КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Справа№ 925/2294/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Жук Г.А.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від прокурора - Вакулюк Д.С.

від позивача - не з`явився

від відповідача - Біляєв С.Л.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Біляєва Сергія Леонідовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.01.2015 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Прокурора міста Черкаси в інтересах держави в особі Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради

до Фізичної особи - підприємця Біляєва Сергія Леонідовича

про стягнення 5639,03 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 29.01.2015 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 29.01.2015 по справі № 925/2294/14 скасувати.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2015 відновлено строк подання апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Біляєва Сергія Леонідовича, прийнято до провадження та призначено до розгляду на 03.04.2015, в складі колегій суддів: головуючий суддя Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф., Ткаченко Б.О.

Розпорядженням секретаря судової палати від 06.03.2015 № 925/2294/14 у зв'язку з перебуванням судді Синиці О.Ф. на лікарняному, було сформовано новий склад суду у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Шевченко Е.О., Ткаченко Б.О.

Розпорядженням керівника апарату від 02.04.2015, № 09-52/390/15 у зв'язку з перебуванням головуючого судді Зеленіна В.О. на лікарняному, справу було передано на повторний автоматичний розподіл.

Згідно із протоколу про повторний автоматичний розподіл справу призначено до розгляду у складі колегії: головуючий суддя Шапран В.В., судді6 Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 03.04.2015 справу прийнято до провадження в новому складі колегії суддів: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду Верховця А.А. від 28.04.2015 у зв`язку з перебуванням судді Андрієнко В.В. на лікарняному, для розгляду скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Буравльов С.І., Жук Г.А.

Ухвалою суду від 28.04.2015 справу прийнято до провадження в новому складі колегії суддів: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Буравльов С.І., Жук Г.А.

Через відділ документального забезпечення до суду від В.о. прокурора м. Черкас надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судове засідання з`явився представник прокурора та відповідач та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника прокурора та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

29.11.2013 між Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради та фізичною особою-підприємцем Біляєвим С.Л. був укладений договір оренди № 885.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування нежитлове приміщення, що належить до міської комунальної власності на підставі рішення Черкаської міської ради від 26.06.2003 № 3-531.

Згідно із п. 1.2 орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення загальною площею 162,80 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Черкаси, вул. Рєпіна, 12/1.

Факт передачі приміщення в оренду також підтверджується актом приймання-передачі, копія якого міститься в матеріалах справи.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що відповідач зобов'язаний сплачувати орендну плату, яка встановлюється з розрахунку на один місяць.

Відповідно до п. 5.5 договору орендна плата перераховується щомісячно до 20 числа місяця, за який проводиться розрахунок.

Пунктом 5.1 договору встановлена орендна плата за місяць в розмірі 2153,11 грн., яка в подальшому індексувалась у відповідності до встановленого індексу інфляції.

Прокурор, звертаючись в інтересах держави в особі позивача із даним позовом до суду, мотивує свої вимоги тим, що відповідач, у повній мірі, не виконав умови договору, станом на листопад 2014 року прострочив орендну плату на суму 5489,59 грн. Крім того позивачем була нарахована пеня відповідачу, відповідно до умов договору, за несвоєчасне внесення орендних платежів, в розмірі 149,44 грн.

Відповідач, в суді першої інстанції не був присутнім при розгляді позовних вимог, хоча про день та час розгляду позову повідомлявся належним чином, відзив на позов суду не подав.

При цьому, не погоджуючись із рішення суду першої інстанції та звертаючись із апеляційною скаргою, обґрунтував свої заперечення тим, що він 19.12.2014 сплатив на користь орендодавця борг в розмірі 5000 грн., а 25.02.2015 погасив залишок боргу в розмірі 639,03 грн., а тому рішення суду є не правомірним та підлягає скасуванню.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із пояснень, наданих представником прокурора та відповідач в судому засіданні при розгляді апеляційної скарги, відповідач не належним чином виконував умови договору оренди, внаслідок чого у нього за серпень, вересень 2014 утворилась заборгованість по сплаті орендних платежів в розмірі 5589,84 грн.

Відповідачем не оспорювався факт не вчасної сплати вказаної суми коштів, відповідно до умов договору оренди.

В матеріалах справи наявна копія листа-пропозиції № 2280-01-15 від 06.10.2014 Департаменту економіки та розвитку на ім`я відповідача, відповідно до якого позивач повідомляв відповідача проте, що станом на 01.10.2014 він має заборгованість по договору оренди та пропонував здійснив оплату такого боргу в строк до 20.10.2014.

Крім того, даним листом департамент повідомив відповідача про наявність підстав для припинення з відповідачем договірних орендних відносин і запропонував достроково припинити дію договору оренди № 885 від 29.11.2013.

Відповіді ФОП Біляєва С.Л. на даний лист матеріали справи не містять.

Проте, подаючи апеляційну скаргу, відповідач надав водночас суду копію платіжного доручення № 245 від 19.12.2014, відповідно до призначення платежу якого вбачається, що ФОП Біляєв С.Л. сплатив 5000 грн. як оренду плату по договору оренди № 885, згідно рахунку № 1894.

Дане платіжне доручення має підпис вповноваженої особи та відбиток штемпелю банку ПАТ КБ «Приватбанк», через відділення якого відповідачем був здійснений вказаний платіж.

Господарським судом Черкаської області було прийнято рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі 29.01.2015, в той час відповідачем частина боргу була погашена 19.12.2014 через 4 дні після порушення провадження по даній справі (ухвала суду 15.12.2014).

Відповідач надав суду пояснення не можливості подання даного доказу по справі до суду першої інстанції, які заключаються в тому, що по-перше він не міг з`явитися в призначене судове засідання до суду першої інстанції через об`єктивні сімейні обставини, а по-друге, він був повністю впевнений, що розрахувався із боргом перед позивачем ще 19.12.2014.

Також відповідач зазначив, що здійснював сплату заборгованості по орендній платі в сумі 5000 грн. за допомогою електронного платежу і також в електронному вигляді отримав підтвердження про перерахування суми боргу з його рахунку на рахунок отримувача: Департаменту економіки та розвитку.

Представник прокурора в судовому засіданні зазначили, що позивач не підтвердив факт надходження коштів від відповідача за вказаним платіжним дорученням.

Проте, колегія суддів не приймає дані твердження до уваги, адже у суду апеляційної інстанції не має жодних обґрунтованих підстав для не прийняття поданого відповідачем платіжного доручення № 245 від 19.12.2014 чи існування сумніву щодо достовірності такого платіжного доручення.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Представником прокурора чи позивачем не було надано суду апеляційної інстанції достатніх та достовірних доказів на спростування твердження відповідача про сплату ним орендної плати за вказаним платіжним дорученням.

Згідно із п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Пунктом 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо)

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, зважаючи на те, що рішення суду було постановлено 29.01.2015, а погашення заборгованості в розмірі 5000 грн. було здійснено 19.12.2014, тобто до постановлення рішення, провадження по справі в даній частині підлягає припиненню.

Стосовно іншої частини боргу, в розмірі 639,03 грн., колегія суддів зазначає, що оскільки вона була сплачена відповідачем вже після винесення рішення судом першої інстанції, то в цій частині провадження по справі не може бути припинено, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має права скасувати рішення повністю або частково і прийняте нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Біляєва Сергія Леонідовича не підлягає задоволенню, оскільки оскаржуючи рішення першої інстанції апелянт просив рішення скасувати повністю та в задоволені позовних вимог відмовити повністю, в той час як за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів прийшла до висновку про припинення провадження в частині позовних вимог щодо стягнення 5000 грн., а в частині стягнення 639,03 грн. позовні вимоги - задовольнити.

Таким чином, рішення Господарського суду Черкаської області від 29.01.2015 у справі № 925/2294/14 підлягає зміні.

Відповідно до ч.4 ст. 49 ГПК України стороні на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Біляєва Сергія Леонідовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.01.2015 по справі № 925/2294/14 - змінити. Викласти резолютивну частину у наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Провадження по справі в частині позовних вимог щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця Біляєва Сергія Леонідовича на користь Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради боргу в розмірі 5000 грн. - припинити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Біляєва Сергія Леонідовича, вул. Рози Люксембург/провулок Нестерова, б. 142/23, м. Черкаси, 18028, код на користь Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, вул. Б. Вишневецького, б. 36, м. Черкаси, 18000, код 33457208 - борг в розмірі 639,03 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Біляєва Сергія Леонідовича, вул. Рози Люксембург/провулок Нестерова, б. 142/23, м. Черкаси, 18028, код в доход державного бюджету через ДПІ у м. Черкаси Головного управління Міндоходів судовий збір в сумі 1827 грн.»

Видати судовий наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду Черкаської області.

Матеріали справи № 925/2294/14 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

Г.А. Жук