ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015 року Справа № 904/2846/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

секретар судового зсідання: Назаренко С.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Мостовий Н.Л. представник, довіреність №20/02-15 від 20.02.15;

від відповідача: Биковський М.Ю. представник, довіреність №1586 від 24.02.15;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 року у справі № 904/2846/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС", м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД", м.Дніпропетровськ

про стягнення 450 603,82 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 року у справі № 904/2846/15 (суддя Кеся Н.Б.) застосовані заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми, що знаходяться на рахунках в банківських установах, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" (49000, м.Дніпропетровськ, вул.Ленінградська, буд. 27, р/р 3 АТ "Райффайзен банк "Аваль", м.Київ, МФО 380805, ) та будь-яких інших рахунках, які будуть виявлені державним виконавцем в процесі виконання ухвали суду в межах суми позову, до вирішення спору по суті.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність доводів позивача та наявність правових підстав для задоволення його заяви, поданої в порядку статей 66, 67 ГПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою. Просить зазначену ухвалу суду скасувати як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, винести постанову про задоволення заяви щодо скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не було проведено системного аналізу фактів, які у разі невжиття заходів до забезпечення позову, можуть утруднити виконання рішення суду. Також скаржник вважає, що посилання суду на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для накладення арешту.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує її доводи, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 414 558,42 грн., пені в розмірі 34 141,44 грн., 3% річних в розмірі 1 903,96 грн., всього 450 603,82 грн.

В заяві про забезпечення позову позивач просив суд накласти арешт на все майно (рухоме й нерухоме) та на грошові кошти, що знаходяться на рахунках, належних відповідачу.

Статтею 66 ГПК України встановлено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною першою статті 66 ГПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Частиною шостою статті 66 ГПК України передбачено, що види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

У підпункті 7.1 пункту 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що суд має право накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або інших кредитно-фінансових установах у межах сум позовних вимог та можливих судових витрат.

Враховуючи наведені норми, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

При цьому, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається при наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Перевіряючи дотримання судом першої інстанції вимог закону при вжитті заходів забезпечення позову, апеляційний господарський суд зазначає, що вжитті господарським судом заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у розмірі спірної суми, є такими, що відповідають суті заявлених вимог і не можуть вважатись порушенням прав останнього.

Апелянт не надав належних доказів на підтвердження можливості виконання своїх зобов'язань перед позивачем у разі задоволення позову, а тому висновок оскаржуваної ухвали є обґрунтованим і підстав для скасування ухвали за наведених у апеляційній скарзі мотивів судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 року у справі № 904/2846/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному обсязі 12.05.2015 року.