ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18.05.15 Справа № 904/4184/15

Суддя Євстигнеєва Н.М., розглянувши матеріали

за позовом приватного підприємства "Будівельник", м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про розірвання договору оренди та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Будівельник" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить:

- розірвати договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Барикадна у районі будинків №№6-8 (Жовтневий район) площею 0,0359га і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :03:325:0134, який 29.12.2010 посвідчено приватним нотаріусом Літаш І.П. і зареєстровано в реєстрі за № 5984, у зв'язку з істотною зміною обставин - надання її для суспільних потреб;

- зобов'язати Дніпропетровську міську раду на найближчому після вступу рішення в законну силу пленарному засіданні сесії розглянути клопотання ПП "Будівельник" про надання йому в оренду в порядку п.11 ч.2 ст. 134 Земельного кодексу України земельної ділянки по вул. Ливарній в районі буд. 1 м. Дніпропетровська, для реалізації проекту будівництва житлового багатоповерхового будинку з вбудованими торгово-офісними приміщеннями, без проведення земельних торгів.

Розглянувши позовні матеріали, господарський суд дійшов висновку про повернення позовної заяви з додатками без розгляду з огляду на наступне.

До позовної заяви не додано доказів оплати судового збору у встановленому розмірі.

01 листопада 2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір", відповідно до якого за подання позовних заяв до господарського суду сплачується судовий збір.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Вирішуючи питання щодо сплати судового збору, господарський суд повинен виходити, зокрема, з такого.

Відповідно до п.1, п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до п.2.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", з 01 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1 218 грн.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (п.2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України").

Оскільки, при зверненні до господарського суду позивачем заявлено 2 вимоги немайнового характеру, то позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 2 436,00 грн. (2 х 1 218, 00 грн.).

Згідно квитанції №1/8 від 15 травня 2015 року, наданої позивачем у якості доказу оплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір сплачено у розмірі 2 418, 00 грн. Отже, позивачем не сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі.

Таким чином, відсутність доказів оплати судового збору у встановленому законом розмірі є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно п.6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. До позовної заяви, яка надійшла до господарського суду, не додано доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками.

Так, до господарського суду надійшла позовна заява від 14.05.2015. У якості доказу направлення цієї заяви відповідачу позивачем надано фіскальний чек №3238 від 14.05.2015 та опис вкладення до цінного листа від 14.05.2015.

Належним доказом направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів є розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція) та опис вкладення, який відповідає спеціалізованій формі бланків №107.

Однак, наданий позивачем опис вкладення до цінного листа від 14.05.2015 не відповідає спеціалізованій формі бланків №107 (не вказано назви та адреси особи, якій направлена позовна заява з додатками), а тому не може бути прийнятий судом, у якості належного доказу в підтвердження направлення на адресу відповідача позовної заяви з додатками.

Разом з тим, письмовими доказами, відповідно до положень статті 36 Господарського процесуального кодексу України, є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Так, відповідно до п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163 - 2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Позивачем в якості додатків до позовної заяви надані документи, які не засвідчені належним чином як копії, а саме не містять "Згідно з оригіналом", назви посади особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, тому вони не можуть бути прийняті господарським судом як належні докази по справі.

Наведені вище обставини є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Керуючись пунктами 4, 6 статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: позовна заява з додатками на 142 аркушах, в тому числі оригінал квитанції №1/8 від 15 травня 2015 року про сплату судового збору у сумі 2 418 грн.

Суддя Н.М. Євстигнеєва