ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2015 р. Справа № 908/878/15-г

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Івакіна В.О., суддя Тихий П.В.,

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

позивача - Близнюкова С.І. - дов. № 339 від 20.03.2015р.,

відповідача - Ігнатов А.В. - дов. б/н від 04.02.2015р.,

третьої особи - Медведєва І.А. - дов. № 25/1/7-д від 13.01.2015р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №2130 З/1-9) на рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 р. у справі № 908/878/15-г,

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", м. Енергодар Запорізької області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Енергосистема", м. Запоріжжя,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекція України, м. Київ,

про стягнення 52 815,86 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивач, ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС", звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до ТОВ "СП Енергосистема" про стягнення зайво сплачених коштів в розмірі 52815,86 грн. за договором підряду №2/09 від 17.03.2009 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 р. (суддя Хуторной В.М.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства.

Відповідач, ТОВ "СП Енергосистема", у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства.

Третя особа, Державна фінансова інспекція України, у відзиві на апеляційну скаргу просить задовольнити апеляційну скаргу позивача, скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 р. у справі № 908/878/15-г та прийняти нове рішення про стягнення з ТОВ "СП Енергосистема" на користь ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" зайво сплачених коштів в розмірі 52 815,86 грн. Третя особа зазначає, що неправильне застосування господарським судом Запорізької області норм матеріального права призвело до прийняття неправильного рішення та є підставою для його скасування.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача та у відзивах на неї доводи відповідача та третьої особи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17.03.2009 р. між ТОВ "СП Енергосистема" (підрядник, відповідач у справі) та ДП НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" (замовник, позивач у справі) було укладено договір підряду № 2/09, відповідно до п. 1.1 якого підрядник зобов'язується на свій ризик, в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконати за завданням замовника наступну роботу: Капітальний ремонт. Встановлення антикорозійного покриття металоконструкцій закладних деталей градирні №1, яку замовник зобов'язується прийняти та оплатити.

Пунктом 2.1 договору визначено, що загальна вартість виконаних за цим договором робіт визначається договірною ціною (додаток №1 до договору) та складає 299812,80 грн., в т. ч. ПДВ.

У відповідності до п. 2.2 договору розрахунок здійснюється за фактично виконаний об'єм робіт, на підставі актів здачі - приймання виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 30 банківських днів після підписання акту здачі - приймання виконаних робіт.

Згідно з п. 12.1 договору даний договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Строк дії цього договору протягом одного року з моменту укладання.

Як встановив суд першої інстанції, на виконання умов договору відповідачем виконані роботи, а позивачем прийняті за актом приймання виконаних підрядних робіт за травень 2009 р. (форми КБ - 2в) на суму 298812,80 грн., що відповідає сумі зазначеній в довідці форми КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт за травень 2009 р. Розрахунок за виконані роботи позивачем здійснено в повному обсязі.

Як зазначає позивач, 02.12.2010 р. надійшов лист Головного контрольно - ревізійного управління України від 01.12.210 р. №32-14/413 (правонаступником якого є третя особа у справі), за яким зобов'язано позивача усунути порушення, виявлені ревізією ДП НАЕК "Енергоатом", зміст яких викладений в акті №05-21/168 від 27.10.2010 р., складовою частиною якого є довідка від 20.10.2010 р. ревізії фінансово - господарської діяльності ВП "Запорізька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" за період з 01.04.2008 р. по 30.06.2010 р.

Так, згідно довідки (с. 19-20) перевіряючими зазначено, що ВП ЗАЕС прийнято у підрядника ТОВ "СП Енергосистема", акти виконаних робіт ф. КБ-2в, в яких до розцінок Е13-44-6 "Очищення кварцовим піском поверхонь дрібних виробів закладних деталей нижнього ярусу, Е13-44-7 "Очищення металевих поверхонь дрібних виробів закладних деталей нижнього ярусу щітками", Е13-45-2 "Обезжирювання поверхонь металоконструкцій дрібних виробів закладних деталей нижнього ярусу розчинювачем Р-4", Е13-16-11 та Е13-26-22 "Грунтування (та фарбування - Е13-26-22) металевих поверхонь дрібних виробів закладних деталей нижнього ярусу" включено витрати на експлуатацію машин та механізмів, а саме "Вишки телескопічної (на автомобілі), вантажопід'ємністю 0,35 тон". За договором №2/09 від 17.03.2009 р. прийнято акт форми №КБ-2в за травень 2009 року - 526,81558 маш/год., що складає 39 337,32 грн., або на загальну суму 47 204,78 грн. (з ПДВ). В довідці вказано, що вищезазначеними розцінками витрати механізму "Вишки телескопічної (на автомобілі) вантажопід'ємністю 0,35 тон" не передбачено, чим порушено п. 1.2.2 ДБН Д.1.1-1-2000 та п. 1.7 ДБН Д.1.1-2-99 "Вказівок щодо застосування ресурсних елементних кошторисних норм на будівельні роботи", затверджених наказом Держбуду України від 11.03.2002 р. №48 в редакції наказу від 28.02.2006 р. №55 та завищено вартість виконаних робіт, вказаних в актах форми №КБ-2в.

Безпідставне включення до розцінки витрат на експлуатацію вишки телескопічної (на автомобілі), вантажопід'ємністю 0,35 тон в вищевказаних кількостях машино-годин призвело до завищення кошторисного прибутку та адміністративних витрат, а саме: акт форми №КБ-2в за травень 2009 року - кошторисного прибутку 3059,74 грн. та адміністративних витрат в cyмі 777,58 грн. Також, перевіркою правильності застосування усередненого показника розмірі адміністративних витрат встановлено, що в вищезазначених актах виконаних робіт форми №КБ-2в застосовано показник 1,52 грн./люд.-год., визначений як для нового будівництва промислових підприємств та об'єктів виробничого призначення, тоді як згідно з п. 4 додатку 13 ДБН Д. 1.1-1-2000 для проведення ремонтних робіт передбачено застосування показника в poзмірі 1,23 маш/год., чим порушено п. 3.1.18.4 ДБН Д. 1.1-1-2000. Дане призвело до завищення вартості виконаних робіт з урахуванням ПДВ в акті форми №КБ-2в за травень 2009 року на суму 1773,76 грн.

Внаслідок оплати завищеної вартості poбiт за вищевказаним актом на думку Головного КРУ, завдано матеріальної шкоди (збитків) з урахуванням вартості ПДВ на суму 52 815,86 грн.

Не погоджуючись з вимогою Головного КРУ, позивач оскаржив її до Окружного адміністративного суду м. Києва. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2013 р. по справі №2а-19526/10/2670 в позові про визнання нечинною вимоги Головку від 01.12.2010 р. №32-14/403 відмовлено. Вказаний судовий акт залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 07.10.2014 р.

На виконання приписів п. 10.1 та п. 10.2 договору підряду, позивач листом №75-100/26274 від 20.11.2014 р. звернувся до відповідача з вимогою надати корегувальні акти та перерахувати суму завищеної вартості робіт, у т. ч. за Договором підряду №2/09 від 17.03.2009 р. Вказаний лист залишений відповідачем без відповіді та виконання.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності до ч. 1 статті 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За приписами п. 2.2 , п. 2.1 договору підряду, договірна ціна є фіксованою та може бути змінена тільки шляхом укладання додаткової угоди. Загальна вартість виконаних за цим договором робіт визначається Договірною ціною (додаток №1 до договору) та складає 299812,80 грн., в т. ч. ПДВ.

Як вже було зазначено, на виконання умов договору відповідачем були виконані роботи на суму 299812,8 грн., які прийняті позивачем за актом приймання виконаних будівельних робіт за травень 2009 р. (а. с. 36-40), який підписано повноважними представниками та скріплені печатками обох сторін. Взяті відповідачем зобов'язання щодо сплати за виконані роботи згідно акту за травень 2009 р. виконано в повному обсязі, що підтверджується поясненнями позивача та відповідача.

Разом з тим, за результатами перевірки Головного КРУ, встановлено завищення вартості робіт за вищевказаним актом на суму 52815,86 грн., яке зафіксовано в акті ревізії від 27.10.2010 р. №05-21/168 та Довідках ревізій цих підрозділів, у зв'язку з чим було отримано вимогу Головного КРУ про усунення позивачем порушень, шляхом стягнення з Підрядників коштів.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.2013 р. по справі №2а-19526/10/2670, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.10.2014 р. встановлено, що зокрема за актом приймання-передачі виконаних робіт за травень 2009 р. (складених за формою КБ-2в) розцінки Е13-44-6 "Очищення металевих поверхонь дрібних виробів закладних деталей нижнього ярусу щітками", Е13-45-2 "Обезжирювання поверхонь металоконструкцій дрібних виробів закладних деталей нижнього ярусу розчинювачем Р-4", Е13-16-11 та Е13-26-22 "Ґрунтування (та фарбування - Е13-26-22) металевих поверхонь дрібних виробів закладних деталей нижнього ярусу" включено витрати на експлуатацію машин та механізмів, а саме "Вишки телескопічної (на автомобілі), вантажопід'ємністю 0,35 тон". За договором №2/09 від 17.03.2009 прийнято акт форми №КБ-2в за травень 2009 року - 526,81558 маш. - год., що складає 39 337,32 грн., або на загальну суму 47 204,78 грн. (з ПДВ). Вищезазначені розцінки витрат механізму "Вишки телескопічної (на автомобілі), вантажопід'ємністю 0,35 тон" не передбачено, чим порушено п. 1.2.2 ДБН 1.1 - 1- 2000 та п. 1.7 ДБН Д.1.1 - 2.99 "Вказівок щодо застосування ресурсних елементів кошторисних норм на будівельні роботи", затверджених наказом Держбуду України від 11.03.2002 №48 в редакції наказу від 28.02.2006 року №55.

Безпідставне включення до розцінки витрат на експлуатацію вишки телескопічної (на автомобілі), вантажопід'ємністю 0,35 тон в вищевказаних кількостях машино-годин призвело до завищення кошторисного прибутку та адміністративних витрат, а саме: акт форми №КБ-2в за травень 2009 року - кошторисного прибутку 3059,74 грн. та адміністративних витрат в cyмі 777,58 грн. Також, перевіркою правильності застосування усередненого показника розмірі адміністративних витрат встановлено, що в вищезазначених актах виконаних робіт форми №КБ-2в застосовано показник 1,52 грн./люд.-год., визначений як для нового будівництва промислових підприємств та об'єктів виробничого призначення, тоді як згідно п. 4 Додатку 13 ДБН Д. 1.1-1-2000 для проведення ремонтних робіт передбачено застосування показника в poзмірі 1,23 грн./люд.-год., чим порушено п. 3.1.18.4 ДБН Д. 1.1-1-2000. Дане призвело до завищення вартості виконаних робіт з урахуванням ПДВ в акті форми №КБ-2в за травень 2009 року на суму 1773,76 грн.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини..

Разом з тим, відповідач заявив про застосування строку позовної давності по даній справі.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1, 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, зі штемпелю на поштовому конверті вбачається, що датою направлення позовної заяви до господарського суду є 09.02.2015 р., тоді як порушення права позивача на думку суду виникло з моменту здійснення ним платежу за актом приймання - виконаних підрядних робіт за травень 2009 р, оскільки з підписанням позивачем довідки про вартість виконаних робіт та кошторису позивач погодився з ціною, яка визначена в цій довідці та кошторисі, хоча відповідальна особа мала би перевірити правильність застосування усередненого показника розміру адміністративних витрат, включення до розцінки витрат на експлуатацію вишки телескопічної (на автомобілі) вантажопід'ємністю 0,35 тон та адміністративних витрат, а у разі невідповідності зобов'язати відповідача відкоригувати ці розцінки.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За таких обставин, судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк для звернення з даним позовом до суду, що є підставою для відмови у позові.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на дату винесення Окружним адміністративним судом м. Києва постанови по адміністративній справі (12.06.2013 р.) як на дату початку перебігу строку позовної давності є неправомірними, оскільки предметом позову по даній справі № 908/878/15-г є стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань, а рішення адміністративного суду не змінило умови укладання господарського договору і не змінило обставин його виконання.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду повністю погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 р. у справі № 908/878/15-г підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.03.2015 р. у справі № 908/878/15-г залишити без змін.

Повний текст постанови складено 08.05.2015р.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Тихий П.В.