами від 29.02.2008 року № 5/19-3330) та посвідчується довідкою (витягом) управління земельних ресурсів м. Маріуполя у Донецькій області встановленого зразка.

Відповідно до п. 4.3 договору, орендна плата за землю (платіж) згідно вищезазначених рішень сплачується відповідачами у грошовій формі у розмірі: до 01.01.2008 року - 2% від грошової оцінки земельної ділянки (за рік); з 01.01.2008 року - 3 % від грошової оцінки земельної ділянки (за рік) на рахунок: № 0052, код 13050500, отримувач - місцевий бюджет Жовтневого району м. Маріуполя, ГУДКУ у Донецькій області, МФО 834016, .

За умовами п. 4.4 договору, орендна плата за землю вноситься в базовий податковий (звітний) період щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

В п. 4.5 договору передбачено, що розмір орендної плати за земельну ділянку змінюється у разі індексації у встановленому законом порядку грошової оцінки. У разі індексації грошової оцінки земель міста Маріуполя, відповідачі зобов'язані вносити орендну плату у новому розмірі із дня індексації.

Згідно з п. 4.8 договору, обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням середньомісячного індексу інфляції, який ураховується при проведенні індексації грошової оцінки земель, згідно законодавства.

В заяві від 28.04.2015р. №120-1332-вих-15 прокурор просить стягнути з відповідачів, на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.07.2008 року, заборгованість по орендній платі за період з 01.05.2014р. по 28.02.2015р. в сумі 18 506 грн. 57 коп. та припинити провадження у справі в частині стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 8 229 грн. 55 коп.

Згідно з умовами п. 4.11 договору, у разі невнесення орендної плати в строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% від простроченої суми за кожний день прострочення, доки суму простроченої орендної плати не буде повністю сплачено, але не більше ніж 120 % річної облікової ставки НБУ, діючої на день виникнення боргу або на день погашення, в залежності від того, яка з цих величин буде більшою.

В заяві від 28.04.2015р. №120-1332-вих-15 прокурор просить стягнути з відповідачів пеню за період з 01.05.2014 року по 28.02.2015 року в сумі 2 831 грн. 14 коп., згідно наданого суду розрахунку.

Позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню повністю з наступних підстав:

Згідно до ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прокурор та позивач в розрахунку позовних вимог, який доданий до заяви про збільшення позовних вимог від 28.04.2015р. №120-1332-вих-15, вказують, що за спірний період з травня 2014р. по лютий 2015р. було нараховано орендної плати в сумі 51 299 грн. 26 коп., оплачено - 31 634 грн. 22 коп., не оплачено - 18 506 грн. 57 коп. Але, різниця між нарахованої сумою - 51 299 грн. 26 коп. та сумою оплати - 31 634 грн. 22 коп. фактично складає 19 665 грн. 04 коп. В той же час, в заяві від 28.04.2015р. №120-1332-вих-15 прокурор просить стягнути з відповідачів орендну плату в сумі 18 506 грн. 57 коп. Таким чином, суду не доведено суму заборгованості по орендної платі.

Крім цього, прокурор та позивач в розрахунку позовних вимог, який доданий до заяви про збільшення позовних вимог від 28.04.2015р. №120-1332-вих-15, вказують, що відповідачами оплачено суму 31 634 грн. 22 коп., але платіжних документів на підтвердження оплати саме в такій сумі та за вказані дати ні прокурор, ні позивач суду не надали. В письмових поясненнях прокурор та позивач вказують, що у них відсутні платіжні документи, які підтверджують оплату. Але, як вже зазначалось вище, відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Таким чином, саме позивач повинен довести суду, що саме така сума була оплачена відповідачами, та що ця сума була оплачена саме в ті дати, які зазначені позивачем в рахунку позовних вимог, та саме позивач повинен довести суду, яке призначення платежу було вказано в кожному платіжному документі, а, відповідно, саме позивач повинен довести яка фактично сума боргу не оплачена відповідачами та за які саме місяці. Відсутність цих документів також не дає суду можливості перевірити правильність нарахування орендної плати, наявність або відсутність заборгованості, фактичну суму заборгованості, та не дає можливості суду перевірити правильність нарахування пені, оскільки дата оплати, сума оплати та призначення платежу, зазначені в платіжних документах, впливають на правильність нарахування суми пені.

В заяві від 28.04.2015р. №120-1332-вих-15 прокурор просить припинити провадження у справі в частині стягнення орендної плати в сумі 8 229 грн. 55 коп., в зв'язку з тим, що відповідачі оплатили цю суму після подачі позову. Але, доказів оплати цієї суми, в тому числі доказів оплати цієї суми саме після подачі позову прокурор та позивач суду не надали.

Таким чином, суд не може припинити провадження по справі, оскільки якщо буде з'ясовано, що фактично ця сума була оплачена до подачі позову, то в задоволені позову в цій частині слід відмовляти, і від цього залежить - на кого покладаються судові витрати, при відмові в позові - на позивача, при припиненні провадження по справі - на відповідачів.

Прокурор та позивач не довели суду, що до подачі позову або в період розгляду справи вони звертались до відповідачів з письмовою вимогою надати їм докази часткової оплати орендної плати. Також, прокурор та позивач не довели суду, що до подачі позову або в період розгляду справи вони звертались до Державної казначейської служби з листом за отриманням довідки про здійсненні відповідачами оплати.

Більш того, Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збе реження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції ( далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, де в п. п. 20 п. 1 зазначено м. Маріуполь Донецької області, а в п. п. 13 п. 2 - зазначено с. Червоне Першотравневого району Донецької області, де знаходяться другий та перший відповідачі, відповідно.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р. було зупинено Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р., але постановою окружного Адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. по справі №826/18327/14 Розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р. було визнано нечинним. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. постанова окружного Адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. по справі №826/18327/14 була залишена без змін.

Також слід вказати, що проведення на територіях Донецької та Луганської областей АТО являється загальновідомою обставиною, яка не потребують доказування.

Згідно із ст. 6 Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", під час проведення антитерористичної операції звільняються суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Отже, прокурор в інтересах позивача безпідставно просить стягнути з відповідачів заборгованість по орендній платі в сумі 18 506 грн. 57 коп., яка нарахована в період проведення АТО.

Оскільки суб'єкти господарювання звільняються від сплати за користування земельними ділянками, то відповідно вони не порушували строків виконання своїх обов'язків, а тому прокурор безпідставно просить стягнути з відповідачів пеню, нараховану в період проведення АТО.

Доводи прокурора та позивача не приймаються судом по вказаним вище підставам.

За таких підстав, позовні вимоги прокурора задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 4.6 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013р. № 7 приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Враховуючі вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що в задоволені позову повністю відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Стягнути з Маріупольської міської ради (пр. Леніна, буд. 70, м. Маріуполь Донецької області, 87500; ) на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 1 827 грн. Надати наказ.

Повне рішення складено : 14.05.2015р.

Суддя Л.С. Місюра