ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" травня 2015 р.Справа № 924/423/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши матеріали

За позовом Селянського (фермерського) господарства „Кузьминці", с. Кузьминці, Теофіпольський район, Хмельницька область

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Кузьминці", с. Кузьминці, Теофіпольський район, Хмельницька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Білогір'я молокопродукт", м. Гадяч, Полтавська область;

про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення 661 471,65 грн. завданих збитків

За участю представників сторін:

від позивача: Грицай Л.М. - за довіреністю №8 від 20.03.2015р.;

від відповідача: Граб О.П. - за довіреністю №2 від 25.08.2014р.;

від третьої особи: Лавренюк В.М. - за довіреністю №421 від 25.06.2014р.

Рішення приймається 12.05.2015р., оскільки в засіданні суду 30.04.2015р. оголошувалась перерва.

В засіданні суду 12.05.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Позивач звернувся до суду із позовом відповідно до якого, враховуючи заяву про зміну предмету позову, яка прийнята судом, просить:

1) усунути перешкоди в користуванні майном СФГ „Кузьминці", а саме: великою рогатою худобою (590 голів із відповідними ідентифікаційними номерами), яка знаходяться на фермах у селі Кузьминці Теофіпольського району Хмельницької області по вул. Бульварській; транспортними засобами та с/г технікою (43 одиниці), які знаходяться на тракторному стані у селі Кузьминці Теофіпольського району Хмельницької області по вул. Польовій зобов'язавши СГВК „Кузьминці" не чинити перешкод голові фермерського господарства „Кузьминці" Співаку О.М. та його працівникам шляхом вільного допуску до майна, а саме: великої рогатої худоби (590 голів із відповідними ідентифікаційними номерами), яка знаходяться на фермах у селі Кузьминці Теофіпольського району Хмельницької області по вул. Бульварській; транспортних засобів та с/г техніки (43 одиниці), які знаходяться на тракторному стані у селі Кузьминці Теофіпольського району Хмельницької області по вул. Польовій та вільно розпоряджатися ним та продуктами його виробництва, безперешкодного здійснення виробничо-господарської діяльності вищезазначеним майном;

2) стягнути із СГВК „Кузьминці" () на користь СФГ „Кузьминці" () 661 471,65 грн. завданих збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Селянське (фермерське) господарство „Кузьминці" (надалі Позивач, СФГ „Кузьминці") звернувся із позовною заявою про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення заподіяних збитків ґрунтуючи свої доводи на наступному.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про фермерське господарство" фермерське господарство діє на основі Статуту. У статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

У відповідності до ст.20 Закону, порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.

Відповідно до положень ст.11,12 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастанна певної події.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Відмова від права власності на транспортні засоби, тварин, нерухомі речі здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства.

Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вказує, що позивач позбавлений можливості використання майна: ідентифіковані і зареєстровані тварини виду ВРХ, а саме - 590 голів великої рогатої худоби (додаток - копія довідки ДП „Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин", реєстри) та транспортні засоби згідно переліку (додаток - довідка про реєстрацію транспортних засобів).

При цьому, факт позбавлення можливості використання майна підтверджується тим, що у провадженні СУ УМВС України в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № за фактом вчинення службовими особами новоствореного Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Кузьминці" кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.191 Кримінального Кодексу України (далі за текстом КК України), згідно якого службові особи СГВК „Кузьминці", зловживаючи посадовим становищем, незаконно заволоділи майном Сільськогосподарського (фермерського) господарства „Кузьминці" у великих розмірах, частину якого самовільно використовують у новоствореному ними СГВК „Кузьминці".

Позивач вказує на те, що заволодіння майном та здійснення перешкод у його використанні розпочалося з 11.01.2014 року на підставі Протоколу №1а загальних зборів співвласників майнових та земельних паїв жителів с. Кузьминці, на якому було вирішено: 1) створити нове с/г підприємство; 2) створити добровільну дружину по охороні майна господарства на час перехідного періоду; 3) утримувати всі товарно-матеріальні цінності, які знаходяться в СФГ „Кузьминці". Новостворений СГВК „Кузьминці" зареєстрований 14.01.2014 року, засновниками якого стали чотири особи.

Статутом СГВК „Кузьминці" передбачено членство у кооперативі фізичних осіб які зробили вступний та пайовий внесок до кооперативу. СГВК „Кузьминці" в порушення свого статуту та чинного законодавства формально отримало від власників майнових паїв основне стадо корів згідно акту приймання передачі товарно-матеріальних цінностей від 07.02.2014 року, як внесок до пайового фонду.

Після вказаних дій, службові особи СГВК „Кузьминці" здійснюють перешкоди в користуванні майном та фактично утримують його до цього часу. На неодноразові усні та письмові звернення СФГ „Кузьминці", щодо утримання від дій які перешкоджають користуванню майном службові особи СГВК „Кузьминці" не реагують.

Натомість, вживають заходів спрямованих на перереєстрацію майна належного СФГ „Кузьминці" (позов до ДП „Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин" про зобов'язання внесення даних про зміну власника тварин з СФГ „Кузьминці" до СГВК „Кузьминці").

Дії представників СГВК „Кузьминці" унеможливили здійснення виробничо-господарської діяльності СФГ „Кузьминці", тобто станом на сьогоднішній день СФГ „Кузьминці" не може здійснювати будь-яку діяльність, оскільки не має доступу до майна.

Вказує, що фактично відповідачем незаконно позбавлено право позивача на користування майном та отримання доходів від господарської діяльності.

Відповідно до положень ст.66 Конституції України, кожен зобов'язаний відшкодовувати завдані ним збитки.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її прав має право на відшкодування реальних збитків, під якими слід розуміти втрати, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; а також на відшкодування упущеної вигоди, тобто доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Аналогічні норми передбачені ст.ст.20, 224-229 Господарського Кодексу України (далі за текстом ГК України). Відповідно до реєстру наявності ідентифікованих і зареєстрованих тварин в Реєстрі тварин за СФГ „Кузьминці" зареєстровано 590 голів ВРХ, а на час поставки молока у СГВК „Кузьминці" не було зареєстровано жодної голови ВРХ.

Позивач вказує, що у зв'язку із вчиненим службовими особами „Кузьминці" неправомірних дій, СФГ „Кузьминці" спричинені наступні збитки.

Починаючи з 06.02.2014 року представники СГВК „Кузьминці" проводили реалізацію молочної продукції належної СФГ „Кузьминці". ТОВ „Білогір'я молокопродукт" незважаючи на діючий з 10.01.2013р. договір №1125/13-БМ на закупівлю молока укладений з СФГ „Кузьминці" зараховував отриману молочну продукцію на рахунок СГВК „Кузьминці". За період з 06.02.2014р. по 15.08.2014р. СГВК „Кузьминці" поставило на ТОВ „Білогір'я молокопродукт" молочної продукції на загальну суму 661 471,65 грн.

Наведене обґрунтовується наступним. „10" січня 2013 року між позивачем та ТОВ „Білогір'я молокопродукт" укладено договір №1125/13-БМ на закупівлю молока. Згідно даного договору позивач зобов'язувався систематично відвантажувати і передавати у власність ТОВ „Білогір'я молокопродукт" натуральне коров'яче незбиране молоко.

Даний договір діє і до сьогодні, однак отримане у відповідності до п.1.4 договору молоко (товар поставляється транспортом покупця і за рахунок покупця), яке відвантажене з ферм СФГ „Кузьминці" с. Кузьминці (надій проводився від корів належних СФГ „Кузьминці") та поставлене на ТОВ „Білогір'я молокопродукт" згідно договору №1125/13 БМ від 10.01.2013р. за СФГ „Кузьминці" не зараховане.

Вказує, що в результаті проведення переговорів позивача з ТОВ „Білогір'я молокопродукт" стало відомо, що між ТОВ „Білогір'я молокопродукт" і СГВК „Кузьминці" укладено договір №48/14-БМ на закупівлю молока від „04" березня 2014 року, згідно з яким відповідач зобов'язаний систематично відвантажувати і передавати у власність ТОВ „Білогір'я молокопродукт" натуральне коров'яче незбиране молоко. Відповідно до умов даного договору відповідач підтверджує та гарантує, що молоко, яке постачається, є власно виробленим як сільськогосподарським товаровиробником. Разом з тим, у власності відповідача корів на момент укладення договору та поставки молока не було.

Таким чином, при виконанні вищевказаного договору відповідачем порушено належні позивачу майнові права на продукцію - молоко принесене коровами, що належать СФГ „Кузьминці", як то передбачено ст.189 Цивільного кодексу України.

Також СГВК „Кузьминці", представляючись ТОВ „Білогір'я молокопродукт" „сільськогоспо-дарським товаровиробником", приховало факт відсутності землі для вирощування сільськогоспо-дарських культур для кормів корів (годівля корів проводилась кормами СФГ „Кузьминці").

Тому, позивач вказує, що на момент укладення договору та на сьогодні відповідач не був і не є власником корів та молока за договором та неправдиво гарантував своє право власності на молоко коров'яче та замовчував існування обставин, які перешкоджають вчиненню правочину і заперечував існування обмежень щодо своїх прав вільно розпоряджатися молоком.

Тому, вказує, що при виконанні договору №48/14-БМ відповідачем порушено майнові права позивача.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.ст.179, 180, 189 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі. Продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. Продукція, плоди та доходи належать власникові речі.

Таким чином, отримане ТОВ „Білогір'я молокопродукт" молоко на фермах СФГ „Кузьминці" с.Кузьминці від корів, що належать СФГ „Кузьминці" у період з 04.03.2014р. по даний час та оформлене як таке, що належить СГВК „Кузьминці" є власністю СФГ „Кузьминці". За таких обставин, позивач просить стягнути із відповідача збитки в сумі 661 471,65 грн., які спричинені відповідачу укладеним договором із ТОВ „Білогір'я молокопродукт".

Представник позивача в засіданні суду 12.05.2015р. позовні вимоги підтримав та надав суду письмове клопотання від 12.05.2015р. про приєднання до матеріалів справи копії наступних документів, саме: заяви ГО „Захист прав жителів села Кузьминці Теофіпольського району" до Теофіпольського районного суду, ухвалу суду про відкриття позовного провадження від 09.10.2014 року у справі №685/1222/14-ц № 2/685/288/14, ухвалу суду від 30.10.2014р. про призначення даної справи до розгляду, копію ухвали суду від 30.12.2014 року про залишення позовної заяви без розгляду, балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух коштів, звіту про власний капітал, примітки до фінансової звітності за 2011-2012р.р. СФГ „Кузьминці", фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва за 2013-2014р.р. СФГ „Кузьминці", копії річної звітності форми №29-сг за 2011-2012р.р. СФГ „Кузьминці".

Подані докази оглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

Крім того, представником позивача по подано суду письмову заяву від 12.05.2015р. про зменшення розміру збитків до суми 661 019,00 грн., оскільки вважає, що на території села Кузьминці не існує жодних юридичних осіб, які б могли здавати молочну продукцію на завод переробника в кількості більш як 6 тонн. Вказує, що за період з 06.02.2014 року по 04.03.2014 року молочна продукція з с. Кузьминці поставлялась на ТОВ „Білогір'я молокопродукт" через підприємство ТОВ „Україна 2001"у зв'язку із відсутністю будь-яких документів на підтвердження походження молока.

Позивач стверджує, що фактичний розмірі завданих збитків СГВК „Кузьминці" с. Кузьминці Теофіпольського району, нанесених селянському (фермерському) господарству „Кузьминці" складає більш одного мільйона гривень. Нанесення фактичних збитків СГВК „Кузьминці" продовжується і на сьогоднішній день не тільки захопленням молочної продукції, але й захопленням та використання, привласненням інших матеріальних цінностей.

Та лише через брак фінансових коштів, які пов'язані із відсутністю виробничо-господарської діяльності, позивачем було сплачено судового збору тільки на суму трохи більш, як на 661 000, 00 гривень. Відтак, позовні вимоги про стягнення збитків позивач підтримує на суму 661 019, 00 грн. та просить їх задовольнити.

Крім того, представником позивача подано письмове клопотання від 12.05.2015р. про перенесення розгляду справи на іншу дату для подання додаткових доказів.

Представник відповідача в засіданні суду 12.05.2015р. проти позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позов, згідно якого він стверджує про таке.

СГВК „Кузьминці" зареєстрований 14.01.2014р. реєстраційною службою Теофіпольського районного управління юстиції (). Відповідно до п.3.1. Статуту СГВК „Кузьминці", основною метою діяльності кооперативу є задоволення економічних потреб членів кооперативу та отримання прибутку.

Членство в СГВК „Кузьминці" набули всі власники земельних та майнових паїв с. Кузьминці, які за актом приймання-передачі від 07.02.2014р. передали кооперативу в якості вступного та пайового внесків майно, яке перебуває в їх спільній частковій власності. Акт приймання-передачі від 07.02.2014р. є дійсним і в судовому порядку не оскаржувався.

Кооператив користується майном, отриманим від його законних власників, що підтверджено перевірками правоохоронних та контролюючих органів.

Згідно аудиторського висновку фірми „Аваль" №43 від 29.04.2014р. СГВК „Кузьминці" законно отримало майно від пайовиків, яке належно оприбутковане і законно використовується.

23.05.2014р. Управління агропромислового розвитку Теофіпольської РДА за результатами перевірки прийшло до висновку, що майно, яке використовувалось СФГ „Кузьминці" є власністю пайовиків с. Кузьминці.

07.06.2014р. УСБУ в Хмельницькій області за результатами перевірки також прийшло до висновку, що майно, яке використовувалось СФГ „Кузьминці" є власністю пайовиків с. Кузьминці.

Відповідач зазначає, що посилання позивача на кримінальне провадження, як на достатній доказ заволодіння його майном свідчить про його необізнаність з принципом презумпції невинуватості закріпленим ч.2 ст.62 Конституції України та ч.2 ст.2 КК України, які встановлюють, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. А пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, згідно п.4 ст.214 КПК відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Виписка з Єдиного реєстру досудових розслідувань свідчить про реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, а не про його вчинення. До цього часу по кримінальному провадженню порушеному в січні 2014 року по факту, ні підозра, ні обвинувачення жодній службовій особі СГВК „Кузьминці" не пред'явлені.

Посилання позивача на те, що заволодіння майном та здійснення перешкод у його використанні кооператив розпочав з 11.01.2014 року на підставі протоколу №1а загальних зборів співвласників майнових та земельних паїв жителів с. Кузьминці виглядає алогічно, оскільки СГВК „Кузьминці" був зареєстрований лише 14.01.2014р. і жодною мірою не може мати будь-якого відношення до загальних зборів співвласників майнових та земельних паїв жителів с. Кузьминці.

Твердження позивача про порушення статуту СГВК „Кузьминці" та чинного законодавства в частині формального отримання кооперативом товарно-матеріальних цінностей за актом приймання-передачі від 07.02.2014 року є декларативним, оскільки не підтверджене будь-якими фактами.

Посилання позивача на не реагування службових осіб СГВК „Кузьминці" на вимоги про повернення майна є неправдивим, оскільки будь-яких вимог від фермерського господарства СГВК „Кузьминці" не отримував.

Також відповідач зазначає, що майно, яке зазначене в позові, перебуває в користуванні СГВК „Кузьминці" (за виключенням трактора John Deere та великої рогатої худоби в кількості 500 голів, що зареєстрована за позивачем), однак воно вибуло з користування позивача до пайовиків за його волевиявленням і отримане СГВК „Кузьминці" від пайовиків села Кузьминці на законних, ніким не оспорених підставах.

Відповідач також вважає помилковим твердження позивача про заподіяння йому збитків в сумі 661 471,65 грн. в результаті часткового виконання договору №48/14-БМ на закупівлю молока від 04.03.2014р., укладеного між СГВК „Кузьминці" та ТОВ „Білогір'я молокопродукт".

04.03.2014р. між СГВК „Кузьминці" та ТОВ „Білогір'я молокопродукт" дійсно був укладений Договір №48/14-БМ на закупівлю молока. Користуючись у мовами договору СГВК „Кузьминці" 08.04.2014р. ініціювало розірвання договору через систематичне порушення ТОВ „Білогір'я молокопродукт" термінів оплати поставленого молока.

Позивач звертався до господарського суду Хмельницької області з позовом про визнання даного договору недійним, посилаючись на обставини, які викладені в по даній справі. Однак, через відсутність аргументів СГВК „Кузьминці" свого представника на останні засідання суду не направляло і суд, ухвалою від 09.12.2014р., закривав провадження по справі № 924/992/14.

Відповідно твердження позивача про те, що СГВК „Кузьминці" неправдиво гарантував своє право власності на молоко коров'яче та замовчував існування обставин, які перешкоджають вчиненню №48/14-БМ на закупівлю молока і заперечував існування обмежень щодо своїх прав вільно розпоряджатися молоком є безпідставним.

Господарський суд Полтавської області рішенням від 08.04.2015р. по справі №917/113/15 задовольнив позовні вимоги СГВК „Кузьминці", стягнувши з ТОВ „Білогір'я молокопродукт" заборгованість та штрафні санкції за невиконання договору №48/14-БМ на закупівлю молока від 04.03.2014р.

При цьому, відповідач зазначає, що СГВК „Кузьминці" виконував договірні умови по поставці молока за рахунок корів у кількості отриманих від власників майнових паїв за актом приймання-передачі від 07.02.2014р.

Зареєстровані за СФГ „Кузьминці" корови не спростовують наявність у СГВК „Кузьминці" власних корів, отриманих від членів кооперативу, в якості пайового внеску. На даний час за СГВК „Кузьминці" в ДП „Агенство з ідентифікації і реєстрації тварин" зареєстровано дійних корів у кількості 188 голів, які не мають будь-якого відношення до великої рогатої худоби позивача.

Окрім того, відповідач вертає увагу на те, що сам факт реєстрації великої рогатої худоби за певною юридичною особою, не свідчить про право власності даної особи на цю худобу, оскільки технічні можливості реєстру ДП „Агенство з ідентифікації і реєстрації тварин" не дозволяють проводити реєстрацію всіх співвласників худобу, що змушує реєстратора вносити в реєстр одну особу, яка фактично користується худобою.

З моменту створення СГВК „Кузьминці" проводить реєстрацію отриманої худоби від членів кооперативу і новонабутих тварин. Кооператив не вступав з позивачем в будь-які договірні та позадоговірні відносини і будь-яке майно у фермерського господарства не вилучав.

З огляду на викладене СГВК „Кузьминці" позов не визнає і просить суд відмовити СФГ „Кузьминці" у задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідач підтримав клопотання від 29.04.2015р. про припинення провадження у справі на підставі п.1 ст. 80 ГПК України, оскільки вважає, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Представник третьої особи в засіданні суду 12.05.2015р. прибув, надав суду письмові пояснення щодо позову за вих.№235 від 15.04.2015р., відповідно до яких повідомив про таке.

10.01.2013р. ТОВ „Білогір'я молокопродукт" з позивачем уклало Договір №1125/13-БМ на закупівлю молока. Згідно даного договору позивач зобов'язувався систематично відвантажувати і передавати у власність ТОВ „Білогір'я молокопродукт" натуральне коров'яче незбиране молоко, а ТОВ „Білогір'я молокопродукт" зобов'язувалося приймати товар та своєчасно здійснювати оплату у відповідності до умов договору. За поставлене позивачем молоко ТОВ „Білогір'я молокопродукт" розрахувалося в повному обсязі.

04.03.2014 року ТОВ „Білогір'я молокопродукт" уклало з відповідачем договір №48/14-БМ на закупівлю молока. Відповідно до умов даного договору відповідач протягом березня-квітня 2014 року поставляв молоко.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору продавець (відповідач) підписанням цього Договору підтверджував та гарантував покупцю, що молоко, яке постачається, є власно виробленим продавцем, як сільськогосподарським товаровиробником.

В позовній заяві позивач свої доводи в основному аргументує тим, що керівник СГВК „Кузьминці", знаючи про те, що майно захоплено у незаконний спосіб, а насправді жодних набувальних прав і документів про право власності на корів немає, та не маючи у зв'язку з цим цивільної дієздатності, ввівши в оману керівництво ТОВ „Білогір'я молокопродукт" уклав договір на закупівлю молока від імені СГВК „Кузьминці".

Крім того, як видно із позовної заяви та додатків до неї у провадженні СУ УМВС України в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 024000033 за фактом вчинення службовими особами новоствореного Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Кузьминці" кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.191 Кримінального Кодексу України, згідно якого службові особи СГВК „Кузьминці", зловживаючи посадовим становищем, незаконно заволоділи майном Сільськогосподарського (фермерського) господарства „Кузьминці" у великих розмірах, частину якого самовільно використовують у новоствореному ними СГВК „Кузьминці".

В свою, чергу, третя особа повідомляє, що ТОВ „Білогір'я молокопродукт" є добросовісним набувачем продукції, яку отримувало відповідно до договору №48/14-БМ на закупівлю молока від „04" березня 2014 року, оскільки йому не могло бути відомо про зазначений у позовній заяві факт незаконного заволодіння майном.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Селянське (фермерське) господарство „Кузьминці", с. Кузьминці Теофіпольського району Хмельницької області як юридична особа зареєстрована 13.05.1997р., про що видано свідоцтво про державну реєстрацію №244214, значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно виписки із ЄДР №244214 від 07.02.2014р.

Сільськогосподарський виробничий кооператив „Кузьминці" с. Кузьминці Теофіпольського району Хмельницької області як юридична особа значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно довідки статистики №38-01/12 від 16.01.2014р. Відповідно до п.3.1. Статуту СГВК „Кузьминці", основною метою діяльності кооперативу є задоволення економічних потреб членів кооперативу та отримання прибутку.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Білогір`я молокопродукт", м. Гадяч Полтавська обл.. як юридична особа значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно Виписки з ЄДР станом на 25.03.2015р.

Відповідно до протоколу №1а від 11.01.2014р. членство в СГВК „Кузьминці" набули всі власники земельних та майнових паїв с. Кузьминці в кількості 186 чол., які вирішили вилучити майно в СФГ „Кузьминці" та передати йог новоствореному СГВК Кузьминці".

Згідно акту приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 07.02.2014р., підписаного між СГВК „Кузьминці" в особі голови Сапсая С.П. та власниками майнових паїв членів бувшого АП „50-річчя Перемоги" склали цей акт про те, що власники майнових паїв передають, а СГВК „Кузьминці" приймає товарно-матеріальні цінності за переліком на загальну суму 16 653 480,06 грн. Товарно-матеріальні цінності передаються як майновий внесок членів СГВК „Кузьминці". Членство в СГВК „Кузьминці" набули всі власники земельних та майнових паїв с. Кузьминці, які за актом приймання-передачі від 07.02.2014р. передали кооперативу в якості вступного та пайового внесків майно, яке перебуває в їх спільній частковій власності.

Відповідно до реєстру наявності ідентифікованих і зареєстрованих тварин в Реєстрі тварин від 03.07.2014р. за СФГ „Кузьминці", Хмельницька область Теофіпольський район с. Кузьминці значиться поголів'я ВРХ в кількості 590 голів (лист ДП „Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин" від 04.07.2014р. за вих.№485/8-юр.).

За інформацією Бази даних автомототранспорту станом на 10.07.2014р. за СФГ „Кузьминці" Хмельницька область Теофіпольський район с. Кузьминці зареєстровано 18 одиниць транспортних засобів згідно переліку.

Відповідно до повідомлення головного державного інспектора ДІГС у Хмельницькій області від 14.07.2014р. вих.№302 за СФГ „Кузьминці", Хмельницька область, Теофіпольський район с.Кузьминці зареєстрована сільськогосподарська техніка згідно додатку /реєстр машин/ в кількості 26 одиниць.

Згідно Витягу із Єдиного держаного реєстру тварин від 06.04.2015р. №38611156/06.04.2015/В4 за СВК „Кузьминці", Хмельницька область Теофіпольський район с. Кузьминці значиться поголів'я великої рогатої худоби в кількості 381 голів, зареєстрованої в установленому порядку.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 08.04.2015р. по справі №917/113/15 за позовом СВК „Кузьминці" до ТОВ „Білогір`я молокопродукт" за участю третьої особи без самостійних вимог на сторін відповідача - СФГ „Кузьминці" із відповідача було стягнуто заборгованість по договору на закупівлю молока №48/14-БМ від 04.03.2014р. в сумі 666 471,65 грн. боргу, 12 927,72 грн. 3% річних та 79 310,13 грн. інфляційних витрат, всього в сумі 758 709,50 грн.

СФГ „Кузьминці" звертався до СВК „Кузьминці" із письмовими вимогами (листи від 04.02.2015р. №7, від 23.12.2014р. №86) про повернення майна, належного СФГ „Кузьминці", та не вчиняти дій, що перешкоджають його використанню.

Вважаючи своє право користування майном порушеним, позивач звернувся із позовом, згідно якого просить суд:

- усунути перешкоди в користуванні майном СФГ „Кузьминці", а саме: великою рогатою худобою (590 голів із відповідними ідентифікаційними номерами), яка знаходяться на фермах у селі Кузьминці Теофіпольського району Хмельницької області по вул. Бульварській; транспортними засобами та с/г технікою (43 одиниці), які знаходяться на тракторному стані у селі Кузьминці Теофіпольського району Хмельницької області по вул. Польовій, зобов'язавши СГВК „Кузьминці" не чинити перешкод голові фермерського господарства „Кузьминці" Співаку О.М. та його працівникам шляхом вільного допуску до майна, а саме: великої рогатої худоби (590 голів із відповідними ідентифікаційними номерами), яка знаходяться на фермах у селі Кузьминці Теофіпольського району Хмельницької області по вул. Бульварській; транспортних засобів та с/г техніки (43 одиниці), які знаходяться на тракторному стані у селі Кузьминці Теофіпольського району Хмельницької області по вул. Польовій та вільно розпоряджатися ним та продуктами його виробництва, безперешкодного здійснення виробничо-господарської діяльності вищезазначеним майном;

- стягнути із СГВК „Кузьминці" () на користь СФГ „Кузьминці" () 661 471,65 грн. завданих збитків.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги таке:

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом слід розуміти дії уповноваженої особи, а також діяльність органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов'язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права, особу, яка такі права порушує.

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Тобто, відповідно до приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 1 Господарського процесуального кодексу України, необхідною умовою для задоволення позову є наявність факту порушення або оспорювання прав та інтересів позивача у справі, на захист яких і спрямовано звернення з позовом до суду.

При цьому, захисту підлягають лише ті права, які належать позивачу, за умови, що ці права дійсно порушуються іншими особами, а необхідною умовою при зверненні до суду з позовом щодо захисту порушеного права є обов'язкова наявність на момент звернення до суду існування спору щодо порушеного права або сам факт вчинення порушення.

Із матеріалів справи слідує, що позивач, звертаючись із даним позовом про захист свого порушеного права, просить суд усунути перешкоди в користуванні майном СФГ „Кузьминці", а саме: великою рогатою худобою (590 голів із відповідними ідентифікаційними номерами) та транспортними засобами та с/г технікою (43 одиниці) шляхом вільного допуску до майна представників позивача, можливістю вільно розпоряджатися ним та продуктами його виробництва, безперешкодного здійснення виробничо-господарської діяльності вищезазначеним майном згідно вимог ст.ст.16, 391 ЦК України.

На підтвердження того, що саме відповідачем чинились перешкоди у користуванні майном, позивач посилається на: кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № за фактом вчинення криміна льного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України; протокол №1а від 11.01.2014 року загальних зборів співвласників майнових та земельних паїв жителів с. Кузьминці щодо створення кооперативу; порушення статуту СГВК „Кузьминці" та чинного законодавства в частині формального отримання кооперативом товарно-матеріальних цінностей за актом приймання-передачі від 07.02.2014 року; нереагування службових осіб СГВК „Кузьминці" на вимоги позивача; вжиття заходів службовими особами СГВК „Кузьминці", спрямованих на перереєстрацію майна належного СФГ „Кузьминці".

Проте, дані доводи та докази судом оцінюються критично та до уваги не можуть бути прийняті, зважаючи на таке.

Із змісту положень ст.ст.317, 319 ЦК України вбачається, що саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.321 ЦК України).

В силу ст.391 ЦК України власник майна має право звернутися до суду із вимогою про захист права власності, вимагаючи усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов).

Негаторний позов пред'являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Судом в даному випадку приймається до уваги те, що передбачений вищевказаною правовою нормою негаторний позов пред'являється власником лише за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати користування та розпорядження ним та є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності.

Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

При цьому, суд ухвалою від 16.04.2015р. зобов'язував позивача надати докази права власності на спірне майно (велику рогату худобу у кількості 590 голів; транспортні засоби та с/г техніку у кількості 43 одиниць). Натомість, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Із поданих сторонами інформаційних витягів із бази даних транспортних засобів та витягів із ЄДР тварин слідує, що відповідні транспортні засоби та поголів'я ВРХ згідно наявних у справі списків значаться як за СГВК „Кузьминці", так і за СФГ „Кузьминці".

Із змісту листа ДП „Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин" від 19.01.2015р. №21/8-юр вбачається, що сам факт реєстрації великої рогатої худоби за певною юридичною особою не свідчить про право власності даної особи на цю ВРХ, оскільки технічні можливості реєстру ДП „Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин" не дозволяють проводити реєстрацію всіх співвласників ВРХ, що змушує реєстратора вносити в реєстр одну особу, яка фактично ко ристується ВРХ.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували протиправність дій відповідача або третіх осіб у створенні позивачеві перешкод у користуванні майном, наявність об'єктивно існуючих перешкод з боку інших осіб, які б не дозволяли позивачу належним чином користуватись майном, відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності.

Судом також встановлено, що спірне майно (ВРХ в кількості 590 голів; транспортні засоби та с/г техніку у кількості 43 одиниць) за актом приймання-передачі від 07.02.2014р. було передано пайовиками в користування СГВК „Кузьминці", відтак вибуло із користування позивача.

Проте, в ході вирішення даної справи суд позбавлений можливості оцінити правомірність такої передачі майна іншим особам для з`ясування питання чи зареєстроване спірне майно за ними у встановленому законом порядку, оскільки це виходить за межі предмета позову.

Виходячи із наявних у справ доказів суд приходить до висновку, що права позивача на спірне майно за відсутності права власності на нього та без доказів про протиправні дії третіх осіб щодо такого майна, не можуть бути захищені шляхом пред'явлення негаторного позову. Приймається до уваги також і те, що спірне майно перебуває у володінні третіх осіб.

Відтак, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном суд вважає безпідставними та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Позивачем, крім іншого, заявлено вимогу про стягнення збитків в сумі 661 471,65 грн. із посиланням на ст. 22 ЦК України та ст.ст. 20, 224-229 ГПК України.

Позивач, обґрунтовуючи заявлену суму збитків, посилається на рішення господарського суду Полтавської області від 08.04.2015р. по справі №917/113/15, відповідно до якого з ТОВ „Білогір`я молокопродукт" на користь СВК „Кузьминці" було стягнуто заборгованість по договору на закупівлю молока №48/14-БМ від 04.03.2014р. в сумі 666 471,65 грн. боргу.

При цьому, позивач стверджує, що вказані кошти в сумі 666 471,65 грн. мав би отримати позивач, оскільки між позивачем та ТОВ „Білогір`я молокопродукт" 10.01.2013р. було підписано договір №1125/13-БМ на закупівлю молока і відповідач продавав коров'яче молоко, яке останньому не належить.

При цьому, позивачем на вимогу суду (ухвала від 16.04.2015р.) не подано належного розрахунку сум збитків, які спричинені відповідачем, а також не визначено їх природу (реальні збитки чи упущена вигода). Наявний в матеріалах справи лист від 14.03.2014р. №265 ТОВ „Білогір`я молокопродукт" із інформацією про кількість молочної сировини та перелік автомобілів, що їх перевозила, не може бути належним підтвердженням спричинених позивачу збитків.

Виходячи із обґрунтувань заявлених позивачем збитків в сумі 666 471,65 грн. суд робить висновок про те, що останній звернувся із вимогою про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, тому їх відшкодування має здійснюватись на загальних підставах.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч.4 ст.623 ЦК України).

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. При цьому, для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи, шкідливий результат такої поведінки (збитки), причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Судом враховується, що саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Виходячи із змісту ст.22 ЦК України та ст.225 ГК України збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

При цьому, збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

Натомість, позивачем в порушення вищевикладених норм законодавства не подано належних доказів та не доведено нанесення відповідачем збитків в сумі 666 471,65 грн., протиправність поведінки відповідача, його вина, а також причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками.

Відтак, заявлені позивачем збитки в сумі 666 471,65 грн. суд вважає недоведеними, а позовні вимоги про їх стягнення із відповідача - безпідставними. Натомість, належними та допустимих доказів на спростування зазначеного, суду не подано.

Щодо заявленого позивачем клопотання від 12.05.2015р. про зменшення позовних вимог в частині стягнення збитків та їх обґрунтування на суму 661 019,00 грн. замість заявленої 661 471,65 грн., судом враховується таке.

Частиною 4 ст.22 ГПК України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п.3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що передбачені ч.4 ст. 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що збитки в сумі 661 471,65 грн. заявлені позивачем безпідставно та за відсутності належного розрахунку, суд не вбачає правових підстав для зменшення цієї суми за відсутності відповідного обґрунтування такого зменшення. Посилання позивача на те, що сума збитків могла бути й більшою, проте заявлені 661 019,00 грн. відповідають сумі сплаченого судового збору при поданні цього позову, не можуть бути прийняті судом як належне обґрунтування зменшення суми позову, не узгоджуються із приписами ч.4 ст.22 ГПК України та до уваги не приймаються. Відтак, клопотання позивача від 12.05.2015р. про зменшенні позовних вимог судом відхиляється.

Також, заявлене позивачем клопотання від 12.05.2015р. про відкладення розгляду справи на іншу дату задоволенню не піддягає із врахуванням того, що судом вжито всіх необхідних заходів для подання сторонами відповідних доказів та документів для повного та всебічного їх дослідження та в межах 2-місячного строку вирішення справи в порядку ст.69 ГПК України.

Посилання позивача на необхідність надання додаткових доказів як на підставу для відкладення судового засідання судом не може бути прийнято до уваги, оскільки не зазначено які саме докази позивач має на увазі та які фактичні обставини вони можуть підтвердити або спростувати.

Відтак, клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату судом відхиляється.

Крім того, подане відповідачем клопотання від 29.04.2015р. про припинення провадження у справі на підставі п.1 ст.80 ГПК України (спір не підлягає вирішенню в господарських судах України) не підлягає задоволенню. Судом в даному випадку приймається до уваги, що склад учасників даного спору відповідає вимогам ст.ст.1,21 ГПК України, тому правові підстави для припинення провадження у справі в порядку ст.80 ГПК України відсутні.

Згідно ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст.ст.33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд вважає, що у позові необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати на відповідача не покладаються у зв'язку із відмовою в позові.

Керуючись ст.ст.1, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В:

У позові Селянського (фермерського) господарства „Кузьминці", с. Кузьминці, Теофіпольський район, Хмельницька область до Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Кузьминці", с.Кузьминці, Теофіпольський район, Хмельницька область за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Білогір'я молокопродукт", м. Гадяч, Полтавська область про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення 661 471,65 грн. завданих збитків відмовити.

Повне рішення складено 15.05.2015р.

Суддя В.В. Магера

Віддруковано 1 прим. - до матеріалів справи.