ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 квітня 2015 року Справа № 903/543/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Черкащенка М.М., Вовка І.В., Грека Б.М.. Стратієнко Л.В., Чернова Є.В.,
розглянувши заяву Заступника Генерального прокурора України

про перегляд Верховним Судом України

постановиВищого господарського суду України від 25.12.2014
у справі№903/543/14

за позовомЗаступника прокурора Волинської області в інтересах держави та територіальної громади в особі: 1. Волинської обласної ради; 2. Волинської обласної державної адміністрації; 3. Державного агентства лісових ресурсів України; 4. Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства
до1. Ковельського спеціалізованого лісогосподарського приватного акціонерного товариства "Тур"; 2. Ковельської районної державної адміністрації
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаДержавна інспекція сільського господарства у Волинській області
провизнання недійсними та скасування державних актів на право постійного користування землею і повернення в державну власність земель лісового фонду

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 23.09.2014 у позові відмовлено. Вмотивовуючи рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку щодо спливу строку позовної давності за вимогами поданого позову та відсутності поважних причин для його поновлення. При цьому суд керувався приписами пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, статей 76, 83 Цивільного кодексу УРСР.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 перевірене рішення місцевого господарського суду залишено без змін з тих же підстав.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2014 касаційну скаргу Прокуратури Рівненської області залишено без задоволення, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 - без змін.

Заступником Генерального прокурора України подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 25.12.2014 у справі №903/543/14, в якій заявник просить вказану постанову, постанову суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 11.04.2013 у справі №5009/3483/12 та від 17.11.2011 у справі №09/847, обґрунтовано неоднаковим застосуванням судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши доводи заяви та додану до неї постанову Вищого господарського суду України, колегія суддів вважає, що справа підлягає допуску до провадження Верховного Суду України з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

У постанові від 25.12.2014 у справі №903/543/14, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позову про визнання недійсними та скасування державних актів на право постійного користування землею і повернення в державну власність земель лісового фонду з огляду на пропуск прокурором строку позовної давності, оскільки прокурор в інтересах Волинської обласної ради звернувся у 2014 році, однак Волинська обласна рада (яка є позивачем у справі) була обізнана про видані товариству (відповідачу 1) з посиланням на рішення від 1994 №17/11 спірні державні акти від 12.04.1994. При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що у разі звернення у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду прокурора, що не є позивачем, позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор.

Водночас у постанові від 11.04.2013 у справі №5009/3483/12, на яку посилається заявник, суд касаційної інстанції визнав обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції щодо задоволення позову прокурора в інтересах держави в особі державної інспекції сільського господарства про визнання недійсним рішення від 19.05.1998 з огляду на порушення вимог частини п'ятої статті 7 Земельного кодексу України. При цьому, суд касаційної інстанції щодо строків позовної давності зазначив, що позов у даній справі подано у межах встановленого строку позовної давності, оскільки прокурор про порушення інтересів держави оскарженим рішенням дізнався у квітні 2012 року під час перевірки, тобто позовна давність у даній справі обчислюється від дня коли про порушення права довідався прокурор.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що зі змісту доданих до заяви судових рішень Вищого господарського суду України вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалені різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах, що є підставою для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 11116, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Допустити справу № 903/543/14 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя М. Черкащенко
Судді І. Вовк
Б. Грек
Л. Стратієнко
Є. Чернов