ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" травня 2015 р.Справа № 916/1135/14

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Брагіної Я.В.

судді - Желєзної С.П.,

судді - Роги Н. В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В.

за участю представників:

від прокуратури: не з'явився (був присутній в засіданні суду 16.04.15. Чалий М.Г. згідно посвідчення №014902 від 10.01.13.);

від позивача: Дідух С.П. згідно довіреності за №220/884/д від 17.11.2014р.;

від відповідача: Макаренко О.О. згідно довіреності від 12.01.2015р.;

від третьої особи: не з'явився.

розглянув справу за позовом Першого заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамента внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України;

про стягнення 1 988 391,84 грн. збитків

Ухвалою суду від 26 березня 2014р. порушено провадження у справі № 916/1135/14 за позовом Першого заступника прокурора Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій" про стягнення 1988391,84 грн. збитків.

14.05.2014р. за вх. № 2-1864/14 відповідач подав до суду клопотання про призначення судової будівельної експертизи, оскільки позовні вимоги Прокуратури ґрунтуються на даних аудиторського звіту, який був складений на підставі акту контрольного обміру від 17.12.2012р., а тільки незалежний експерт, який має спеціальні знання в даній галузі, може надати оцінку (спростувати/підтвердити) даним, що містяться в акті контрольного обміру.

Ухвалою суду від 26.05.2014р. було задоволено клопотання відповідача та призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експерти та провадження у даній справі зупинено.

Ухвалою суду від 19.11.2014р. провадження по справі №916/1135/14 було поновлено та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 08.12.2014р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Департамент внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України.

Також, ухвалою суду від 08.12.2014р. справу №916/1135/14 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 08.12.2014р. визначено наступний склад колегії суддів для колегіального розгляду справи №916/1135/14: головуючий суддя Власова С.Г., судді Літвінов С.В., Рога Н.В.

Ухвалою суду від 09.12.2014р. справу було прийнято колегією суддів до свого провадження у складі: головуючий суддя - Власова С.Г., судді Літвінов С.В., Рога Н.В.

Відповідно розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області від 14.01.15. було призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1135/14.

Згідно автоматичного повторного розподілу справ справу №916/1135/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Брагіна Я.В., судді - Літвінов С.В., Рога Н.В., яка ухвалою суду від 16.01.2015р. справу прийняла до свого провадження у складі: головуючий суддя - Брагіна Я.В., судді Літвінов С.В., Рога Н.В.

За розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Одеської області від 05.03.15. було призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1135/14, згідно якого справу №916/1135/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Брагіна Я.В., судді - Желєзна С.П., Рога Н.В.

Ухвалою суду від 05.03.2015р. справу прийнято колегією суддів до свого провадження у складі: головуючий суддя - Брагіна Я.В., судді: Желєзна С.П., Рога Н.В. та призначено до розгляду.

Представник прокуратури у судове засідання не з'явився, в попередніх судових засіданнях підтримав позов. Пояснював, що відповідач безпідставно отримав кошти в сумі 1988391,84грн., тому на підставі ст.1212 ЦК України зобов'яний повернути позивачу зазначену суму як збитки.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив відкласти розгляд справи для надання додаткових доказів.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову і проти клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, бо вважає, що позивач затягує розгляд справи, а справа розглядається тривалий строк і у позивача та прокурора була можливість надати докази, в підтвердження своїх доводів.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив.

Слід зазначити, що змінено найменування Прокуратури Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері на Військову прокуратуру Південного регіону України згідно Закону України "Про прокуратуру" зі змінами від 14.08.14., тому суд замінює прокурора, який звернувся з позовом до суду, зокрема: Першого заступника прокурора Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері на Першого заступника військового прокурора Південного регіону України.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, оскільки строк розгляду справи, передбачений ст.69 ГПК України закінчився, розгляд справи продовжувався тривалий строк і у представника позивача та прокурора було достатньо часу для надання доказів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Прокурор та позивач обгрунтовує позов про стягнення збитків із відповідача на користь позивача в сумі 1988391,84грн., які були перераховані позивачем за виконані підрядні роботи на підставі актів виконаних будівельних робіт, зокрема: договором №227/ДБ-217Буд від 31.07.07., укладеним між позивачем та відповідачем; актами приймання робіт, аудиторським звітом №234/40/60 від 25.07.13., актом контрольного обміру від 17.12.2012р., ст. ст. 173, 175, 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526, 610, 611, 626, 629, 837, 1212 ЦК України.

Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на договір №227/ДБ-217Буд від 31.07.07., належне виконанням договору, оскільки об'єкт введений в експлуатацію в 2011 році, на не повідомлення відповідача про складення акту контрольного обміру, на акти виконаних будівельних робіт, які підписані уповноваженими особами позивача, на недоведеність позовних вимог прокуром та позивачем, на безпідставне посилання прокурора та позивача на ст.1212 ЦК України, бо кошти перераховувались позивачем за виконані роботи на підставі договору, ст. 22 ЦК України та ст. 224 ЦК України, тому що не доведено вину відповідача і розмір збитків.

Дійсно, згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.509 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України, яка кореспондується із ст.179 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторонни (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

В силу ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Проте, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову враховуючи наступне.

31 липня 2007 року між Міністерством оборони України (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Обрій" (генпідрядник, відповідач) було укладено договір №227/ДБ-217Буд на виконання підрядних робіт. До зазначеного договору неодноразово укладались сторонами додаткові угоди, згідно яких змінювались строки здачі об'єкту в експлуатацію та визначалась загальна вартість робіт.

За умовами п.1.4 зазначеного договору відповідач зобов'язувався побудувати 50-квартирний житловий будинок по вул. Дегтярова у м. Очакові Миколаївської області, ввести його в експлуатацію та передати позивачу, а позивач зобов'язувався прийняти від відповідача закінчений об'єкт будівництва та оплатити його у визначеному договором порядку.

Загальна вартість робіт визначена сторонами з врахуванням додаткової угоди до договору від 29.07.10.за №8/217 становить 12585923,80грн. (п.3.1 договору).

Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі актів прийняття виконаних підрядних робіт за формою КБ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт КБ-3 (п.14.2 договору).

Роботи і матеріальні ресурси, що використовуються для їх виконання, повинні відповідати державним стандартам, будівельним нормам, іншим нормативним документам, проектній документації та умовам договору (п.11.1 договору).

З метою забезпечення контролю за відповідністю робіт і матеріальних ресурсів встановленим вимогам замовник (уповноважені особи замовника) здійснює технічний нагляд і контроль за виконанням робіт, а також може проводити перевірку обсягів виконаних та прийнятих до сплати робіт шляхом здійснення контрольних обмірів. Такі перевірки проводяться за участю генпідрядника. Виявлені відхилення або завищення підлягають коригуванню (виключенню з прийнятих до оплати обсягів виконаних робіт (п.11.2 договору).

Отже між сторонами був укладений договір будівельного підряду.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язувався збудувати і здати в установлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Кошти позивачем перераховувались за виконані роботи згідно актів виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідок про вартість виконаних робіт КБ-3, які були підписані уповноваженою особою позивача та підписи їх посвідчені печатками позивача на підставі зазначеного договору №227/ДБ-217Буд від 31.07.07., укладеного між позивачем та відповідачем, про що не заперечували представники позивача та прокурор в судових засіданнях.

Тому безпідставною є вимоги прокурора та позивача про стягнення збитків в сумі 1988391,84грн. на підставі ст. 1212 ЦК України.

Така правова позиція і Верховного Суду України, викладена у постановах, зокрема: від 25.02.15. у справі №910/1913/14, від 02.09.14. у справі №3-64гс14, від 14.10.14. у справі №3-129гс14, згідно яких договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України.

Крім того, прокурором та позивачем не надано доказів, які б підтверджували розмір збитків, вини відповідача та причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками.

Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина 2 статті 22 Кодексу).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац 1 частини 3 статті 22 Кодексу).

Відшкодування збитків передбачено також і ст. 224 ГК України, якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Звідси, збитки - є такою мірою відповідальності, яка виникає із договірних відносин сторін та може мати місце за наявності у сукупності вини, факту заподіяння збитків, причинно-наслідкового зв'язку між заподіяними збитками та протиправною поведінкою відповідача.

Як суд зазначав вище, позивач перераховув кошти відповідачу на підставі актів виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних робіт, які були підписані уповноваженими представниками обох сторін без зауважень. До того ж об'єкт зданий в експлуатацію, що підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, яка була складена та підписана начальником Південного УКБ і зареєстрована в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області 27.12.2011року за №МК 4, яка не скасована, про що не заперечували представники позивача, третьої особи і прокурор в засіданні суду (пояснення третьої особи (а.с.120-124, т.3).

Таким чином, позивач не довів суду наявності у сукупності вини, факту заподіяння збитків, причинно-наслідкового зв'язку між заподіяними збитками та протиправною поведінкою відповідача, з підстав чого вимога позивача про стягнення з відповідача збитків задоволенню судом не підлягає.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Суд не приймає як належні докази, які б підтверджували причинення збитків позивачу в розмірі 1988391,84грн., надані аудиторський звіт про результати фінансового аудиту та аудиту відповідності Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України за період із 01.01.10. по 01.01.13. Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю №234/40/60 від 25.07.13. і акту контрольного обміру від 17.12.12. (а.с.19-34, т.1), оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема: договором №227/ДБ-217 БУД від 31.07.07., актами виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних робіт, які підписані уповноваженою особою представника позивача, підпис якого посвідчений печаткою, і які згідно умов договору перевірялись останніми. До того ж про перевірку не повідомлявся відповідач і акт контрольних замірів, що покладений в основу аудиторського звіту, теж складений без уповноважених представників відповідача. Слід зазначити, що ухвалою суду від 26.05.2014р. було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експерти. Але експертиза не була проведена, оскільки прокурор та сторони не надали доказів, які б підтверджували можливість проведення експертизи, а саме: проектно-кошторисну документацію та інші, про що свідчить повідомлення №2843/24 Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.11.14. (а.с.93, т.2).

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, оскільки прокурором та позивачем не доведено тих обставин, на які посилався прокурор в позові.

Сплату судового збору суд покладає на позивача згідно ст. ст. 44-49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути із Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) в доход Державного бюджету України (одержувач: УК у м. Одесі, Приморський район, , рахунок №3008, банк одержувача: ГУ ДКС України в Одеській області, МФО 828011, код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності банку 206, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) судовий збір в сумі 39767,84грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано: 12 травня 2015 року

Головуючий суддя Я.В. Брагіна

Суддя С.П. Желєзна

Суддя Н.В. Рога