РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015Справа №910/9294/15

За позовом Міністерства оборони України
до Концерну «Техвоєнсервіс»
про стягнення 73 грн. 31 коп.
Суддя Демидов В.О.
За участю представників сторін:
від позивача Марченко І.І. (довіреність від №220/841/д від 14.11.2014),
від відповідача - не прибув
ВСТАНОВИВ:
10.04.2015 позивач звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою, в якій просив стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» 3% річних у розмірі 73 грн. 31 коп. згідно договору комісії про відчуження та реалізацію військового майна (на внутрішньому ринку) №290/2/113-12вр від 13.12.2012.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання за його належною юридичною адресою ухвали господарського суду.
Представник позивача у судовому засіданні просив провадження по справі припинити з тих підстав, що Концерном «Техвоєнсервіс» сплачено заборгованість у розмірі 73 грн. 31 коп.
З урахуванням фактичних обставин справи суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, вислухавши присутніх під час судового розгляду справи представників учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

13.12.2012 між Міністерством оборони України та Концерном «Техвоєнсервіс» було укладено договір комісії про відчуження та реалізацію військового майна (на внутрішньому ринку) №290/2/113-12вр (далі за текстом договір), згідно п. 1.1 якого позивач доручає відповідачу, а відповідач бере на себе зобов`язання за комісійну плату укласти на умовах, що не суперечать договору, та виконати від свого імені в інтересах позивача та за рахунок останнього договір з покупцем на реалізацію надлишкового військового майна Збройних Сил України на умовах EXW військова частина НОМЕР_1 (м. Житомир), відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» у редакції 2000 року на внутрішньому ринку згідно зі специфікацією майна, яке передається позивачем відповідачу для реалізації покупцю.
Загальна сума договору, за яким позивач передає для реалізації комісіонеру майно, встановлена сторонами у розмірі 249057 грн. 09 коп. (п. 4.1 договору).
Відповідно до п. 5.5 договору кошти, отримані відповідачем від реалізації покупцю майна, з виключенням комісійної плати, ПДВ, який включається до ціни реалізації майна, та документально підтверджених сум витрат, понесених відповідачем при організації реалізації покупцю майна за договором (у розмірах, узгоджених з позивачем), протягом п`яти робочих днів з дати підписання актів прийому-передачі майна від позивача відповідачу перераховуються у гривнях на рахунок позивача.
Прийом-передача майна здійснюється на підставі наряду, оформленому Центром обліку надлишкового військового майна Збройних Сил України та наявності в уповноваженого представника відповідача довіреності, виданої у встановленому порядку. При цьому передача здійснюється після отримання позивачем довідки від відповідача про отримання від покупця коштів за майно. Остаточна прийом-передача майна від позивача відповідачу здійснюється уповноваженими представниками сторін шляхом оформлення актів прийому-передачі майна. У встановленому порядку акти є підтвердженням повного виконання позивачем зобов`язань за договором в частині, що стосується передачі майна відповідачу для його безпосередньої реалізації покупцю (п.п. 6.4 - п.п.6.7 договору).
Крім того, між позивачем та відповідачем було укладено 24.12.2012 додаткову угоду №1 та 28.02.2013 укладено додаткову угоду №2 до договору комісії про відчуження та реалізацію військового майна (на внутрішньому ринку) №290/2/113-12вр. Останньою визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30 червня 2013 року.
На виконання зобов`язань за договором згідно акту прийому-передачі №12, затвердженого 14.06.2013, позивачем відповідачу було передано чотири одиниці Спец автомобілів ВЗ-20/350. вказаний акт підписаний уповноваженими представниками сторін
Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що кошти у сумі 49554 грн. 45 коп. за реалізоване майно на рахунок позивача повинні були надійти до 21.06.2013, проте надійшли 09.07.2013, що підтверджується платіжним дорученням №901 від 09.07.2013.
Претензію позивача №81 від 09.10.2014 про сплату пені у розмірі 342 грн. 13 коп. та 3% річних у розмірі 73 грн. 31 коп. відповідачем було відхилено у відповіді від 16.12.2014 в частині сплати пені у розмірі 342 грн. 13 коп.
Згідно платіжного доручення від 08.12.2014 №617 відповідачем було перераховано на рахунок позивача 3% річних у розмірі 73 грн. 31 коп.
Враховуючи те, що відповідачем зобов`язання за договором було виконано неналежним чином, позивач заявив вимогу про стягнення з Концерну «Техвоєнсервіс» 3% річних у розмірі 73 грн. 31 коп. за період прострочення з 22.06.2013 по 09.07.2013.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.
На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено виконання позивачем зобов`язань за договором, що також вбачається з акту прийому-передачі №12 від 14.06.2013, підписаного уповноваженими представниками сторін
У зв`язку із несвоєчасним перерахуванням відповідачем на рахунок позивача згідно договору грошових коштів у сумі 49554 грн. 45 коп. за реалізоване майно, за відповідачем виникло прострочення платежу за період з 21.06.2013 по 09.07.2013, що підтверджується платіжним дорученням №901 від 09.07.2013 на суму 49554 грн. 45 коп.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно платіжного доручення від 08.12.2014 №617 відповідачем було перераховано на рахунок позивача 3% річних у розмірі 73 грн. 31 коп.
Відповідно до п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо предмет спору був відсутній до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.
За таких обставин суд дійшов висновку, що на момент звернення до суду позивача предмет спору був відсутній, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 73 грн. 31 коп задоволенню не підлягають.
Із вказаних підстав суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про припинення провадження у справі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги положення ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у разі відмови у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 32-34, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні 14.05.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане 18.05.2015.

Суддя Демидов В.О.