номер провадження справи 2/18/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2015 Справа № 908/1100/15-г

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемер-Україна", м. Запоріжжя,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м.Запоріжжя,

про стягнення 116004,66 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Остапенко С.Л., довіреність б/н від 11.08.2014р.;

від відповідача: Дєрябіна Ю.В., довіреність №18-160 від 23.12.2014р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Елемер-Україна" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про стягнення за договором постачання №335 від 27.05.2013р. заборгованості у розмірі 116004,66 грн., з яких: 90276,00 грн. - основний борг, 3249,94 грн. - 3% річних, 22478,72 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.02.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/18/15 та призначено розгляд справи на 19.03.2015р.

Ухвалою від 19.03.2015р. відкладено розгляд справи на 31.03.2015р.

Ухвалою від 31.03.2015 р. за клопотанням представників сторін продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 05.05.2015 р. та відкладено розгляд справи на 05.05.2015 р.

В судовому засіданні 05.05.2015р. були присутні представники сторін, за заявою яких фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

21.04.2015 р. позивач подав суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої збільшив термін нарахування 3% річних та інфляційних втрат, просить стягнути з відповідача 3% річних за 558 днів прострочення в сумі 4140,33 грн. та інфляційні втрати за 2014 рік та за січень-березень 2015 року в сумі 39811,72 грн. Заява про збільшення позовних вимог оплачена судовим збором, копія позовної заяви надіслана відповідачу.

За вимогами п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

В уточненій позовній заяві відсутній обґрунтований розрахунок 3% річних, лише зазначено суму річних та кількість днів прострочення, за які вони розраховані, - 588. Однак не вказано ні суми боргу, від якої розраховані річні, ні періоду розрахунку (конкретні календарні дати початку та закінчення нарахування річних). Зазначена позивачем кількість днів прострочення (588) більше за кількість днів з дня виникнення обов'язку оплатити товар, який вказує позивач у додаткових поясненнях (17.11.2013 р.) по день складення уточненої позовної заяви (01.04.2015 р.) - 500 день.

За таких обставин, оскільки уточнена позовна заява в частині розрахунку 3% річних не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України, суд не приймає її до розгляду в цій частині. В іншій частині уточнена позовна заява прийнята до розгляду. У зв'язку з цим суд розглядає позовні вимоги про стягнення 90276,00 грн. основного боргу, 3249,94 грн. - 3% річних, 39811,72 грн. інфляційних втрат, всього - 133337,66 грн.

Представник позивача підтримав збільшені позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. У відзиві на позов відповідач вказує, що позивач поставив товар з порушенням обумовленого терміну поставки. Поставлений товар був частково оплачений відповідачем платіжним дорученням від 30.12.2013 р. на суму 13385,00 грн. та шляхом оформлення гарантованого платежу від 15.07.2014 р. на суму 75900,00 грн. Стосовно решти суми боргу 90276,00 грн. укладення мирової угоди між сторонами не відбулося у зв'язку зі збільшенням позивачем позовних вимог.

В судовому засіданні 05.05.2015 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

27.03.2013 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Елемер-Україна" (продавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (покупець, відповідач) укладено договір постачання № 355, за яким продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець - прийняти та оплатити продукцію (далі по тексту - товар) в асортименті та за цінами, вказаними у додаткових угодах до цього договору, які є його невід'ємною частиною.

За умовами пунктів 2.1-2.3 договору ціна на товар встановлюється у національній валюті України. Ціна на узгоджений обсяг та період поставки товару вказується у додатку до цього договору. Загальна сума договору на момент його складання становить 104407,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Пунктами 5.1-5.2 договору передбачено, що оплата здійснюється за фактичну кількість поставленого товару шляхом оформлення покупцем на адресу продавця гарантованого платежу «з датою виконання у майбутньому». Гарантований платіж «з датою виконання у майбутньому» (далі - ГП) - фінансовий інструмент ПАТ КБ «Приватбанк», який гарантує одержувачу оплату коштів від платника в зазначену у гарантованому платежу дату. Дата відправки ГП - дата створення і підписання ЕЦП гарантованого платежу в Інтернет-банку Приват-24. Дата виконання ГП - дата зарахування безготівкових коштів на поточний рахунок продавця. Гарантійний лист - електронний документ, що формується одночасно з гарантованим платежем, який містить у собі гарантійний лист від імені ПАТ «КБ «Приватбанк», що гарантує обов'язкове зарахування грошових коштів на зазначену в гарантованому платежі дату. Покупець відправляє ГП на адресу продавця. Дата відправки ГП - на 5 календарний день від дати поставки товару (за фактичну кількість поставленого товару) та рахунку продавця за умови виконання продавцем п. 4.1.1, 4.1.5-4.1.7 цього договору. Дата виконання ГП - 30 календарний день від дати відправки ГП.

Поставка товару виконується продавцем на умовах СРТ м. Запоріжжя (Інкотермс 2010).

Відповідно до п. 11.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2013 року, а в частині гарантійних зобов'язань - до терміну їх закінчення.

Додатковою угодою № 1 від 03.09.2013 р. сторони погодили поставку товару на загальну суму 30457,83 грн. з ПДВ.У зв'язку з цим збільшили загальну суму договору до 287154,00 грн. з ПДВ.

Визначили, що підлягає поставці в термін до 13.11.2013 р. АИР-10Н/ДИ/1110/М20/12V/Т0550/В02/0...10кПа/GSP/ГП - 1 шт. за ціною 3186,00 грн. з ПДВ загальною вартістю 3186,00 грн. з ПДВ; до 03.10.2013 р. блок живлення БП 906/24/4/150 - 5 шт. за ціною 2677,00 грн. з ПДВ загальною вартістю 13385,00 грн.; до 14.10.2013 р. механізм виконавчий електричний однооборотний без сполучної тяги МЭО-1600/25-0,25М-92К 12 шт. за ціною 13848,00 грн. з ПДВ загальною вартістю 166176,00 грн. Термін дії договору продовжено до 31.12.2014 р.

За видатковою накладною від 17.10.2013 р. № РН-0000893 позивач поставив відповідачу блок живлення та механізм виконавчий в обумовленій кількості на загальну суму 179561,00 грн. з ПДВ та виставлено рахунок-фактуру на оплату цього товару від 17.10.2013р. № СФ-001217.

Відповідач частково оплатив поставлений товар платіжним дорученням від 30.12.2013р. № 224162 на суму 13385,00 грн. та шляхом оформлення гарантованого платежу від 15.07.2014 р. на суму 75900,00 грн., який був виконаний банком 30.07.2014 р.

Товар на суму 90276,00 грн. відповідачем не оплачений, що ним не заперечується. Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні 05.05.2015 р., гарантований платіж на спірну суму відповідно до умов п.п. 5.1-5.2 договору відповідачем не оформлювався.

Правовідносини сторін врегульовані договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов пунктів 5.1 - 5.2 договору відповідач не оплатив поставлений йому товар шляхом оформлення на адресу позивача гарантованого платежу протягом 5 календарних днів з моменту поставки товару, який, у свою чергу, підлягає виконанню протягом 30 календарних днів, загалом - 35 календарних днів, тобто до 17.11.2013р., внаслідок чого утворилась заборгованість за отриманий товар в сумі 90276,00 грн.

На час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за поставлений товар в сумі 90276,00 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення строків оплати боргу позивач просить стягнути в первісній позовній заяві 3% річних за 438 днів прострочення в сумі 3249,94 грн. та в уточненій позовній заяві інфляційні втрати за 2014 рік та січень-березень 2015 року в сумі 39811,72 грн.

Суд залишив вимогу про стягнення 3% річних без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, оскільки в позовній заяві відсутній обґрунтований розрахунок 3% річних, а представник позивача не виконав вимог суду щодо уточнення наданого розрахунку. Так, в позовній заяві позивач просить стягнути 3% річних в сумі 3249,94 грн., розрахованих за 438 днів. Однак в позові не зазначено, від якої суми боргу розраховані 3% річних та за який конкретно календарний період (дати початку та закінчення нарахування річних не вказані). В судовому засіданні 05.05.2015 р. судом оголошувалась перерва для надання представником позивача уточненого розрахунку 3% річних, однак вимог суду представник позивача не виконав.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Відсутність обґрунтованого розрахунку 3% річних не дозволяє суду перевірити правильність нарахування річних, оскільки суд повинен розглядати справу в межах заявлених позовних вимог, у тому числі суми заборгованості та періоду стягнення, а не визначати їх на власний розсуд. За таких обставин суд залишає позовні вимоги про стягнення 3% річних без розгляду. Позивач не позбавлений права пред'явити ці вимоги повторно в іншому позові.

Розрахунок інфляційних втрат судом перевірений, вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 39811,72 грн. визнані обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги задоволені судом частково.

Відповідно до 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. 49, п. 5 ч. 1 ст. 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (вул. Діагональна, 11, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 00186542) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемер-Україна" (вул. Сорок років Радянської України, буд. 41, к. 315, м. Запоріжжя, 69037) 90276,00 грн. (дев'яносто тисяч двісті сімдесят шість грн. 00 коп.) основного боргу, 39811,72 грн. (тридцять дев'ять тисяч вісімсот одинадцять грн. 72 коп.) інфляційних втрат та 2601,75 грн. (дві тисячі шістсот одна грн. 75 коп.) витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

В частині стягнення 3% річних в сумі 3249,94 грн. позов залишити без розгляду.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Рішення оформлено та підписано 12.05.2015р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.