УХВАЛА

про передачу за підсудністю

18.05.2015Справа № 910/9596/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КЗТС-ЖД-Сервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енкі Констракт"

про визнання договору № 11/2014-1 від 01.11.2014 р. недійсним

за участю представників:

від позивача:Чумаков Д.В.- представник за довіреністю № 15 від 15.05.2015 р.
від відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЗТС-ЖД-Сервіс" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енкі Констракт" про визнання договору № 11/2014-1 від 01.11.2014 р. недійсним.

Провадження у справі за вказаними вимогами було порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 17.04.2015 р.

У судовому засіданні представник позивача надав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.05.2015 р. стосовно відповідача, з якого вбачається, що місцемзнаходження відповідача - ТОВ "Енкі Констракт" є адреса: 08150, Київська обл., Києво - Святошинський район, місто Боярка, вул. Хрещатик, буд. 31, кімната 105.

Судом поставлене на обговорення питання про направлення справи за територальною підсудністю до господарського суду Київської області.

Представник позивача не заперечував проти направлення справи за підсудністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Як вбачається з позову, відповідач просить суд визнати договір купівлі-продажу товара № 11/2014-1 від 01.11.2014 р. недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. .

Згідно частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За укладеним між сторонами спірним договором позивач є зобов'язаною особою зі сплати поставленого товару.

Разом з тим, в силу статті 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № 11/2014-1 від 01.11.2014 р. (який позивач просить суд визнати недійсним), відповідач зобов'язаний передати у власність позивача товар в асортименті та кількості, визначеному договором. Підставою для звернення до суду з позовом про визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним стало, зокрема, побоювання позивача щодо недотримання відповідачем вимог законодавства в частині здійснення ним своїх обов'язків.

Договір, який позивач просить визнати недійсним, відноситься до двосторонніх (частини 2 та 3 статті 626 ЦК України) і є підставою для виникнення у контрагентів взаємних зустрічних зобов'язань. Відповідно до укладеного між сторонами договору позивач є зобов'язаною особою зі сплати суми за поставлений відповідам товар, при цьому, зобов"язання відповідача перед позивачем є першочерговим, а обов'язок позивача сплатити грошову суму знаходиться у безпосередній залежності від факту виконання свого обов'язку відповідачем (поставки товару).

Таким чином, оскільки виконання умов спірного договору залежить безпосередньо від дій відповідача, які в майбутньому кореспондують відповідний обов'язок Товариства з обмеженою відповідальністю "КЗТС-ЖД-Сервіс" зі сплати товару, суд прийшов до висновку, що, виходячи з положень ч. 1 ст. 15 ГПК України, даний спір підлягає розгляду за місцем знаходження відповідача у справі.

Крім того, згідно з п. 20.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 24.10.2011 р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" спори, пов'язані з укладанням, зміною умов, розірванням чи визнанням недійсними договорів, підлягають вирішенню господарським судом за місцем знаходження однієї з сторін, до якої звернувся заявник.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю.

Таким чином, оскільки місцезнаходженням відповідача, є Київська область, господарський суд міста Києва вважає за необхідне передати дану справу за підсудністю до господарського суду Київської області для розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 17, 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Передати за підсудністю до господарського суду Київської області матеріали справи № 910/9596/15 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КЗТС-ЖД-Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енкі Констракт" про визнання договору № 11/2014-1 від 01.11.2014 р. недійсним.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через господарський суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя К.І. Головіна