ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" травня 2015 р.Справа № 5017/781/2012

Фонд державного майна України 19.01.2015 року звернувся до господарського суду Одеської області зі скаргою в порядку ст.121-2 ГПК України на дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського упрравління юстиції вх.№2-218/15.

За позовом Фонд державного майна України;

до відповідача Приватне акціонерне товариство "Судноплавна компанія "Укрферрі"

про зобов'язання підписати додатковий договір до договору оренди

СуддяГуляк Г.І.

Представники:

Від скаржника: Єлісєєва А.В. - за дорученням;

Від боржника: Фурса С.М. - за дорученням;

Від прокуратури: Озерова О.Д. - за дорученням;

Від ДВС: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: розглядається заява в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України

19 січня 2015 року за вх. № ГСОО 2-218 надійшла скарга на дії другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в якій просить суд визнати дії головного державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Долинського М.М. щодо винесення постанови від 25 грудня 2014 року ВП № 38648202 про закінчення виконавчого провадження - неправомірними та скасувати постанову головного державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25 грудня 2014 року ВП № 38648202 про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 20 січня 2015 року скаргу прийнято до провадження та зупинено до розгляду касаційної скарги Фонду державного майна України на дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Провадження по скарзі було поновлено ухвалою суду від 16 лютого 2015 року та призначено до розгляду на 2 березня 2015 року.

26 лютого 2015 року провадження за скаргою було зупинено у зв'язку з надходженням запиту Одеського апеляційного господарського суду від 24.02.2015 року.

Ухвалою суду від 23 квітня 2015 року розгляд скарги було поновлено та призначено до розгляду на 18 травня 2015 року.

Рішенням господарського суду Одеської області у задоволені позову Фонду державного майна України відмовлено 3 грудня 2012 року та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14 лютого 2013 року рішення було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10 квітня 2013 року позов Фонду державного майна України задоволено та зобов'язано приватне акціонерне товариство "Судноплавна компанія "Укрферрі" підписати додатковий договір до договору оренди від 5 грудня 1997 року № Д-1905 у редакції позивача :

"1. Пункт 3.1 розділу 3 договору оренди від 5 грудня 1997 року № Д-1905 викласти у такій редакції:

"3.1. Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної палати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 (зі змінами і доповненнями), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (вересень 2011 року) 1 041 444 грн. 87 коп. (один мільйон сорок одна тисяча чотириста сорок чотири гривні 87 копійок)".

2. Зазначений у пункті 1 додаткового договору розмір орендної плати застосовується з 20 вересня 2011 року.

Розмір орендної плати за вересень місяць 2011 року становить 579 737 грн. 64 коп. без ПДВ.

3. Зміни розміру орендної плати за базовий місяць відображаються в розрахунку, що є додатком до цього додаткового договору та є його невід'ємною і складовою частиною.

4. Додатковий договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і є невід'ємною частиною договору.

5. Додатковий договір укладений в 2-х примірниках, кожен із яких має однакову юридичну силу, по одному для орендодавця та орендаря".

Зокрема, в обґрунтування своїх доводів скаржник вказує на те, що підставою для закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 30 травня 2013 року №5017/781/2012 про зобов'язання ТОВ „СК „Укрферрі" підписати додатковий договір оренди від 05.12.1997 року „Д-1905 є ухвала господарського суду Одеської області від 22 грудня 2014 року по справі №5017/781/2012, відповідно якої вказаний наказ визнано таким, що не підлягає виконанню.

Поряд з цим скаржник зазначає, що ухвала суду від 22 грудня 2014 року у справі №5017/781/2012 не набрала законної сили, а отже підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження не було.

Таким чином, скаржник стверджує, що державним виконавцем не дотримано частини 1 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" ьст.1 закону України „Про державну виконавчу службу (в частині неупередженого вчинення виконавчих дій) та порушення вимог ст 7 Закону України „Про державну виконавчу службу" 9працівникоргану державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України). відповідно до частини 4 ст. 82 Закону України „Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав відповідний наказ.

Представник скаржника у судове засідання з'явився, вимоги викладені у скарзі підтримує та просить суд визнати дії головного державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Долинського М.М. щодо винесення постанови від 25 грудня 2014 року ВП № 38648202 про закінчення виконавчого провадження - неправомірними та скасувати постанову головного державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25 грудня 2014 року ВП № 38648202 про закінчення виконавчого провадження.

Представник боржника, обставини викладені у скарзі не визнає та просить суд відмовити.

Представник Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не з'явився, заперечення на скаргу не надав, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи і скарги, вислухавши пояснення представників скаржника, боржника , господарський суд встановив наступне.

Згідно ст. 45 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

В силу приписів ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно заяви Фонду державного майна України про відкриття виконавчого провадження від 16 червня 2013 року було пред'явлено до виконання Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції наказ господарського суду Одеської області від 30 травня 2013 року по справі № 5017/781/2012 щодо зобов'язання приватне акціонерне товариство "Судноплавна компанія "Укрферрі" підписати додатковий договір до договору оренди від 5 грудня 1997 року № Д-1905 у редакції позивача:

"1. Пункт 3.1 розділу 3 договору оренди від 5 грудня 1997 року № Д-1905 викласти у такій редакції:

"3.1. Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної палати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 (зі змінами і доповненнями), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (вересень 2011 року) 1 041 444 грн. 87 коп. (один мільйон сорок одна тисяча чотириста сорок чотири гривні 87 копійок)".

2. Зазначений у пункті 1 додаткового договору розмір орендної плати застосовується з 20 вересня 2011 року.

Розмір орендної плати за вересень місяць 2011 року становить 579 737 грн. 64 коп. без ПДВ.

3. Зміни розміру орендної плати за базовий місяць відображаються в розрахунку, що є додатком до цього додаткового договору та є його невід'ємною і складовою частиною.

4. Додатковий договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і є невід'ємною частиною договору.

5. Додатковий договір укладений в 2-х примірниках, кожен із яких має однакову юридичну силу, по одному для орендодавця та орендаря".

Згідно ч. 1, 2 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

25 червня 2013 року державним виконавцем Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 38648202 з виконання наказу господарського суду Одеської області № 5017/781/2012 від 30.05.2013 року.

25 грудня 2014 року було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 38648202 на підставі ухвали господарського суду Одеської області від 22 грудня 2014 року та відповідно до якої наказ № 5017/781/2012 від 30 травня 2013 року визнаний таким, що не підлягає виконанню у звязку з чим виконавче провадження повино бути закінчено на підставі п.4 ч.1 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження".

Не погоджуючись з винесенням органом ДВС вказаної постанови скаржник, який є стягувачем у вказаному виконавчому провадженні, звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконними дії Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції, які полягають у закінченні виконавчого провадження ВП № 38648202 шляхом винесення вищевказаної постанови від 25 грудня 2014 року на виконання наказу господарського суду №5017/781/2012 .

Згідно ч. 1, 4 ст. 82 Закону України „Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ,

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вказує скаржник та з'ясовано судом, копію оскаржуваної постанови було отримано скаржником 13 січня 2015 року, що вбачається з матеріалів справи, а саме а.с №178-179 щодо здійснення направлення другим Приморським ВДВС Одеського міського управління юстиції супровідного листа щодо направлення постанови про закінчення виконавчого провадження та оригінал наказу до суду за вх.№47496 та зареєстрований ГСОО за вх.№465/15 від 13 січня 2015 року, що підтверджується копіює поштового конверту. В свою чергу з огляду на зазначене та враховуючи звернення скаржника до суду зі скаргою 19 січня 2015 року , суд вважає, що скаржником подано у встановлений ч. 4 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк для оскарження постанови.

Разом з тим, проаналізувавши зміст скарги, суд вважає доводи скаржника обґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою для закінчення виконавчого провадження була ухвала господарського суду Одеської області від 22 грудня 2014 року та зі змісту ухвали вбачається, що ухвала може бути оскаржена у 5-денний термін з дня прийняття, тобто у строк до 29 грудня 2015 року з урахуванням вихідних днів.

Але в супереч вимогам чинного законодавства державним виконавцем 25 грудня 2014 року було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто у період оскарження ухвали господарського суду Одеської області від 22 грудня 2014 року до Одеського апеляційного господарського суду.

Крім того слід врахувати ту обставину, що постановою Вищого господарського суду України від 7 квітня 2015 року касаційну скаргу Фонду державного майна України та заступника прокурора Одеської області на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 3 лютого 2015 року у справі №5017/781/2012 задоволено - постанову Одеського апеляційного господарського суду від 3 лютого 2015 року та ухвалу господарського суду Одеської області від 22 грудня 2014 року скасовано, у задоволенні заяви ТОВ „Судноплавна компанія „Укрферрі" про визнання наказу господарського суду Одеської області від 30 травня 2013 року у справі №5017/781/2012 таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Таким чином суд доходить висновку про передчасність та неправомірність дій державного виконавця щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження. Вказана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як зазначено в п. 32 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.06.2010 р. N 01-08/369 „Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України", вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

З огляду на вищенаведені обставини, суд вважає необґрунтованими та незаконними дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо винесення постанови від 25 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 38648202 з виконання наказу господарського суду Одеської області від 30 травня 2013 року у справі № 5017/781/2012, у зв'язку з чим оскаржувана постанова вказаного ВДВС від 25 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 38648202 є незаконною та підлягає скасуванню, а вимоги скаржника підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 1212, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Фонду державного майна України на дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задовольнити.

2. Визнати дії головного державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Долинського М.М. щодо винесення постанови від 25 грудня 2014 року ВП № 38648202 про закінчення виконавчого провадження - неправомірними

3. Скасувати постанову головного державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25 грудня 2014 року ВП № 38648202 про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний строк з дня її підписання.

Суддя Г.І. Гуляк