ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2015 року Справа № 915/221/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: Єленич А.В. - дов. №1679 від 30.03.2015,

представника відповідача: Петровського Д.О. - дов. №412 від 15.12.2014,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м.Київ, пр.Перемоги, 14) в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (54020, м.Миколаїв, вул.Заводська, 23),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нібулон»

(54002, м.Миколаїв, Каботажний спуск, 1)

про: стягнення 4564,39 грн., -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 2738,93 грн. боргу по Договору №7-С від 04.10.2010 за послуги портнагляду, 663,21 грн. пені, 129,17 грн. - 3% річних та 1033,08 грн. збитків від інфляції за неналежне виконання умов договору.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на наступне:

- по Договору №7-С від 04.10.2010 відповідач мав здійснювати розрахунки за послуги портнагляду до 20-го числа місяця, наступного за звітним на підставі підтверджуючих документів та приймально-здавальних актів. Рахунки та приймально-здавальні акти направлялись до ТОВ СП «Нібулон» рекомендованими листами, доказами чого є відповідні квитанції МД УДППЗ «Укрпошта». Однак, незважаючи на підписання у січні-квітні 2014 року приймально-здавальних актів, відповідач здійснив їх часткову оплату, посилаючись на неузгодження сторонами вільних тарифів на роботи і послуги порту, встановлених наказом начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» №535 від 29.11.2013 та введених в дію з 01.01.2014, оплативши їх за тарифами, визначеними у Додатку №3 до Договору №7-С від 04.10.2010 (в редакції Додаткової угоди №2 від 20.06.2013).

- державне регулювання цін щодо послуг служби капітана морського порту не здійснюється, та витрати на такі послуги не компенсуються за рахунок інших джерел, тому Адміністрація самостійно, керуючись ст.11 Закону України «Про ціни та ціноутворення» встановлює вільні тарифи на послуги служби капітана морського порту з метою компенсації витрат Адміністрації, пов'язаних з наданням послуг капітана морського порту. Штучне заниження відповідачем плати за послуги, що надаються службою капітана порту, на рівні тарифів 2011 року є економічно необґрунтованим. З метою забезпечення створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту, з 01.01.2014 ідентичні тарифи на послуги служби капітана порту запропоновані всім компаніям, які є споживачами відповідних послуг у Миколаївському морському порту. Застосування для ТОВ СП «Нібулон» інших цін на послуги служби капітана порту може бути визнано порушенням антимонопольного законодавства, яке у ч.2 ст.52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідач у відзиві (а.с.197-202) проти позовних вимог заперечує, вважає, що в порушення вимог цивільного та господарського законодавства та умов Договору №7-С від 04.10.2010 позивачем в період з 04.01.2014 по 31.04.2014 складені рахунки, якими вартість наданих позивачем послуг розрахована за тарифами, встановленими не договором №7-С від 04.10.2010, а наказом Миколаївської філії ДП «Адміністрація Миколаївського морського порту» №535 від 29.11.2013 «Про затвердження та введення в дію вільних тарифів». При цьому, Договором №7-С від 04.10.2010 права на самостійне встановлення виконавцем ціни послуг (тарифів) та зміну в односторонньому порядку не передбачено. Різниця між вартістю наданих позивачем послуг, визначених за односторонньо встановленими тарифами (8883.12 грн.), та вартістю наданих послуг, визначених за тарифами встановленими договором (6144,19 грн.), становить 2738,93 грн. Своєчасна оплата відповідачем 6144,19 грн. вартості послуг портнагляду позивачем не заперечується, тому нарахування пені, 3% річних та збитків від інфляції є неправомірним.

Під час розгляду справи, представники військової прокуратури та сторін підтримали доводи, викладені у позові та запереченнях проти позову.

У судових засіданнях 05.05.2015 та 07.05.2015 судом оголошувались перерви.

У судовому засіданні 08.05.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

04.10.2010 між Державним підприємством «Миколаївський морський торговельний порт» (правонаступником якого є Державне підприємство «Адміністрація морських портів України») та ТОВ СП «Нібулон» було укладено Договір №7-С про надання послуг (надалі - Договір №7-С), відповідно до якого порт зобов'язалось надавати ТОВ СП «Нібулон» за відповідними заявками послуги по обслуговуванню суден, а ТОВ СП «Нібулон» зобов'язалось приймати та оплачувати надані послуги (т.1 а.с.36-38).

Додатковою угодою №1 від 17.06.2013 до Договору №7-С ДП «Миколаївський морський торговельний порт» було замінено на Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (а.с.39).

20.06.2013 сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Договору №7-С(т.1 а.с.40), якою сторони внесли певні зміни до договору в частині зобов'язань сторін та порядку проведення розрахунків. Крім того, сторонами було доповнено Договір

№7-С Додатком №3: «Вільні тарифи на послуги, які надаються службою капітану порту» (т.1 а.с.205, 206).

Відповідно до п.2.1.1, 2.1.3 Договору №7-С (з урахуванням умов Додаткової угоди №2) порт зобов'язався надавати відповідачу для підписання, на наступний день після надання послуг, приймально-здавальні акти; надавати рахунки для сплати зборів і платежів за користування наданими послугами, які розраховані на підставі встановлених цін, державних тарифів і вільних тарифів, у т.ч. на послуги, які надаються службою капітану порту (Додаток №3, що є невід'ємною частиною даного Договору).

Відповідач, в свою чергу, відповідно до приписів п.3.2 Договору №7-С (в редакції Додаткової угоди №2) зобов'язався здійснювати остаточні розрахунки за портові збори - до виходу судна з порту, а за інші послуги до 20-го числа місяця, наступного за звітним на підставі підтверджуючих документів та приймально-здавальних актів.

Згідно п.3.4 Договору №7-С, у разі зміни ціноутворюючих факторів та державних регульованих цін та тарифів, вони набирають чинності в порядку, передбаченому законодавством, про що порт інформує ТОВ СП «Нібулон» письмово. Про зміну вільних тарифів порт також інформує ТОВ СП «Нібулон».

Наказом начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» №535 від 29.11.2013 затверджено та введено в дію з 01.01.2014 вільні тарифи на послуги, які надаються службою капітану порту Миколаївської філії ДП «Адміністрація Миколаївського морського порту» (а.с.56-58).

18.12.2013 позивач направив на адресу відповідача інформативний лист №18/06-1938, в якому повідомив про зміну вільних тарифів на 2014 рік.

В період з січня по березень 2014 року сторонами були підписані наступні акти наданих послуг (виконаних робіт): №00231512 від 08.01.2014, №01371512 від 23.01.2014, №01381512 від 27.01.2014, №02441512 від 27.01.2014, №02611512 від 31.01.2014, №02621512 від 31.01.2014, №06591512 від 08.02.2014, №06951512 від 12.02.2014, №06961512 від 12.02.2014, №07021512 від 18.02.2014, №07031512 від 18.02.2014, №07041512 від 18.02.2015, №07421512 від 20.02.2014, №07701512 від 24.02.2014, №08991512 від 27.02.2014, №09001512 від 28.02.2014, №09011512 від 28.02.2014, №11831512 від 07.03.2014, №11841512 від 07.03.2014, №11851512 від 07.03.2014, №11861512 від 07.03.2014. №12201512 від 14.03.2014, №12191512 від 14.03.2014, №12211512 від 17.03.2014, №12931512 від 24.03.2014. №15121512 від 26.03.2014, №15131512 від 26.03.2014, №15141512 від 28.03.2014, №15151512 від 31.03.2014, №15161512 від 31.03.2014, №15401512 від 31.03.2014.

При цьому, з боку відповідача на всіх актах були зроблені відмітки про завищення тарифів вказаних у актах порівняно із тарифами вказаними у Додатку №3 і відповідно, завищення загальної вартості наданих послуг, а також зафіксована сума, яка, на думку відповідача, є правомірною.

Як вбачається з матеріалів справи та наданого відповідачем розрахунку (т.1 а.с.200), вартість послуг, визначених позивачем за тарифами затвердженими наказом начальника порту №535 від 29.11.2013 та введеними в дію з 01.01.2014, становить 8883.12 грн. Вартість послуг, визначених за тарифами встановленими Додатком №3 до Договору №7-С становить 6144,19 грн., яка згідно доданих позивачем до позовної заяви банківських виписок (т.1 а.с.168, 169) відповідачем повністю сплачена.

Різницю ж у сумі 2738,93 грн. позивач вважає простроченою заборгованістю та просить суд стягнути з відповідача разом з нарахованими 3% річних, збитками від інфляції та пенею.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, є господарський договір.

Частина 1 статті 179 ГК України встановлює, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Юридичний зміст господарського зобов'язання становлять взаємопов'язані права та обов'язки його учасників (сторін). Під правом розуміється можливість одного з контрагентів вимагати від іншої сторони вчинення певного діяння (дії або бездіяльності), а під обов'язком - необхідність для зобов'язаної сторони вчинення цього діяння.

Відповідно до приписів ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також, частиною 1 ст.628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому, ст.629 ЦК України, що кореспондується зі ст.193 ГК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.651 ЦК України та ст.188 ГК України зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Умовами укладеного між сторонами Договору №7-С визначено, що у разі зміни ціноутворюючих факторів та державних регульованих цін та тарифів, вони набирають чинності в порядку, передбаченому законодавством, про що порт інформує ТОВ СП «Нібулон» письмово. Про зміну вільних тарифів порт також інформує ТОВ СП «Нібулон» (п.3.4 Договору).

Відповідно до ст.ст.10, 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» №5007-VI від 21.06.2012, суб'єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни. Вільні ціни встановлюються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Статтею 21 Закону України «Про морські порти України» №4709-VI від 17.05.2012 також передбачено, що тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб'єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб'єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на інші послуги, крім визначених у частині першій цієї статті, є вільними та визначаються договором між суб'єктом господарювання, який надає відповідні послуги, та їх замовником.

Відповідно до ст.190 ГК України, вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг) за винятком тих, на які встановлені державні ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін.

Додатковою угодою №2 до Договору №7-С сторони доповнили Договір Додатком №3, який є невід'ємною частиною Договору, та в якому сторони зазначили, що саме даний додаток є підставою для проведення взаєморозрахунків між сторонами.

Згідно ст.632, 638 ЦК України та ч.3 ст.180, ч.2 ст.189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору та встановлюється виключно за домовленістю сторін, тому ціна послуг за договором як істотна умова договору не може бути змінена в односторонньому порядку.

Вказані умови були враховані сторонами у п.9.1 Договору №7-С, згідно якого зміни і доповнення до даного Договору мають силу у випадку, якщо вони оформлені у письмовому виді, підписані обома сторонами та скріплені печатками.

Відповідно до ст.188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду

З матеріалів справи вбачається, що після затвердження наказом начальника порту №535 від 29.11.2013 нових тарифів позивач направляв листом №18/06-2000 від 25.12.2013 на адресу відповідача для підписання два примірника Додаткової угоди №3 до Договору №7-С, в якій Додаток №3 до договору викладений у новій редакції з урахуванням нових тарифів. Відповідач неодноразово висловлював заперечення проти застосування нових тарифів та відмовився від підписання вказаної додаткової угоди була, що фактично було підставою для звернення порту до суду в порядку, визначеному ст.188 ГК України. Однак такий спосіб захисту своїх інтересів позивачем обраний не був.

Посилання позивача на те, що за умовами п.3.4 Договору №7-С, про зміну вільних тарифів порт має лише проінформувати ТОВ СП «Нібулон», судом відхиляються, оскільки зазначена умова договору не свідчить про можливість зміни його істотних умов в односторонньому порядку, а інформування про нові тарифи, ще не означає виникнення обов'язку у сторін їх застосовувати.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що ціна наданих позивачем за Договором №7-С послуг як істотна умова договору була погоджена сторонами у Додатку №3, що є невід'ємною частиною Договору №7-С і у визначений діючим законодавством спосіб змінена не була, то самостійне та не узгоджене з відповідачем застосування позивачем іншої ціни послуг (тарифів) є порушенням вимог цивільного та господарського законодавства, а також умов Договору №7-С.

Приймаючи до уваги, що відповідачем своєчасно оплачені, визначені у актах наданих послуг (виконаних робіт), послуги служби капітану порту за тарифами, визначеними з урахуванням Додатку №3 до Договору №7-С, підстави в задоволенні позовних вимог відсутні.

Судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя М.В.Мавродієва

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 13 травня 2015 року.