ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" травня 2015 р.Справа № 18/121-04

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Лобові Р.М.

розглянувши заяву Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. № 17680 від 05.05.2015р.) у справі

за позовом Державного комунального підприємства каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" м. Харків
до Державного підприємства "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків
про орган ДВС стягнення грошових коштів в розмірі 1758248,71 грн. Комінтернівський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції
за участю представників сторін:

Представник стягувача (позивач) - Сашко А.О., дов. від 25.11.2014р.;

Представник боржника (заявник, відповідач) - Куцин М.А., дов. від 09.02.2015р.;

Представник ДВС - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.11.2004р. позовні вимоги задоволено частково (суддя Зотова С.С.). Стягнуто з Державного підприємства заводу ім. В.О. Малишева, 61001, м. Харків, вул. Плеханівська,126, р/р 0089, ХЦО ПІБ України, МФО 351458, код 14315629 на користь Державного комунального підприємства каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод", 61013 м.Харків, вул. Шевченко,2, р/р 80 в ВАТ "Інноваційно - промисловий банк", МФО 351878, код 03361715 - суму основного боргу 709963грн. 13коп., 1700грн. держмита та 118грн. судових витрат.

29.11.2004р. на виконання даного рішення суду видано відповідний наказ, який направлено на адресу стягувача.

05.05.2015р. до господарського суду із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, звернувся представник боржника - ДП "Завод ім. В.О. Малишева". Свою заяву мотивує тим, що, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку», списання заборгованості (у тому числі з пені, штрафних та фінансових санкцій) відповідно до цієї статті здійснюється підприємствам оборонно-промислового комплексу відповідними суб'єктами господарювання, які здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, оптовим постачальником електричної енергії, підприємствами, що виробляють електричну енергію, а також суб'єктами господарювання, які постачають теплову енергію, надають послуги з водопостачання та водовідведення. На виконання вимог вищевказаного Закону в передбаченому порядку КП «Харківводоканал» та ДП «Завод ім. В.О. Малишева» було підписано акт звіряння заборгованості з урахуванням штрафних санкцій, 3% річних, інфляції, судових витрат, індексації, що обліковувалась станом на 01.09.2012 року і не сплачена станом на 30.10.2012 року. Узгоджена, зокрема, сума до списання кредитором становить 18570782, 33 грн.

Вказане, за твердженням заявника, враховуючи приписи п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку», свідчить про те, що заборгованість боржника перед стягувачем у розмірі 18570782, 33 грн. згідно акту звіряння заборгованості є списаною з моменту (з дати) підписання з дати підписання такого акту, а тому наказ від 31.05.2001 р. у справі № 4350/5-12 слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

При цьому боржник зазначає, що факт списання заборгованості підтверджується рішенням господарського суду Харківської області від 18.01.2013 року по справі № 5023/10655/11 та постановою Вищого Господарського суду України по справі № 5023/10655/11 від 23.04.2013 року, якими вимоги стягувача до боржника в сумі 18570782, 33 грн. відхилені під час розгляду справи про визнання банкрутом ДП "Завод ім. Малишева".

Ухвалою господарського суду від 07.05.2015р. прийнято до розгляду заяву ДП "Завод ім. В.О. Малишева" (вх. № 17680 від 05.05.2015р.) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Призначено розгляд заяви у судовому засіданні на 15.05.2015р. об 11:30 год.

У судовому засіданні 15.05.2015р. представник стягувача заперечував проти задоволення заяви боржника, просив суд відмовити в її задоволенні. Надані представником стягувача заперечення долучені судом до матеріалів справи.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав вимог боржника і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Статтею 117 ГПК України передбачено, що господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

З огляду на вищенаведену норму законодавства, зокрема, ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, однією з підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню є той факт, що обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Так, заперечуючи проти задоволення поданої заяви, представник стягувача в наданих до господарського суду запереченнях, зокрема, зазначив, що як вбачається із заяви про визнання кредиторських вимог, КП "Харківводоканал" по справі №5023/10655/11 про банкрутство ДП «Завод ім. В.О. Малишева», сума боргу за наказом господарського суду Харківської області від 29.11.2004 р. по справі №18/121-04 на загальну суму 711 781,13 грн., з яких: 709 963,13 гри. - сума основного боргу; 1 700,00 грн. - сума державного мита; 118,00 грн. - судові витрати, не заявлялась, оскільки, станом на дату набрання чинності Законом України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку" (30.10.2012 р.), була сплачена боржником у повному обсязі.

Таким чином, стягувач пояснив суду, що сума боргу за наказом Господарського суду Харківської області від 29.11.2004 р. по справі №18/121-04 була сплачена боржником у повному обсязі.

Представник заявника, присутній у судовому засіданні 15.05.2015р., надав до господарського суду пояснення (вх. № 19754), в яких зазначив, що ДП «Завод ім. В.О. Малишева» не може надати до суду доказів направлення до органів ДВС повідомлення про повне виконання рішення суду, в обґрунтування поданої заяви.

Окрім цього, суд зазначає, що Законом України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно- промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку" № 5213-VІ від 06.09.2012р. визначено, що цей Закон визначає комплекс економічних заходів, спрямованих на вирішення питань заборгованості та забезпечення стабільного розвитку державних підприємств оборонно- промислового комплексу, в тому числі казенних підприємств, які включені до складу Державного концерну "Укроборонпром" (далі - підприємства оборонно-промислового комплексу). Вказаний Закон набрав чинності 30.10.2012р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011р. за № 993 "Про утворення Державного концерну "Укроборонпром" підприємство боржника - ДП «Завод ім. В.О. Малишева» включено до складу Державного концерну "Укроборонпром".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку" - вирішення питань заборгованості за природний газ, електричну та теплову енергію, водопостачання та водовідведення, на умовах, визначених цією статтею, підлягають списанню відповідно до п.З заборгованість підприємств оборонно-промислового комплексу (встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) за надані їм послуги з водопостачання та водовідведення перед суб'єктами господарювання, що надають послуги з водопостачання та водовідведення, яка виникла станом на 1 вересня 2012 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом, а також заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) з пені, штрафних та фінансових санкцій (З відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам оборонно-промислового комплексу на заборгованість за природний газ та послуги з його транспортування, теплову енергію, електричну енергію та надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 1 вересня 2012 року і не сплачені станом на дату набрання чинності цим Законом.

Списання заборгованості (у тому числі з пені, штрафних та фінансових санкцій) відповідно до ст. 2 Закону здійснюється підприємствам оборонно-промислового комплексу відповідними суб'єктами господарювання, які здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, оптовим постачальником електричної енергії, підприємствами, що виробляють електричну енергію, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та її дочірніми компаніями (підприємствами), а також суб'єктами господарювання, які постачають теплову енергію, надають послуги з водопостачання та водовідведення (далі - учасники процедури списання), у такому порядку:

1) обсяг заборгованості (у тому числі реструктуризованої) визначається з урахуванням вимог законодавства з питань інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів та розрахунків і списується учасниками процедури списання у сумах, що обліковуються в бухгалтерському обліку таких учасників, враховуючи у тому числі суми пені, штрафних санкцій, 3 відсотки річних та індекс інфляції на дату списання;

2) для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входять керівник підприємства як голова комісії та головний бухгалтер і яка визначає обсяг та період виникнення заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів;

3) списання заборгованості проводиться на підставі взаємно погоджених актів звіряння учасників процедури списання, в яких зазначаються обсяг та період виникнення заборгованості, що підлягає списанню;

4) датою списання заборгованості є дата підписання взаємно погоджених актів звіряння учасниками процедури списання;

5) у разі якщо у статутному капіталі підприємства - учасника процедури списання 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, взаємно погоджений акт погоджується органом, уповноваженим управляти таким підприємством.

За змістом п.2 ч. 2 ст. 2 Закону визначено, що для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входять керівник підприємства як голова комісії та головний бухгалтер і яка визначає обсяг та період виникнення заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів.

Слід зазначити, що боржником не надано до суду доказів на підтвердження створення відповідної комісії ДП "Завод ім. В.О. Малишева", передбаченої п.2. ч.2 ст. 2 Закону.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення поданої заяви без розгляду на підставі п. 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заявником без поважних причин не надано до суду необхідних доказів, що перешкоджає вирішенню спору по суті.

Отже, відсутність необхідних для розгляду даної заяви доказів унеможливлює виконання вимог процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення. При цьому це стосується як позитивного (про задоволення позову) та к і негативного (про відмову в позові) рішення. Недопустимість доказування, котре ґрунтується на припущеннях унеможливлює як задоволення так і відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

За таких обставин, відсутність необхідних письмових доказів та відсутність пояснень представника позивача щодо питань, котрі виникають у суду з приводу обставин справи, унеможливлюють всебічний, повний та об'єктивний розгляд поданої ДП "Завод ім. В.О. Малишева" заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про достатність правових підстав для залишення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 5 частини 1 статті 81, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню по справі № 18/121-04 (вх. № 17680) - залишити без розгляду.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 18/121-04