ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р. Справа № 911/537/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голденпак", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артатех", м. Біла Церква

про стягнення 19973,84 грн.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Голденпак" (надалі позивач) заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артатех" (надалі відповідач) про стягнення 19973,84 грн., з яких: 16250,50 грн. передплати, 2455,82 грн. пені, 487,52 грн. штрафу та 780,00 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань перед позивачем за умовами договору №14/2502 від 25.02.2014 р. поставки обладнання у частині поставки Товариству з обмеженою відповідальністю "Голденпак" товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.02.2015 р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 11.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.03.2015 р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, розгляд справи відкладено на 14.04.2015 р. та продовжено строк вирішення спору у даній справі на 15 днів.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ухвалами суду від 13.02.2015 та 11.03.2015 р. явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

У п.п. 3.9.1, 3.9.2 роз'яснень, наданих Вищим господарським судом України у постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вказано, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 р. № 755-IV, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до відомостей внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням відповідача є: 09102, Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, буд. 28, кв. 179, що свідчить про те, що останній був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, оскільки копію винесеної судом ухвали було повернуто з вказаної адреси з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, суд

встановив:

25 лютого 2014 року між ТОВ "Голденпак" (покупець) та ТОВ "Артатех" (постачальник) було укладено договір №14/2502 поставки обладнання (надалі договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується виготовити і передати у власність покупцю обладнання для транспортування кукурудзи, у подальшому пойменоване обладнання, згідно з додатком №1 (транспортер шнековий D159) даного договору, який є невід'ємною його частиною, а покупець зобов'язується прийняти це обладнання та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.2. договору, сума договору визначається загальною вартістю обладнання що постачається згідно умов договору і становить 23125,00 грн.

Згідно з п. 2.3. договору, розрахунки між постачальником та покупцем за поставлене обладнання здійснюються в безготівковому порядку, шляхом переведення коштів на розрахунковий рахунок постачальника в наступному порядку:

2.3.1 70% загальної суми договору - попередня оплата в 5 денний термін з дня отримання рахунку на оплату та підписання даного договору;

2.3.2 30% загальної суми договору - доплата оплата в 5 денний термін після повідомлення покупця про готовність обладнання до відвантаження.

Відповідно до п. 3.3. договору, постачальник зобов'язується виготовити обладнання та поставити його покупцю в термін 24 робочих дні з моменту зарахування попередньої оплати згідно з п. 2.3.1 даного договору. Поставка обладнання може бути здійснена тільки за умови 100% оплати покупцем вартості обладнання.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, а в частині гарантійних зобов'язань - до їх закінчення (п. 9.1. договору).

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

На виконання умов договору позивачем було здійснено попередню оплату товару, що підтверджується платіжним дорученням №91 від 27.02.2014 р. на суму 16250,50 грн.

У свою чергу відповідач свої зобов'язання за вказаним вище договором поставки обладнання не виконав, повідомлення про готовність обладнання до відвантаження у встановлений п. 3.3. договору строк позивачеві не передав (направив).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо передання позивачеві вказаного вище товару за договором поставки обладнання, ТОВ "Голденпак" звернулося до відповідача з претензіями від 14.11.2014р. №32 та 17.11.2014 р. №33 про повернення здійсненої позивачем передплати.

В свою чергу, відповідач вказані претензії залишив без належного реагування, у судове засідання явку представника не забезпечив, доказів, які б спростовували твердження ТОВ "Голденпак" у позовній заяві щодо невиконання умов договору у частині виготовлення обладнання суду не надав.

З огляду на вказані вище обставини справи, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо виготовлення та повідомлення позивача про готовність обумовленого договором обладнання.

Відповідно до частини першої та частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У ст. 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин першої та третьої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Оскільки відповідач визначений договором товар не виготовив (доказів іншого суду не надано), суму передплати у частині 16250,50 грн. на вимоги позивача від 14.11.2014р. № 32 та 17.11.2014 р. №33 останньому не повернув, відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, в зв'язку з чим, позивач має право на захист свого порушеного права відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини другої ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначено вище, позивач належними доказами підтвердив здійснення останнім передоплати за договорами поставки обладнання від 25.02.2014 року №14/2502 у розмірі 16250,50 грн. У свою чергу, відповідач не надав доказів належного виконання своїх зобов'язань за вказаним договором щодо виготовлення товару.

З огляду на наведене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача передплати (авансу) у сумі 16250,50 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими і, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 780,00 грн. інфляційних втрат, 2455,82 грн. пені та 487,52 грн. штрафу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, стягнення з продавця суми попередньої оплати, перерахованої за договором поставки, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 ЦК України.

За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену частиною третьою статті 693 ЦК України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 15.10.2013 року у справі № 5011-42/13539-2012.

Враховуючи вищевказане, вимога позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 780,00 грн. залишається судом без задоволення.

Частиною першою ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно частини першої ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.1. договору поставки сторони погодили, що у випадку порушення постачальником строків поставки обладнання в обумовлені даним договором термін, постачальник виплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого (недопоставленого) обладнання за кожен день прострочки.

Відповідно до частини третьої ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, чинним законодавством України не передбачено право на нарахування пені за несвоєчасне виконання не грошового зобов'язання, оскільки, приписами частини третьої ст. 549 ЦК України, встановлено, що пеня обчислюється у відсотках від несвоєчасно виконаного лише грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, вимога ТОВ «Голденпак» щодо стягнення з відповідача 2455,82 грн. пені за невиконання не грошового зобов'язання, є необґрунтованими та задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з приписами частини першої ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Частиною першою ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини другої ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

З системного аналізу зазначених вище норм ЦК України вбачається, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, відповідно, для можливості нарахування штрафу (у даному випадку у розмірі 3%від суми передплати), вказана санкція має бути передбачена умовами договору №14/2502 від 25.02.2014 р. поставки обладнання.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, умовами договору №14/2502 від 25.02.2014 р. поставки обладнання не надано права покупцю на нарахування штрафу у розмірі 3% від вартості передоплати у випадку невиконання постачальником зобов'язань останнього у частині виготовлення та поставки товару.

Таким чином, враховуючи все вищевказане, вимога позивача про стягнення з відповідача 487,52 грн. 3% штрафу від суми передоплати залишається судом без задоволення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише 16250,50 грн. передплати.

Судові витрати, відповідно до частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судом покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Артатех" (09102, Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, буд. 28, кв. 179; код ЄДРПО України 38614665) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Голденпак" (04050, м. Київ, Шевченківський район, вул. Білоруська, буд. 2-А; код ЄДРПО Україна 38727922) - 16250 (шістнадцять тисяч двісті п'ятдесят) гривень 50 коп. передплати та 1486 (одну тисячу чотириста вісімдесят шість) гривень 43 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 18.05.2015 року.

Суддя А.В. Лопатін