ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.05.15р. Справа № 904/2958/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ-Трейд", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором поставки

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Дубина В.А., дов. від 12.05.15р.

від відповідача: Ланчковський Ю.В., дов. №36 від 23.04.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чистий світ-Трейд" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" про стягнення основного боргу за договором №273 від 02.02.2013р. у розмірі 172 585,20грн., пені у розмірі 21 418,54грн., 3% річних у розмірі 4 001,95грн., інфляційних у розмірі 28 557,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору №273 від 02.02.2013р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що поставка товару на суму 172 585,20грн. була здійснена не за договором №273 від 02.02.2013р., оскільки найменування товару, вказаного у специфікаціях до договору та у видаткових накладних, не співпадає, а також підставою здійснення поставки у видаткових накладних вказано замовлення відповідача. Крім того товар поставлений не в ті строки, які обумовлені договором та специфікаціями. Відповідач зазначає, що рахунки на оплату він отримав у порушення строків тільки разом із претензією, у зв"язку з чим, враховуючи п.4.4. договору, має право збільшити строк оплат. Відповідач вважає, що нараховування 3% річних та інфляційних треба здійснювати після отримання рахунків. Крім того відповідач зазначає, що у договорі №273 від 02.02.2013р. сторони не узгодили конкретний розмір пені.

У судовому засіданні оголошувалась перерва згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

13.05.2015р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чистий світ-Трейд" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" (покупець) був укладений договір №273, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити, а покупець - прийняти і сплатити продукцію матеріально - технічного призначення (далі - товар), найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови і строки постачання якої вказані в специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до цього договору, що є його невід"ємною частиною.

Відповідно до п.2.1. договору ціна товару визначається в гривнях і вказана у специфікаціях та не включає ПДВ, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України.

Згідно п.2.4. договору сума договору складається з сум специфікацій, що є невід'ємною частиною договору.

За п.3.1. договору товар поставляється на умовах, вказаних у специфікаціях до договору, згідно Інкотермс 2000. Товар поставляється партіями в терміни, узгоджені сторонами у специфікаціях (п.3.2. договору).

Пунктом 3.4. договору передбачено, що разом з товаром постачальник передає покупцю рахунок-фактуру, товарну накладну, товарно-транспортну накладну (якщо товар поставляється залізничним або автомобільним транспортом), податкову накладну, сертифікат якості, документи, передбачені відповідною специфікацією до договору.

Згідно п.3.8. договору товар передається постачальником покупцю за підписаним сторонами актом приймання-передачі та/або товаросупровідним документом з відміткою покупця про приймання товару.

Відповідно до п.3.9. договору датою поставки товару та датою переходу права власності є дата підписання сторонами акту приймання-передачі або дата, вказана покупцем на товарно-транспортній накладній під час приймання товару.

Договір набирає чинності з моменту фактичного підписання його уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2013р., а в частині не виконаних зобов"язань за договором - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов"язань (п.10.1. договору).

Специфікацією №3 до договору сторони визначили, що загальна вартість поставленого товару складає 37 992,00грн. Крім того даною Специфікацією сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2014р.

Специфікацією №4 до договору сторони визначили, що загальна вартість поставленого товару складає 134 593,20грн.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору згідно специфікацій №№3-4 позивач поставив відповідачу товар за період з 14.05.2014р. по 26.05.2014р. на загальну суму 172 585,20грн., що підтверджується видатковими накладними №4488 від 14.05.2014р. на суму 37 992,00грн., №4484 від 14.05.2014р. на суму 132 396,43грн., №4945 від 26.05.2014р. на суму 2 196,77грн., які підписані сторонами без заперечень, довіреностями на отримання товару, рахунками - фактурами (а.с.20-27).

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно п.4.1. договору розрахунки проводяться покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості партії товару на рахунок постачальника в порядку і строки, передбачені відповідною специфікацією.

При проведенні розрахунків за договором сторони зобов"язуються під час заповнення платіжних документів вказувати номер та дату договору, номер специфікації, за якими здійснюється платіж (п.4.2. договору).

Пунктом 4.3. договору передбачено, що розрахунки за умови попередньої оплати здійснюються за умови надання постачальником до моменту оплати оригіналів рахунку, за умови оплати по факту поставки - оригіналів рахунку та податкової накладної. У випадку надання постачальником оригіналів вказаних документів таким чином, що робить неможливим здійснення оплати покупцем у строки, встановлені договором, покупець звільняється від відповідальності за несвоєчасне здійснення платежу.

Покупець має право збільшити строк оплати поставленого товару співрозмірно часу прострочки надання усіх документів (п.4.4. договору).

За специфікацією №3 оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару та надання постачальником рахунку.

За специфікацією №4 оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 календарних днів з моменту поставки товару та надання постачальником рахунку.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже відповідач повинен був сплатити товар за видатковою накладною №4488 від 14.05.2014р. - 13.06.2014р., за видатковою накладною №4484 від 14.05.2014р. - 19.05.2014р., за видатковою накладною №4945 від 26.05.2014р. - 31.05.2014р.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не виконав взяті на себе зобов"язання з оплати за поставлений товар у відповідності до строків, визначених у специфікаціях.

11.09.2014р. відповідач отримав від позивача претензію за №2257 від 04.09.2014р. про сплату заборгованості (а.с.28-31), однак відповіді не надав, вимогу не задовольнив.

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем згідно договору №273 від 02.02.2013р. за період поставки з 14.05.2014р. по 26.05.2014р. складає 172 585,20грн., що підтверджується матеріалами справи, та підлягає до стягнення.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Позивач, посилаючись на п.7.5. договору, просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 21 418,54грн. за загальний період з 19.05.2014р. по 14.01.2015р.

Суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. ч. 4, 6 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки законом у даному випадку не передбачено розмір штрафних санкцій, то застосовуються санкції, передбачені договором.

Відповідно до п.7.5 договору у разі невчасного здійснення розрахунків за цим договором покупець виплачує постачальнику пеню у розмірі не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Отже, сторони в договорі не визначили конкретний розмір пені, а обмежили лише її граничний розмір подвійною обліковою ставкою НБУ (не більш подвійної облікової ставки НБУ).

Натомість ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за просторочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Тобто у законі йдеться про чітко визначений розмір пені, який мають визначити сторони у договорі.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення пені з відповідача відсутні, оскільки конкретний її розмір договором не врегульований.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 4 001,95грн. за загальний період з 19.05.2014р. по 02.03.2015р. (з урахуванням дат, коли повинна бути здійснена оплата), а також інфляційні за загальний період з червня 2014р. по лютий 2015р. у розмірі 28 557,64грн.

Господарський суд, перерахувавши 3% річних за загальний період з 20.05.2014р. по 02.03.2015р. (без урахування дат, коли повинна бути здійснена оплата), встановив, що вони складають 3 990,88грн. та підлягають до стягнення. Суд частково відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних у повному обсязі як необґрунтовано нарахованих.

Що стосується інфляційних, то вони за загальний період з червня 2014р. по лютий 2015р. складають 38 756,56грн.

Стягнення інфляційних у розмірі 38 756,56грн. призведе до виходу суду за межі позовних вимог, в той час, як п.2 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України такий вихід можливий, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивача і про це є клопотання сторони. У зв"язку з цим суд вважає, що до стягнення підлягають інфляційні у розмірі 28 557,64грн.

Доводи відповідача про те, що поставка товару на суму 172 585,20грн. була здійснена не за договором №273 від 02.02.2013р., є безпідставними, оскільки найменування, кількість та ціна товару, зазначені у Специфікаціях №№3, 4 до договору, співпадають із найменуванням, кількістю та ціною товару, що зазначені у видаткових накладних. Крім того у довіреності №8974 від 22.05.2014р. на отримання товару чітко вказано договір №273 від 02.02.2013р.

Що стосується порушення строків поставки товару, то відповідач, враховуючи п.7.4. та п.7.7. договору, мав право відмовитись від приймання і оплати товару або достроково розірвати договір в односторонньому порядку, чого не зробив.

Суд також не бере до уваги доводи відповідача про те, що рахунки на оплату він отримав у порушення строків тільки разом із претензією, оскільки, як вбачається із довіреностей на отримання товару, відповідач отримав дані рахунки до поставки йому товару.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 56, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ-Трейд" (04073, м. Київ, пр. Московський, 21, ) основний борг за договором №273 від 02.02.2013р. у розмірі 172 585,20грн. (сто сімдесят дві тисячі п"ятсот вісімдесят п"ять грн. 20коп.), 3% річних у розмірі 3 990,88грн. (три тисячі дев"ятсот дев"яносто грн. 88коп.), інфляційні у розмірі 28 557,64 грн. (двадцять вісім тисяч п"ятсот п"ятдесят сім грн. 64коп.) та 4 102,68грн. (чотири тисячі сто дві грн. 68коп.) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.05.2015р.

Суддя В.І. Петрова