РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015Справа №910/5847/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свен Центр»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діавест - Комп'ютерний Світ»

про стягнення 1 120 056,74 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Музалевський Д.Є.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свен Центр» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діавест- Комп'ютерний Світ» про стягнення 1 120 056,74 грн. за договором поставки № 01/1608/10 від 16.08.2010р. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати вартості поставного позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/5847/15-г призначено до розгляду у судовому засіданні на 06.04.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

06.04.2015 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач подав пояснення по даній справі та клопотання про відкладення розгляду даної справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 р. строк розгляду спору у даній справі продовжено, розгляд справи відкладався в порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

23.04.2015 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позов, в якому останній визнав суму заборгованості у розмірі 1 120 056, 74 грн. та просив розглядати справу без участі представника відповідача.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити.

Приймаючи до уваги, що сторони були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 13.05.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2010 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Свен Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діавест - Комп'ютерний Світ» укладено договір поставки №01/1608/10, за умовами якого позивач зобов'язався поставляти, а відповідач - приймати та оплачувати товар (комп'ютерне та офісне обладнання) на умовах договору.

Відповідно до п.1.2. договору кількість, номенклатура та ціна за одиницю продукції, що буде постачатися згідно з цим договором, визначатиметься специфікацією.

Згідно з п.п.2.2.-2.3. орієнтовна сума цього договору складає 15 000 000 (п'ятнадцять мільйонів) грн. Загальна сума договору може бути скоригована в залежності від виділених асигнувань та потреб відповідача.

Відповідно до п.п. 4.2.-4.3. договору датою поставки товару є дата, коли товар був переданий у власність відповідача в місті поставки. Право власності переходить до відповідача з моменту передачі товару у порядку визначеному цим договором. Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до відповідача з моменту передання йому товару.

Зобов'язання позивача щодо поставки товару вважаються виконаними у повному обсязі з моменту передачі товару у власність відповідача у місці поставки.

Договір, відповідно до п.10.1, набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом року до 31 грудня 2011 р., щодо розрахунків - до моменту повного виконання сторонами свої зобов'язань за цим договором.

Згідно з п.10.2. усі додатки до договору набувають чинності з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін та діють протягом строку дії договору.

27.12.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Свен Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діавест - Комп'ютерний Світ» укладено додаткову угоду №1 до договору №01/1608/10 від 16.08.2010 р., відповідно до якої сторони внесли зміни до п. 10.1. договору а саме визначили, що договір №01/1608/10 від 16.08.2010 р. діє до 31.12.2012 р.

24.12.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Свен Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діавест - Комп'ютерний Світ» укладено додаткову угоду №2 до договору №01/1608/10 від 16.08.2010 р., відповідно до якої сторони внесли зміни до п. 10.1. договору а саме визначили, що договір №01/1608/10 від 16.08.2010 р. діє до 31.12.2014 р.

17.03.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Свен Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діавест - Комп'ютерний Світ» укладено додаткову угоду №3 до договору №01/1608/10 від 16.08.2010 р., відповідно до якої сторони внесли зміни до ст.12 щодо банківських реквізитів позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору №01/1608/10 від 16.08.2010 р., позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 10 914 319,63 грн., що підтверджується видатковими накладними, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Крім того, позивач стверджує, що відповідачем частково оплачено кошти за поставлений товар в сумі 9 778 152, 17 грн., що Товариством з обмеженою відповідальністю «Діавест - Комп'ютерний Світ» не заперечується.

Також, в матеріалах справи містяться видаткові накладні (на повернення товару) на загальну суму 16 110,71 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено зобов'язання щодо оплати поставленого товару за договором №01/1608/10 від 16.08.2010 р., у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 1 120 056,74 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Виходячи з умов договору №01/1608/10 від 16.08.2010 р., щодо порядку розрахунків за поставлений товар, суд дійшов висновку, що строк оплати отриманого відповідачем товару є таким, що настав.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в визнав позов, доказів належного виконання зобов'язань не надав, обґрунтованих причин неможливості їх виконання не навів.

Відповідно до ст.ст. 22, 78 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково. У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд приймає визнання позову відповідачем.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд відзначає, що наявними у справі первинними документами підтверджується заборгованість відповідача за договором №01/1608/10 від 16.08.2010 р. на суму 1 120 056,74грн.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свен Центр» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діавест - Комп'ютерний Світ» (03039, м. Київ, Проспект 40-річчя Жовтня, буд. 46/1, літера А ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свен Центр» (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, буд. 31, ) заборгованість у розмірі 1 120 056,74 (один мільйон сто двадцять тисяч п'ятдесят шість грн. 74 коп.) грн. та 22 402, 00 (двадцять дві тисячі грн. чотириста дві грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.05.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.