ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Справа № 925/373/15

Господарський суд Черкаської області в особі судді Гури І.І., при секретарі судового засідання Мирошниченко Б.В., за участю представників сторін: позивача - Литвиненко І.М. за довіреністю, відповідача - Андрієнка В.М. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду Черкаської області справу за позовом публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз"

до публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод"

про стягнення 16 012,94 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» звернулось до суду з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» 16461,21 грн. основного боргу, 67,11 грн. 3% річних, 525,80 грн. інфляційних, 715,74 грн. пені та 1827 грн. витрат зі сплати судового збору.

Від публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" надійшло клопотання про розстрочку виконання рішення суду на два місяці у зв'язку з складною фінансовою ситуацією.

Від публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" надійшла заява про стягнення з відповідача на користь позивача 10 561,21 грн. основного боргу, 141,81 грн. 3% річних, 3 176,05 грн. інфляційних, 2 133,87 грн. пені та 1827 грн. витрат зі сплати судового збору.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з врахуванням заяви, поданої до суду 22.04.2015, проти клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду заперечив, мотивуючи тим, що вказані відповідачем підстави не є винятковими. Представник відповідача підтримав клопотання про розстрочку виконання рішення суду з вказаних у клопотанні підстав.

У судовому засіданні згідно зі ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

29.12.2012 між відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", (позивач) та публічним акціонерним товариством "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (відповідач) було укладено договір на розподіл природного газу №12/10924/Т-13 (далі - договір).

У відповідності до умов укладеного договору Газорозподільне підприємство зобов'язується надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін. Пункти призначення з переліком комерційних вузлів природного газу та газо споживаючого обладнання визначаються сторонами у додатку до договору за формою, наведеною у додатку 1 до цього Типового договору (п. 2.1. договору).

Замовник зобов'язується сплатити Газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі ,строки та порядку, передбачені умовами договору (п. 2.2. договору).

На виконання умов договору позивачем було здійснено постачання природного газу:

- у грудні 2014 року - 125,000 тис. м. куб. на суму 20 955,00 грн.

Згідно п. 5.5. договору оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється замовником на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період передоплати, визначений сторонами в договорі.

У випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 5.6. договору визначено, що оплата послуг з транспортування природного газу ГРМ за договором здійснюється замовником виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок Газорозподільного підприємства. При цьому, якщо замовник замовляє послуги для власних споживачів, він надає Газорозподільному підприємству реєстр споживачів та обсяги транспортування газу, за які здійснена оплата.

Однак, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав.

Позивач зазначив, що 17.04.2015 відповідач частково сплатив суму основного боргу у розмірі 5 900,00 грн, у зв'язку з чим просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 5 900,00 грн., оскільки в цій частині відсутній предмет спору.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача 10 561,21 грн. основного боргу, 141,81 грн. 3% річних, 3 176,05 грн. інфляційних, 2 133,87 грн. пені.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.ст. 193, 202 ГК України та ч.1 ст.509, ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, розрахунки інфляційних нарахувань, 3% річних та пені позивачем вчинені вірно, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи та підлягають стягненню з відповідача у заявленому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

В обґрунтування поданого клопотання про розстрочку виконання рішення суду на два місяці відповідач вказав на складну фінансову ситуацію.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, врахувавши матеріальні інтереси сторін, суд прийшов до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

В пункті 7 п. 7.1.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року, № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (далі - постанова) зазначено, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Тобто не сама лише відсутність обігових коштів на банківських рахунках боржника, а і одночасно відсутність майна, на яке можливо було б звернути стягнення може бути підставою для розстрочки або відстрочки виконання судового рішення.

Крім того, вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансований стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення.

Як вбачається з клопотання про розстрочку виконання рішення у даній справі, заявник посилається на складну фінансову ситуацію. Проте, самі по собі фінансові труднощі підприємства не свідчать про те, що особа (відповідач) не може виконати рішення суду.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що відповідач не довів наявності виняткових випадків для розстрочки виконання рішення суду по даній справі, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання про розстрочку виконання рішення суду відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім при поданні позову, а саме: 1827 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85, 121 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (вул. Коробейника, 1, м. Сміла, Черкаська область, ) на користь публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (вул. Громова, 142, м. Черкаси, ) 10 561,21 грн. основного боргу, 141,81 грн. 3% річних, 3 176,05 грн. інфляційних, 2 133,87 грн. пені та 1827 грн. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" про розстрочку виконання рішення суду відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 05.05.2015.

Суддя І.І. Гура