РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015Справа №910/1276/15-г

За позовом Міністерства фінансів України
до Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК"
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державне підприємство "НЕК "Укренерго"
третя особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Закрите акціонерне товариство "Інженерно-будівельна компанія "Союз-Мережі"
третя особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про зобов'язання виконати умови договору
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Іваницька Т.Б. (дов. № 31-15030-08/5 від 08.04.2014 року)
від відповідачаКоломоєць М.І. (дов. № 4 від 92.03.2015 року)
від третьої особи-1Пімахова Д.В. (дов. № 08 від 14.01.2015 року)
від третьої особи-2Вознюк М.С. (дов. № 145 від 23.03.2015 року)
від третьої особи-3Музичук Л.В. (дов. № 09-14688/14 від 01.12.2014 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 02 квітня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Міністерство фінансів України (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" (надалі по тексту - відповідач) про зобов'язання виконати умови договору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором банківського рахунка № 13010-05/65 від 28.07.2014 року в частині здійснення переказу коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 року порушено провадження у справі № 910/1276/15-г, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державне підприємство "НЕК "Укренерго", розгляд справи призначено на 19.02.2015 року.

16.02.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли пояснення та клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Закрите акціонерне товариство "Інженерно-будівельна компанія "Союз-Мережі".

У судовому засіданні 19.02.2015 року представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, у відповідності до якої просить суд зобов'язати відповідача виконати умови Договору банківського рахунку від 28.07.2014 року № 13010-05/65 в частині здійснення переказу у сумі 2 961 295,40 євро за призначенням з рахунку позивача згідно платіжних доручень № 1, 3, 4 від 16.09.2014 року, стягнути з відповідача на користь Міністерства фінансів України відсотки за користування залишками коштів на рахунках у розмірі 65 534,87 євро та пеню у розмірі 62 187,20 євро, а також покласти на відповідача судові витрати.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.02.2015 року подав клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, додаткові документи по справі та клопотання про продовження строків розгляду спору.

Представники учасників судового процесу не заперечили проти поданих клопотань про залучення до участі у справі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява про збільшення позовних вимог приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви поданої 19.02.2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Суд, у відповідності до вимог статті 27 Господарського процесуального кодексу України, прийшов до висновку про необхідність залучення до участі у справі у якості третьої особи-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Закрите акціонерне товариство "Інженерно-будівельна компанія "Союз-Мережі" оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки.

Суд, у відповідності до вимог статті 27 Господарського процесуального кодексу України, прийшов до висновку про необхідність залучення до участі у справі у якості третьої особи-3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки.

Розглянувши подане відповідачем 19.02.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.02.2015 року винесено ухвалу відкладення розгляду справи на 02.04.2015 року.

24.02.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог.

02.03.2015 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав додаткові пояснення по справі.

25.03.2015 року представник третьої особи-2 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав документи по справі.

01.04.2015 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав додаткові документи по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 02.04.2015 року надав документи на виконання вимог ухвали суду, підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.04.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких заперечував проти заявлених позовних вимог.

Представники третьої особи-1 та третьої особи-2 підтримали заявлені позовні вимоги, надали усні пояснення по суті спору.

Представник третьої особи-3 заперечував проти заявлених позовних вимог, надав письмові пояснення по справі.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Перший» (банк) правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "БГ БАНК" та Міністерством фінансів України (клієнт) укладено Договір банківського рахунка № 13010-05/65 (далі - Договір), відповідно до якого банк відкриває клієнту на підставі його заяви банківський рахунок в євро, та проводить операції по рахунках, надає інші банківські послуги відповідно до чинного законодавства України та умов цього договору, нараховує та сплачує клієнту відсотки за користування залишками коштів на рахунках, а клієнт зобов'язується оплачувати банківські послуги на умовах Договору. Клієнт здійснює операції по рахунку з метою виконання Фінансової угоди (проект «Будівництво повітряної лінії 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська») між Україною та Європейським інвестиційним банком від 16.09.2011 року.

Відповідно до пункту 1.1.1. Договору клієнт має право вимагати від банку своєчасного й повного надання банківських послуг відповідно до предмету Договору.

Клієнт має право подавати до банку на виконання розрахункові документи, отримувати виписки по рахунках та іншу кореспонденцію по здійсненню операцій у банку через розпорядників коштів та уповноважених осіб, які зазначені у довіреності (форма довіреності наведена у додатку 1) (пункт 1.1.3 Договору).

Пунктом 1.1.5. Договору сторони погодили, що клієнт має право отримувати від банку відсотки за користування залишками коштів на рахунках.

Згідно з пунктом 3.2. Договору банк приймає до виконання розрахункові документи клієнта за умов, якщо зміст і форма розрахункових документів відповідають вимогам, встановленим законом, якщо додані документи, передбачені чинним законодавством; якщо сума розрахункового документа не перевищує суму, що є на його рахунках.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконуються умови Договору в частині переказу грошових коштів в розмірі 2 961 295,40 євро згідно платіжних доручень № 1, 3, 4 від 16.09.2014 року.

Відповідач проти позову заперечує та посилається на те, що враховуючи прийняте рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.02.2015 року № 43 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно у межах ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.02.2015 року № 43 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» на підставі постанови правління Національного банку України від 26.02.2015 року № 134 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК"» розпочато процедуру його ліквідації, призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Новікову М.М. строком на 1 рік з 27.02.2015 року по 26.02.2016 року включно.

Положеннями статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Статтею 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Крім того, порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, частиною 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1)припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється;

2)банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3)строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4)припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку;

5)відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6)укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7)втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (частини 2 та 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів").

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1)визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2)відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3)складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Частиною 4 вказаною вище статті передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Таким чином, з системного аналізу вищевикладеного, враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК", задоволення вимог кредиторів банку, зокрема Міністерства фінансів України, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відкликання Національним банком України на момент даного спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури заявлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", при цьому задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Згідно з частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, позовні вимоги Міністерства фінансів України задоволенню не підлягають.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Міністерства фінансів України відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.04.2015

Суддя С.В. Стасюк