РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015Справа №910/5573/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Дніпронафта-Сервіс»
доПублічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
простягнення 256 000,00 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Бобиль В.В.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпронафта-Сервіс» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - «Банк») про стягнення 256 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підстава для володіння відповідачем грошовими коштами позивача у розмірі 256 000,00 грн. відсутня, а тому позивачем заявлено вимогу про стягнення такої грошової суми з відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.03.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 15.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2015 р. розгляд справи відкладено до 27.04.2014 р. у зв'язку з неявкою представника відповідача.

27.04.2014 р. від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнефтехім» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Судом в задоволенні вказаного клопотання відмовлено з огляду на те, що заявником не доведено яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки такої особи.

Представник позивача в судове засідання з'явився, вимоги ухвали суду виконав, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, 27.04.2015 р. через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю направлення представника в судове засідання.

Судом в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено з огляду на те, що відповідач не позбавлений можливості на підставі ст. 28 Господарського процесуального кодексу України та ст. 244 Цивільного кодексу України уповноважити будь-яку особу для представництва власних інтересів.

Відтак, оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2015 р. Товариство платіжним дорученням №88 перерахувало на рахунок ТОВ «Укрнефтехім», відкритий в філії Дніпропетровського регіонального відділення Банку №01, грошові кошти у розмірі 256 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за деєтанпропанбутанізований конденсат по дог. №АУНХ-00002 від 15.05.2014 р.».

06.02.2015 р. обслуговуючий банк позивача по системі інтернет-банкінгу направив запит до Банку про повернення коштів на рахунок Товариства у зв'язку з помилковістю відправлення грошових коштів за платіжним дорученням №88 від 06.02.2015 р.

Повідомленням №2/15 від 20.02.2015 р. Товариство звернулося до Банку з вимогою повернути грошові кошти у розмірі 256 000,00 грн., направлені на рахунок ТОВ «Укрнефтехім» згідно платіжного доручення №88 від 06.02.2015 р.

Листом №02/03-02 від 02.03.2015 р. ТОВ «Укрнефтехім» повідомило позивача про те, що рахунок №01, відкритий в філії Дніпропетровського регіонального відділення Банку, був закритий 30.12.2014 р.

Спір у справі виник у зв'язку із безпідставним, на думку позивача, набуттям відповідачем грошових коштів у розмірі 256 000,00 грн.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 7.1.2 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частини 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень представника відповідача, між ним та ТОВ «Укрнефтехім» було укладено договір на розрахунково-касове обслуговування від 30.04.2014 р., на підставі якого Банком клієнту було відкрито поточний рахунок у національній валюті №01.

В той же час, 30.12.2014 р. вказаний рахунок було закрито на підставі заяви клієнта, що підтверджується листом ТОВ «Укрнефтехім» №02/03-02 від 02.03.2015 р.

06.02.2015 р. Товариство згідно платіжного доручення №88 перерахувало на рахунок ТОВ «Укрнефтехім», відкритий в філії Дніпропетровського регіонального відділення Банку №01, грошові кошти у розмірі 256 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата за деєтанпропанбутанізований конденсат по дог. №АУНХ-00002 від 15.05.2014 р.».

Отже, грошові кошти позивача у розмірі 256 000,00 грн. згідно платіжного доручення №88 від 06.02.2015 р. надійшли до відповідача вже після закриття рахунку ТОВ «Укрнефтехім» №01.

Відповідно до п. 23.4 ст. 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів і Україні» ініціатор до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача. Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів. Банк отримувача в день одержання вказівки повертає кошти за реквізитами, зазначеними в ній, якщо на час надходження такої вказівки вони не зараховані на рахунок отримувача, та повідомляє отримувача про відкликання коштів ініціатором.

06.02.2015 р. обслуговуючий банк позивача по системі інтернет-банкінгу направив запит до Банку про повернення коштів на рахунок Товариства у зв'язку з помилковістю відправлення грошових коштів за платіжним дорученням №88 від 06.02.2015 р.

Повідомленням №2/15 від 20.02.2015 р. Товариство звернулося до Банку з вимогою повернути грошові кошти у розмірі 256 000,00 грн., направлені на рахунок ТОВ «Укрнефтехім» згідно платіжного доручення №88 від 06.02.2015 р.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

При цьому, зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності наступних умов.

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 Цивільного кодексу України).

Суд приймає до уваги те, що грошові кошти позивача, перераховані за платіжним дорученням №88 від 06.02.2015 р. на рахунок ТОВ «Укрнефтехім», який був закритий 30.12.2014 р., не були повернуті на користь Товариства всупереч приписам п. 23.4 ст. 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів і Україні», а відтак спірні грошові кошти у розмірі 256 000,00 грн. з урахуванням приписів ст.1212 Цивільного кодексу України вважаються такими, що безпідставно набуті Банком.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства про стягнення з Банку безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 256 000,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпронафта-Сервіс» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60; ідентифікаційний код 09807856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпронафта-Сервіс» (51911, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Республіканська, 41; ідентифікаційний код 38796577) грошові кошти у розмірі 256 000 (двісті п'ятдесят шість тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 5 120 (п'ять тисяч сто двадцять) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.05.2015 р.

Суддя Босий В.П.