ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015 року Справа № 904/540/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецової І.Л. (доповідач),

суддів: Герасименко І.М., Сизько І.А.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Попова К.В. - представник, довіреність № б/н від 08.05.15,

від відповідача-1: не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,

від відповідача-2: не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу сільськогосподарського кооперативу "Миколаївський" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015р. у справі №904/540/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера", м.Дніпропетровськ

до відповідача-1 сільськогосподарського кооперативу "Миколаївський", с.Миколаївка, Менський район, Чернігівська область

до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест", м.Дніпропетровськ

про стягнення 115235грн.86коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015р. у справі №904/540/15 (суддя Ніколенко М.О.) позов товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "Агросфера" задоволено, з ТОВ"Гран Інвест" та сільськогосподарського кооперативу (далі-СК)"Миколаївський" на користь позивача стягнуто солідарно 69216грн.18коп. проіндексованої суми боргу, 42285грн.29коп. суми процентів за користування товарним кредитом, 3733грн.76коп. пені; з СК"Миколаївський" на користь позивача стягнуто також 2304грн.72коп. судового збору та 5000грн. вартості на оплату послуг адвоката;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин неналежного виконання відповідачем-1 зобов"язань за договором купівлі-продажу №14031-С від 16.04.2014р. в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару, що є підставою для солідарного стягнення вказаних вище сум з відповідачів, у тому числі, і з відповідача-2 як поручителя за договором поруки №14031-ПОР від 16.04.2014р., укладеним останнім і позивачем та з того, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката відповідає принципам співрозмірності та розумності;

-не погодившись з рішенням суду, СК"Миколаївський" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на недоведеність обставин, що мають значення для справи та на неправильне застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог;

- у поданій скарзі йдеться про те, що господарським судом при розгляді справи не було встановлено повну суму грошових коштів, які кооператив перевів на рахунки позивача відповідно до договору №14031-С від 16.04.2014р., а встановлена сума кредитного зобов"язання кооператива перед позивачем не відповідає дійсності, про те, що позивачем не надано доказів в підтвердження обставин по зарахуванню платежу відповідача на користь позивача від 03.12.2014р. в сумі 56996грн.75коп. на погашення вартості товару, процентів за користування кредитом та пені, які були предметом розгляду по господарській справі №904/6936/14, про те, що працівниками бухгалтерії кооперативу були допущені технічні помилки під час формування та оплати квитанцій, в платіжних дорученнях помилково був зазначений номер договору купівлі-продажу №14032, замість №14031, при цьому заборгованість по договору №14032 була відсутня, а грошові кошти фактично направлялися для погашення кредитного зобов"язання по договору №14031-С, про те, що господарським судом врахований факт винесення 31.01.2015р. державною виконавчою службою Менського районного управління юстиції Чернігівської області постанови про закінчення виконавчого провадження по справі за договором №14032 від 16.04.2014р. у зв"язку з виконанням кредитного зобов"язання, а також про значно завищений розмір витрат на оплату послуг адвоката та про ненадання позивачем підтвердження факту оплати цих послуг;

- 12.05.2015р. представник скаржника в судове засідання не з"явився, про час та місце засідання скаржник повідомлений належним чином;

- позивач вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів скаржника;

- відповідач-2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні та просить розглянути справу без участі представника товариства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2014р. ТОВ"Агросфера"(продавцем) та СК"Миколаївський"(покупцем) укладено договір купівлі-продажу №14031-С, на підставі якого продавець зобов"язався передати, а покупець - прийняти та оплатити вартість насіннєвого матеріалу (далі- товар).

Згідно з п.3.1 договору конкретний асортимент, кількість, ціна, строк поставки та умови оплати товару наведені у специфікаціях до договору.

Відповідно до п.4.2 договору товарний кредит з відстрочкою платежу по договору надається на умовах сплати 0.01 процента річних за користування кредитом.

П.п.4.7, 4.8 договору встановлено право продавця по зміні ціни на товар шляхом індексації суми вартості товару у гривні в разі зміни (зменшення або збільшення) міжбанківського курсу гривні до іноземної валюти - долара США або Євро. В цих пунктах сторонами передбачені формули, відповідно до яких виконується розрахунок проіндексованої суми вартості товару у гривнях та визначені необхідні для цього показники.

П.7.1 договору передбачена відповідальність покупця за порушення термінів оплати у вигляді сплати продавцю пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від своєчасно неоплаченої суми заборгованості за кожний день прострочення в оплаті.

Відповідно до п.п.7.2, 7.3 договору якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, на прострочену суму нараховуються 35 процентів річних за користування товарним кредитом від останнього строку оплати товару та протягом 10 календарних днів. Якщо покупець прострочив оплату товару через 10 календарних днів від останнього дня строку оплати товару до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 350 процентів річних за користування товарним кредитом.

Сторонами підписана специфікація №1 від 16.04.2014р. до договору, в якій узгоджені найменування товару, що підлягає поставці, ціна, кількість поставки, загальна вартість товару, а також умови оплати товару.

Згідно з вказаною специфікацією продавець надає покупцю товарний кредит з відстрочкою платежу та наступним графіком оплати: 50 процентів від суми вартості товару покупець має сплатити до 01.09.2014р., решту від суми вартості товару - до 01.11.2014р..

16.04.2014р. ТОВ"Агросфера"(кредитором) та ТОВ"Гран Інвест" (поручителем) укладено договір поруки №14031-ПОР, предметом якого є зобов"язання поручителя перед кредитором відповідати за порушення СК"Миколаївський" (далі - боржником) зобов"язань по основному договору, що включає: погашення товарного кредиту та будь-якої іншої заборгованості, погашення суми, на яку збільшено вартість товару у зв"язку з застосуванням способу зміни ціни на товар (індексація), сплата процентів за користування товарним кредитом, сплата пені, що передбачені основним договором.

Згідно з п.2.1 договору поруки під основним договором слід розуміти договір купівлі-продажу №14031-С від 16.04.2014р., укладений кредитором та боржником.

Відповідно до п.8. цей договір поруки набирає чинності з дня підписання та діє протягом 4 років.

Виходячи з умов договору купівлі-продажу №14031-С від 16.04.2014р., позивач передав відповідачу-1 товар на загальну суму 108901грн.90коп., що підтверджується копіями видаткових накладних від 22.04.2014р. №№220411/16, 220412/16.

Вартість товару з відстрочкою платежу до 01.09.2014р. в сумі 54450грн.95коп. була предметом розгляду по справі господарського суду Дніпропетровської області №904/6936/14.

Як зазначено вище, решту вартості поставленого товару в сумі 54450грн.49коп. відповідач-1 мав сплатити до 01.11.2014р..

Зобов"язання за договором купівлі-продажу в частині сплати вартості товару відповідачем-1 не виконані.

Згідно з розрахунком позивача проіндексована сума несплаченої вартості товару станом на момент звернення з позовом складає 69216грн.81коп..

У зв"язку з несвоєчасною оплатою вартості товару позивачем на підставі п.п.7.2, 7.3 договору нараховані проценти за користування товарним кредитом в сумі 42285грн.29коп. та пеня в сумі 3733грн.76коп..

Розрахунки виконані позивачем за період з 04.11.2014р. по 20.01.2015р..

Докази погашення заборгованості відповідачем-1 не надані.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.611 названого Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.694 Кодексу договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Згідно з ч.1 ст.553 Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем-1 зобов"язань за договором купівлі-продажу №14031-С від 16.04.2014р. в частині повної і своєчасної оплати вартості отриманого товару та ненадання ним належних і допустимих доказів, які б спростовували таке порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника про те, що господарським судом не було встановлено повну суму грошових коштів, які кооператив перевів позивачу за договором №14031-С від 16.04.2014р. і про те, що встановлена сума кредиторського зобов"язання кооперативу не відповідає дійсності колегією суддів визнані безпідставними.

Ст.ст.33.34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У даному випадку, в порядку, встановленому наведеними процесуальними нормами належні та допустимі докази в спростування висновків господарського суду щодо визначення фактичної суми заборгованості відповідачем не надані.

Посилання скаржника на допущені працівниками кооперативу технічні помилки в оформленні платіжних документів колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки зазначені посилання документально не підтверджені.

Скаржником не надані матеріали службових розслідувань, тощо, а також докази відсутності заборгованості по оплаті товару, переданого за договором №14032 в момент оформлення платіжних доручень, які додані до апеляційної скарги.

Крім того, вказані платіжні доручення оформлені скаржником протягом жовтня-грудня 2014р., містять конкретні відомості про перерахування позивачу коштів саме по договору №14032, в той час, як виконавче провадження по останньому закінчено тільки 31.01.2015р..

При цьому скаржником не доведені обставини, яким чином закінчення виконавчого провадження по договору №14032 впливає на визначення суми заборгованості по даній справі.

Стосовно доводів скаржника про завищення розміру витрат позивача на оплату послуг адвоката слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

П.6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, передбачених ст.49 ГПК України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони.

В п.6.5. вказаної постанови зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Так, додатком №1 до договору про надання юридичних послуг у сфері права №1/15 від 19.01.2015р. передбачена вартість послуг складає 5000грн. Актом приймання-передачі наданих послуг адвоката у сфері права від 02.03.2015р. замовник прийняв вказані роботи в повному обсязі на суму 5000грн. Суду надано платіжне доручення в підтвердження оплати № 2112 від 27.02.2015р. суми 5000грн.

У цьому зв"язку господарським судом цілком правомірно розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката визначено як такий, що відповідає принципам співрозмірності і розумності та договірним відносинам сторін.

Керуючись ст.ст. 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015р. у справі №904/540/15 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення

Головуючий І.Л.Кузнецова

Суддя І.М.Герасименко

Суддя І.А.Сизько

Повна постанова складена 18.05.2015р.