ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Справа № 910/15633/14

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Студенця В.І.

розглянувши касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтера Ацтека Мілінг Україна"; Приватного підприємства "Агроспецпроект"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 р.
у справі № 910/15633/14 господарського суду міста Києва

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Альтера Ацтека Мілінг Україна"

до проПриватного підприємства "Агроспецпроект" стягнення 1 504 288,50 грн.
за зустрічним позовомПриватного підприємства "Агроспецпроект"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Альтера Ацтека Мілінг Україна"
простягнення 181 750,69 грн.
за участю представників:

ТОВ "Альтера Ацтека Мілінг Україна" - Кучеренко С.П.;

ПП "Агроспецпроект" - Гричина В.В.;

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтера Ацтека Мілінг Україна" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом та просило суд стягнути з відповідача - Приватного підприємства "Агроспецпроект" 1 504 288,50 грн., у т.ч. 1 234 288 грн. в рахунок відшкодування шкоди та 270 000,50 грн. штрафу.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що внаслідок односторонньої відмови відповідача від виконання умов договору поставки він був вимушений придбати 1 542,86 тон непоставленої кількості зерна кукурудзи за підвищеною, порівняно з договором, ціною, яка склала 2 550,00 грн. замість 1 750,00 грн. (т.1 а.с.5-12).

Відповідач у справі - ПП "Агроспецпроект" у відзиві на позов проти задоволення заявлених вимог заперечує, посилаючись на порушення умов договору з боку позивача (несплату вартості товару у встановлений договором строк), що позбавило відповідача можливості виконати зобов'язання з поставки товару (т.1 а.с.129-132).

До прийняття рішення у справі по суті заявлених вимог ПП "Агроспецпроект" звернулось до господарського суду міста Києва із зустрічним позовом про стягнення з ТОВ "Альтера Ацтека Мілінг Україна" 181 750,69 грн., у т.ч. 135 221,92 грн. пені, 27 000,00 грн. збитків від інфляції та 19 528,77 грн. процентів річних за несвоєчасне виконання зобов'язання щодо оплати поставленої продукції (т.1 а.с.106-108).

ТОВ "Альтера Ацтека Мілінг Україна" у відзиві на зустрічний позов проти задоволення заявлених зустрічних вимог заперечує, посилаючись на те, що Товариство припинило оплату продукції після направлення 11.04.2014 р. ПП "Агроспецпроект" листа про відмову від виконання умов договору щодо поставки товару (т.1 а.с.135-138).

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.10.2014 р. первісний позов задоволено повністю. У задоволенні зустрічного позову відмовлено (т.3 а.с.21-34).

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення, які є необхідними для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що відповідач за зустрічним позовом припинив оплачувати в майбутньому поставлений товар лише після направлення позивачем за зустрічним позовом листа про відмову від виконання зобов'язання щодо поставки товару.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 р. рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2014 р. скасовано в частині задоволення первісного позову. Прийнято в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.3 а.с.131-141).

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що укладення позивачем іншого договору поставки з іншим суб`єктом господарювання за вищими цінами, ніж передбачено умовами договору поставки № 51, в період дії такого договору та до закінчення строку поставки, визначеного відповідними положення договору, є правом позивача і його власними витратами, проте жодним чином не вимушеними діями з вини відповідача.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, ТОВ "Альтера Ацтека Мілінг Україна" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить її скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову, прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову (т.4 а.с.3-8).

Також не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, ПП "Агроспецпроект" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить її скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову (т.4 а.с.15-18).

Вимоги касаційних скарг мотивовані порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу ТОВ "Альтера Ацтека Мілінг Україна" такою, що підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні касаційної скарги ПП "Агроспецпроект" вважає за необхідне відмовити, з наступних підстав.

06.03.2014 р. між сторонами у справі був укладений договір поставки № 51.

Відповідно до п. 1.1. договору відповідач зобов'язується продати позивачу, а позивач - купити зерно кукурудзи українського походження, врожаю 2013 року.

Згідно із п. 1.3. договору загальна кількість продукції, яка буде придбана позивачем на момент укладання цього договору сторонами, визначена в кількості 4400 тон +/- 5%. При цьому, в процесі виконання цього договору, сторонами, за їх згодою, може бути збільшено кількість продукції, яка буде придбана позивачем, про що буде укладена відповідна додаткова угода до цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору на момент укладення даного договору, ціна продукції визначається сторонами попередньо та встановлюється в розмірі 1 750 грн. за 1 тону з урахуванням ПДВ. В ціну продукції входить її вирощування, збирання, зберігання, знераження та навантаження на транспортний засіб покупця.

Відповідно до п. 2.2. договору загальна сума договору на момент його укладення складає 7 700 000 грн. з урахуванням ПДВ. Остаточна сума договору буде визначена після отримання продукції позивачем, виходячи з його фактичної кількості.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов`язань за договором, чим фактично відмовився від договору як такого, в результаті чого позивач поніс збитки, оскільки був вимушений укладати угоду з іншим господарським товариством та закупати зерно кукурудзи за більш високими цінами, ніж ті, що були визначені між ним та відповідачем за договором поставки № 51.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти заявленого позову, обґрунтовує свої заперечення тим, що позивач порушив умови договору поставки № 51 від 06.03.2014 р., оскільки не перерахував у вказані договором строки, до 15.05.2014 р., кошти у сумі 2 700 000 грн., чим фактично позбавив можливості відповідача, виконати зобов'язання за договором та поставити продукцію, а отже і відповідальність за неналежне виконання умов договору повинен нести саме позивач.

Задовольняючи первісні позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків, місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки, відповідачем не було поставлено позивачу товар у кількості 1 542,86 тон, то останньому довелось укласти договір з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Деренківець", за умовами якого останнє зобов'язалося поставити позивачу 1 600 тон +/- 5% товару - зерно кукурудзи українського походження, врожаю 2013 року; ціна за тону, з урахуванням ПДВ 2 550,00 грн., загальна вартість з ПДВ 4 080 000,00 грн.

Таким чином, як встановив місцевий господарський суд, внаслідок невиконання відповідачем за первісним позовом своїх зобов'язань щодо поставки товару - зерна кукурудзи українського походження, врожаю 2013 року у кількості 1 542,86 тон, позивачу за первісним позовом завдано збитків на суму 1 234 288,00 грн., оскільки ціна в договорі поставки № 68 від 29.05.2014 р. на 800,00 грн. з ПДВ за одну тону вище, ніж вартість товару за договором № 51 від 06.03.2014 р. Враховуючи наведені обставини, а також, зважаючи на направлення відповідачем за зустрічним позовом листа від 11.04.2014 р. з проханням не перераховувати на його рахунок кошти, судом відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення з ТОВ "Альтера Ацтека Мілінг Україна" пені, процентів річних та збитків від інфляції за неперерахування попередньої оплати.

Суд апеляційної інстанції змінив рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову та відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що ТОВ "Альтера Ацтека Мілінг Україна" не виконало обов'язку щодо перерахування попередньої оплати на рахунок ПП "Агроспецпроект", що звільняє останнього від відповідальності за непоставку залишку товару.

Між тим, такий висновок судів є передчасним, враховуючи наступне.

Так, згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

При цьому, судами не з'ясовано, чи наявні у діях ПП "Агроспецпроект" усі складові елементи правопорушення, зокрема, причинний зв'язок між поведінкою відповідача та негативними наслідками, які настали для позивача внаслідок необхідності придбання непоставленого відповідачем товару за вищою ціною.

Зокрема, чи наявний причинний зв'язок між порушенням ПП "Агроспецпроект" свого зобов'язання щодо поставки товару у строк, визначений договором поставки № 51 від 06.03.2014 р., і укладенням ТОВ "Альтера Ацтека Мілінг Україна" договору поставки зерна кукурудзи української, врожаю 2013 року з іншим контрагентом саме за ціною 2 550,00 грн. за тону з ПДВ.

Враховуючи неповне з'ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що є порушенням норм процесуального права, які не можуть бути виправлені касаційною інстанцією, з огляду на визначені ст. ст. 1115, 1117 ГПК України повноваження, рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2014 р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 р. підлягають скасуванню в частині первісного позову з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції в цій частині.

В силу вимог ст. 11112 ГПК України, при новому розгляді справи суду слід урахувати викладене, вжити всіх передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин справи, дійсних прав та обов'язків сторін і, залежно від встановленого, ухвалити відповідне рішення.

При цьому, враховуючи встановлені обставини, а також, зважаючи на положення ст. 538 ЦК України та факт направлення відповідачем за зустрічним позовом листа від 11.04.2014 р. з проханням не перераховувати на його рахунок кошти, судами обгрунтовано відмовлено у задоволенні зустрічної позовної вимоги про стягнення з ТОВ "Альтера Ацтека Мілінг Україна" пені, процентів річних та збитків від інфляції за неперерахування попередньої оплати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Агроспецпроект" залишити без задоволення.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтера Ацтека Мілінг Україна" задовольнити частково.

3. Рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 р. у справі № 910/15633/14 скасувати в частині вимог первісного позову.

4. Справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва у вказаній частині.

5. В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 р. у справі № 910/15633/14 залишити без змін.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищак І.М.

Студенець В.І.