ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р.Справа № 916/5156/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Галузинському Н.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Сивак А.Л. (довіреність № 11/07 від 30.07.2014)

від відповідача: Мельниченко Н.О. (довіреність № 21/11-98 від 20.02.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси"

на рішення господарського суду Одеської області від „10" березня 2015 року, повний текст якого складено та підписано „16" березня 2015 року

по справі № 916/5156/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії „Інфоксводоканал"

до Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси"

про стягнення 122 246,94 грн.

В С Т А Н О В И В :

22.12.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" (далі по тексту - відповідач) про стягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 122 246,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на положення ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України, п.п.3.3,3.4,5.18 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. № 190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 р. за № 936/15627, на підставі Акту від 19.06.2012 року № 3950, яким зафіксовано відсутність встановленого водоміру.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.03.2015 року по справі № 916/5156/14 (суддя Погребна К.Ф.) позовні вимоги ТОВ „Інфокс" в особі „Інфоксводоканал" задоволені в повному обсязі. Стягнуто з Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії „Інфоксводоканал" 122 246,94 грн. заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення та 2 444,94 грн. судового збору.

Такий висновок суду мотивований тим, що з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, вбачається наявність вини відповідача та порушення п.5.18 Правил, у зв'язку з незаконним демонтажем лічильника, що зафіксовано в акті № 3950 від 19.06.2012 року, в результаті чого заявлена заборгованість згідно наданого позивачем розрахунку стягнута в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Комунальне підприємство „Теплопостачання міста Одеси" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити ТОВ „Інфокс" в особі „Інфоксводоканал" у позові.

В обґрунтування своїх вимог та заперечень, скаржник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням і невірним застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що місцевим господарським судом під час прийняття рішення не встановлено факт використання або самовільного приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення або самовільного користування ними.

Крім того, скаржник зазначає, що складений представником позивача Акт від 19.06.2012 року № 3950, не може бути належним доказом, оскільки він не підписаний представником КП „Теплопостачання міста Одеси" та позивачем не надано доказів направлення його поштою на адресу відповідача для ознайомлення.

Позивачем через канцелярію суду подано відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим та відповідаючим матеріалам справи.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу та відзив на неї, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 10.01.2011 року між Комунальним підприємством „Теплопостачання міста Одеса" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „ІНФОКС" в особі філії „Інфоксводоканал" (Учасник) був укладений договір про закупівлю послуг з постачання холодної води на потреби гарячого водопостачання та водовідведення гарячої води за державні кошти №ТГО-06/11 (а.с.10-16).

Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з 01.02.2011р. та діє до 31.12.2011р. Відповідно до п. 25 резолютивної частини рішення господарського суду Одеської області від 29.03.2011 по справі № 30/17-395-2011, зазначений договір пролонгується на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення його дії жодна зі сторін не висловить бажання щодо його припинення.

Пунктом 1.1 договору ( в редакції вищезазначеного рішення), передбачено, що учасник зобов'язується надати Замовникові послуги, зазначені в п.1.2. цього договору, а Замовник - прийняти і оплатити такі послуги." Найменування послуги: постачання холодної питної води на господарські потреби Замовника з гарячого водопостачання та водовідведення гарячої води. Кількість послуг водопостачання за цим Договором визначається за показаннями приладів обліку, встановлених на центральних теплових пунктах (далі - ЦТП) Замовника або тимчасово, до моменту встановлення приладів обліку, виходячи з кількості днів подачі води у розрахунковому періоді, нормативів використання послуг водопостачання та тарифів на послуги водопостачання, встановлених згідно чинного законодавства на ці послуги. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Норматив використання послуг з постачання холодної води по системам гарячого водопостачання визначається на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування. На дату укладення цього договору діють норми встановлені рішенням Одеського міськвиконкому від 15.02.1992р. №63 з доповненнями згідно рішення Одеського міськвиконкому від 25.02.2010р. №30 "Про впорядкування експлуатації та користування системами комунального водопроводу та каналізації м. Одеси". Кількість послуг водовідведення дорівнює обсягу послуг водопостачання." (п.1.2 договору).

Відповідно п. 11.1 договору сторони зобов'язується керуватись, зокрема, Правилами користування системи комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008р. №190 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 07.10.2008р. за №936/15627 (далі - Правила).

19.06.2012 року представником ТОВ „ІНФОКС" в особі філії „Інфоксводоканал", за участю представника абонента ЦТП Приморського району був складений Акт № 3950 на об'єкті за адресою: м. Одеса, вул. Пирогівська, 7/9, в якому зафіксовано відсутність раніше встановленого водоміру марки СТВ-65 (а.с.30).

12.07.2012 року відбулось засідання технічної комісії, на об'єкті КП «Теплопостачання міста Одеса», оформленого протоколом № 26 від 12.07.2012 року, на якому у зв'язку з відсутністю раніше встановленого водоміру, встановлено порушення п.5.18 Правил та прийнято рішення провести розрахунок відповідно до п.п.3.3, 3.4 Правил (а.с.9).

На підставі рішення технічної комісії, позивачем було розраховано суму заборгованості у відповідності з п.п.3.3, 3.4 Правил, яка складає 122 246,94 грн. виходячи з наступного розрахунку:

44680,90 куб. м./міс х 2,736 грн. = 122 246,94 грн. (а.с.08).

В подальшому, 07.05.2014 року служба по контролю за водокористуванням філії "Інфоксводоканал" Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" звернулась до КП "Теплопостачання міста Одеси" з листом № 2053/то/1, відповідно до якого зазначило про необхідність застосування заходів, щодо оплати у 3-дений строк суми у розмірі 122 246,94грн. (а.с.31).

Між тим, вимога ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" залишена КП "Теплопостачання міста Одеси" без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення повивача до суду з відповідним позовом.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог ТОВ „Інфокс" в особі „Інфоксводоканал" про стягнення на його користь з відповідача боргу та вважає, що доводи, заперечення і вимоги КП "Теплопостачання міста Одеси", викладені в апеляційній скарзі, є безпідставні та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства", інших законодавчих актів.

Згідно п.п.3.3,3.4 чинних Правил у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу; розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування; якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Відповідно до 5.18 Правил:

- споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування (абз.1);

- знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника (абз.2);

- у разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з п.п.3.3,3.4 цих Правил (абз.3).

Проаналізувавши зміст п.5.18 Правил, щодо недотримання положень у вигляді самовільного демонтажу водомірного вузла відповідачем, стало підставою у ТОВ „ІНФОКС" для нарахування заборгованості для сплати витрат води згідно з п.п.3.3,3.4 Правил.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про виконання відповідачем майнових зобов'язань в частині здійснення оплати в результаті рішення технічної комісії № 26 від 12.07.2012 року, у зв'язку з чим відповідачу нарахована сума в розмірі 122 246,94 грн. у відповідності до п.п.3.3, 3.4 Правил №190 та у зв'язку з порушенням п.5.18 цих Правил щодо самовільного демонтажу водомірного вузла, про що 19.06.2012 року був складений Акт № 3950.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.4 Правил у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Пунктом 6.1.3 Договору передбачено, що відповідач зобов'язався забезпечити належний санітарно-технічний стан приміщень, вузлів обліку води, а також збереження та цілісність запірної арматури, контрольно-вимірювальних приладів, приладів обліку води, пломб, в тому числі дроту та інших знаків, встановлених працівниками позивача та Держстандарту на прилади обліку води, трубопровід, фланцеві та штуцерні з'єднання, запірну арматуру.

Водночас, в матеріалах справи міститься лист КП „Теплопостачання міста Одеси" від 27.04.2014 року № 5622 в якому зазначено, що у період з травня по вересень 2012 року на об'єкті за адресою: м. Одеса, вул. Пирогівська, 7/9, проводилась реконструкція, в ході якої було виконано повний демонтаж обладнання та внутрішніх трубопроводів, в тому числі водомірного вузла, який демонтовано із збереженням пломб, що було зафіксовано актом від 19.06.2012 року № 3950. (а.с.60).

Також в судовому засіданні 14.05.2015 року, під час розгляду апеляційної скарги КП „Теплопостачання міста Одеси", представником відповідача було підтверджено, що під час ремонтних робіт на об'єкті відповідача, підрядникам було самовільно здійснено демонтаж лічильника (водомірного вузла), що підтверджується технічною фіксацію протоколу судового засідання.

Зі змісту зазначеного вище листа та зі слів представника скаржника в судовому засіданні вбачається порушення відповідачем п.5.18 Правил, у зв'язку з незаконним демонтажем лічильника.

Водночас відповідач в апеляційній скарзі посилається на положення п.п.3.1, 3.2 Правил, згідно яких водокористування вважається без обліковим, якщо споживач самовільно приєднався до системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. Проте предметом даного спору є незаконний демонтаж відповідачем засобу обліку, а не законність підключення відповідача до системи централізованого водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування доводів, які викладені в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що складений представником позивача Акт від 19.06.2012 року № 3950 не може бути прийнятий до уваги та є неналежним доказом у справі, оскільки підпис представника відповідача та печатка КП „Теплопостачання міста Одеси" в зазначеному акті - відсутні.

Між тим, колегія суддів вважає, що доводи скаржника є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи, так як зі змісту акту в графі представник абонента зазначено, що майстер Красюк І.Л. «від підпису відмовився». Також з виписки протоколу засідання технічної комісії № 26 від 12.07.2012 року вбачається, що при її проведенні був присутній представник: майстер Краснюк І.Л.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що заявлена до стягнення позивачем сума є доведеною, та в матеріалах справи є належні докази, що підтверджують факт порушення відповідачем правил, а саме самовільний демонтаж лічильника, про що було складено відповідний акт в присутності представника комунального підприємства, який від його підпису відмовився.

Таким чином судова колегія доходить до висновку, що усі наведені Комунальним підприємством „Теплопостачання міста Одеси" в апеляційній скарзі обставини, а саме посилання скаржника на те, що лише у разі самовільних дій споживач повинен сплачувати витрати води згідно із п.п.3.3, 3.4 Правил, як це передбачено п.5.18 Правил, не приймаються як належний доказ та вважаються не доведеним відповідачем, оскільки наявність самого факту відсутності раніше встановленого водоміру є порушення відповідачем його обов'язків по забезпеченню цілісності та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, які покладені відповідно до умов Договору та Правил саме на відповідача.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про задоволення позовних вимог ТОВ „Інфокс" в особі „Інфоксводоканал".

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 10.03.2015 року по справі № 916/5156/14 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» залишити без задоволення

2. Рішення господарського суду Одеської області від „10" березня 2015 року по справі № 916/5156/14 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „15" травня 2015 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров