ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.05.2015 Справа № 920/498/15

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Полтава

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Суми

про стягнення 8 698 грн. 87 коп.

СУДДЯ Резніченко О.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4, довіреність б/н від 11.12.2014р.

від відповідача: не з'явився.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача 8 698 грн. 87 коп. заборгованості по договору поставки продукції №252/14 від 27.05.2014р., а саме: 6 469 грн. 75 коп. основного боргу, 286 грн. 19 коп. пені, 1 940 грн. 93 коп. штрафу.

Представник позивача подав в дане судове засідання для огляду оригінали документів, копії яких долучені до позовної заяви, які були оглянуті судом.

Крім цього, представник позивача заявив усне клопотання про недоцільність залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_5, так як рішення з господарського спору не буде впливати на його права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Тому, відповідно до ч. 3 ст. 27 ГПК України, суд залишає без розгляду питання про залучення третьої особи ОСОБА_5.

Так, представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в дане судове засідання не з'явився, письмовий відзив на позов не подав. Ухвала про порушення провадження у справі №920/498/15 від 30.03.2015р., що направлялась судом на адресу відповідача, яка зазначена позивачем в позовній заяві, була повернута поштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно спеціального витягу з ЄДР юридичних та фізичних осіб - підприємців №20412523 від 09.04.2015р., відповідач знаходиться за адресою: 40000, АДРЕСА_1. Тобто, вказана адреса відповідача збігається з адресою, яка вказана позивачем в позовній заяві. Тому, суд направляв відповідачу ухвалу про відкладення за вказаною у витязі адресою. При цьому, зазначена ухвала про відкладення до суду відділенням пошти повернута не була.

Відповідно до ст. 64 ГПК України у разі відсутності сторін за адресою, що зазначена в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Тому, оскільки відповідач не скористався своїм правом на участь у даному судовому засіданні, клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача в дане судове засідання не надходило, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, згідно ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд встановив:

Між позивачем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 було укладено договір поставки продукції №252/14 від 27.05.2014.

В зв'язку з неможливістю виконання зобов'язання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 підписано договір від 03.11.2014р. про переведення боргу з фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 як «Первісний боржник» на фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 (відповідач), як «Новий боржник» на суму боргу 6 469 грн. 75 коп.

Згідно п. 2.2 договору про переведення боргу від 03.11.2014р. відповідач зобов'язується виконати зобов'язання первісного боржника перед позивачем до 30.04.2015р. в такому порядку: 1000 грн. - до 30.11.2014р., 1000 грн. - до 31.12.2014р., 1000 грн. - до 31.01.2015р., 1000 грн. - до 28.02.2015р., 1000 грн. - до 31.03.2015р., 1469,75 грн. - до 30.04.2015р.

Відповідно до п. 3.1 договору відповідач зобов'язується виконати зобов'язання первісного боржника перед позивачем на умовах основного договору, а саме сплатити на користь позивача борг в сумі 6 469 грн. 75 коп.

Строк дії договору визначений у п. 5.1 договору, а саме: договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

В порушення вимог договору відповідач не здійснила вчасні розрахунки за передбаченим графіком п. 2.2 договору, а саме жодного разу від відповідача не надійшла оплата за договором переведення боргу.

Таким чином, на день подачі позовної заяви до суду, заборгованість відповідача перед позивачем по договору переведення боргу склала 6 649 грн. 75 коп., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Не виконуючи належним чином свої зобов'язання, відповідач порушив вимоги ст. 526 ЦК України - допустив прострочення грошового зобов'язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 612 Цивільного кодексу України встановлює норми, згідно яких боржник вважається таким, що прострочив своє зобов'язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його в строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення 6 649 грн. 75 коп. основного боргу суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України.

Крім цього, позивачем заявлені вимоги по стягненню пені у розмірі 286 грн. 19 коп. за період 30.11.2014р. по 20.03.2015р. та штрафу у розмірі 1 940 грн. 93 коп.

Відповідно до п. 4.2 договору про переведення боргу від 03.11.2014р., за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 30 % від суми боргу.

Штрафними санкціями ст. 230 Господарського кодексу України визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплати у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім цього, відповідно до ст. 82 ГПК України суд, обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний врахувати висновки Верховного суду України, які викладені у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 11116 цього кодексу.

Відповідний висновок щодо можливості одночасного стягнення пені та штрафу міститься у постанові Верховного суду України від 09.04.2012р. по справі №20/246-08.

Оскільки, права позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 286 грн. 19 коп. за період з 30.11.2014р. по 20.03.2015р. та 1 940 грн. 93 коп. штрафу, передбачені умовами договору, тому позовні вимоги в зазначеній частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 549-552 Цивільного кодексу України, ст. ст. 230-232 Господарського кодексу України.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору понесені позивачем покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (40000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (36000, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) 6 469 грн. 75 коп. основного боргу, 286 грн. 19 коп. пені, 1 940 грн. 93 коп. штрафу та 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.05.2015р.

СУДДЯ О.Ю. Резніченко