ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року Справа № 922/4393/14

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий, судді Бенедисюк І.М. (доповідач), Палій В. В.

розглянув касаційну скаргу приватного аграрного орендного підприємства "Зоря", с. Миколо-Комишувата Красноградського району Харківської області (далі - ПАОП "Зоря")

на рішення господарського суду Харківської області від 25.11.2014 та

постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2015

зі справи № 922/4393/14

за позовом ПАОП "Зоря"

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків (далі - відділення АМК),

про визнання недійсним рішення.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

ПАОП "Зоря" - Литвинця В.М.,

відділення АМК - Новицького М.З.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ПАОП "Зоря" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійсним рішення адміністративної колегії відділення АМК від 31.07.2014 № 183-р/к у справі №2/02-88-14 (далі - рішення № 183-р/к).

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.11.2014 (суддя Аріт К.В.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 (колегія суддів у складі: суддя Фоміна В.О. - головуючий, судді Шевель О.В., Шутенко І.А.), у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, ПАОП "Зоря" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову внаслідок порушення місцевим та апеляційним господарськими судами, зокрема, вимог частини першої статті 21, частини другої статті 23 Закону України "Про оренду землі", Указу Президента України від 19.08.2008 № 725/2008 та статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.

Господарськими судами у справі встановлено, що:

- згідно з рішенням рішенням № 183-р/к:

ПАОП "Зоря" протягом 2010-2013 років та станом на липень 2014 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку оренди земельних часток (паїв) у межах орендованих земель на території Миколо-Комишуватської, Хрестищенської та Кирилівської сільської ради Красноградського району, Станичненської сільської ради Ново-Водолазького району та Благодатненської сільської ради Валківського району Харківської області;

бездіяльність ПАОП "Зоря", яка полягала в тому, що це підприємство не внесло змін в укладені з власниками земельних часток (паїв) договори оренди землі щодо встановлення розміру орендної плати не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тобто в розмірі, визначеному Указом Президента України від 02.02.2002 № 92/2002 (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 19.08.2008 №725/2008), визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів (власників земельних часток (паїв), яка була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку;

за це порушення на ПАОП "Зоря" накладено штраф у розмірі 68 000 грн. та зобов'язано його припинити порушення шляхом ініціювання внесення змін до договорів оренди землі в частині визначення розміру орендної плати відповідно до чинного законодавства, про що повідомити відділення АМК у строк до 30.01.2015;

- у мотивувальній частині рішення № 183-р/к, зокрема, зазначено, що на дослідженому ринку умовами 866 укладених з власниками земельних часток (паїв) договорів оренди передбачено розмір орендної плати менший, ніж 3% (1,5% та 2,5%) на рік від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексів інфляції, тобто менший розмір, ніж передбачено Указом Президента України від 02.02.2002 № 92/2002 (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 19.08.2008 №725/2008); ПАОП "Зоря" не вчинило дій щодо приведення умов цих договорів відповідно до змісту Указу Президента України від 02.02.2002 № 92/2002 (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 19.08.2008 №725/2008).

Згідно з приписом частини першої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За змістом частини першою статті 13, пункту 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку є зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку та порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (цього Закону).

Указом Президента України від 19.08.2008 № 725/2008 внесено зміни до статті 1 Указу Президента України від 02.02.2002 № 92/2002 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)", а саме: запроваджено плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та передбачено поступове збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

У попередній редакції цієї статті орендна плата визначалася в розмірі 1,5 відсотка.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Частиною другою статті 23 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (частина друга статті 30 Закону України "Про оренду землі").

З урахуванням наведених положень Закону України "Про оренду землі" заінтересована сторона (орендодавець чи орендар) може звернутися з пропозицією про внесення за погодженням сторін змін до договору оренди земельних ділянок і земельних часток (паїв), зокрема, щодо встановлення орендної плати у розмірі, визначеному Указом Президента України від 19.08.2008 № 725/2008, а в разі недосягнення згоди - передати спір на вирішення суду.

Водночас Указ Президента України від 19.08.2008 № 725/2008, положення чинного законодавства, якими врегульовано відносини з оренди землі, не покладають на орендаря обов'язку ініціювати приведення орендної плати у відповідність до зазначеного Указу.

Таким чином, відносини між сторонами договору оренди є цивільно-правовими.

Отже, рішення № 183-р/к прийнято з неправильним застосуванням наведених у даній постанові норм матеріального права, тому наявні підстави для визнання його недійсним за приписом статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції, та, відповідно, для скасування оскаржуваних судових рішень у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Керуючись статтями 49, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу приватного аграрного орендного підприємства "Зоря" задовольнити.

2. Рішення господарського суду Харківської області від 25.11.2014 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 зі справи № 922/4393/14 скасувати.

3. Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.07.2014 № 183-р/к у справі №2/02-88-14.

4. Стягнути з Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь приватного аграрного орендного підприємства "Зоря" судовий збір за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг у сумі 2 679 (дві тисячі шістсот сімдесят дев'ять) грн. 60 коп.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Харківської області.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Палій