ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

12 травня 2015 року Справа № 915/82/15

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі Мавродій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "НІБУЛОН" (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1, поштова адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалеєвська, 9-Б, ідентифікаційний код 14291113)

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНГ" (54010, м. Миколаїв, вул. 7-а Поперечна, буд. 3/4, ідентифікаційний код 13863642),

розпорядник майна: арбітражний керуючий Ратушний Андрій Іванович (свідоцтво № 88 від 08.02.2013, 65049, м. Одеса, вул. Палубна, 9/4),

про визнання кредиторських вимог у сумі 1 760 559,32 грн.,

за участю представників учасників процесу:

від кредитора: Кравченко О.Б. - довіреність № 406 від 15.12.2014,

від боржника: не з'явився,

розпорядник майна: арбітражний керуючий Ратушний А.І.,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.03.2015 порушено провадження у справі № 915/82/15 про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "РАНГ", введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Ратушного Андрія Івановича (далі - Ратушний А.І.).

Відповідно до вимог Положення про порядок офіційного оприлюднення відомостей про справу про банкрутство, затвердженого постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 16, оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "РАНГ" було розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 02.03.2015 за № 15262.

25.03.2015 на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства (ТОВ СГП) "НІБУЛОН" № 4002/3-15/27 від 23.03.2015 про визнання кредиторських вимог до боржника у сумі 1 760 559,32 грн.

Ухвалою суду від 30.03.2015 заяву кредитора прийнято та призначено до розгляду на 12 травня 2015 року; зобов'язано боржника не пізніше ніж за три робочі дні до дати проведення судового засідання подати до канцелярії суду письмовий відзив по суті заяви; зобов'язано розпорядника майна не пізніше ніж за три робочі дні до дати проведення судового засідання подати до канцелярії суду письмовий відзив по суті заяви, докази направлення кредитору повідомлення про результати розгляду грошових вимог та його отримання кредитором разом з копією повідомлення про вручення поштового відправлення та описом вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредитору. Явку кредитора, боржника та розпорядника майна визнано обов'язковою.

12.05.2015 від розпорядника майна до суду надійшов відзив на заяву кредитора за вих. № 02-01/29 від 08.04.2015, згідно якого Ратушний А.І. вважає, що заявлені вимоги в сумі 1 760 559,32 грн. підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів ТОВ "РАНГ".

12.05.2015 у засіданні представник кредитора підтримав заяву про визнання кредиторських вимог, а розпорядник майна підтримав свою позицію, викладену у відзиві на заяву кредитора.

Представник боржника в засідання 12.05.2015 не з'явився, причини неявки не повідомив.

Ухвала Господарського суду Миколаївської області від 30.03.2015 направлена на адресу ТОВ "РАНГ": 54010, м. Миколаїв, вул. 7-а Поперечна, буд. 3/4. Вказану ухвалу та конверт, в якому вона направлялась на адресу боржника разом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повернуто відділенням поштового зв'язку з відміткою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" (а. с. 116-118 кредиторських вимог).

Відповідно до абз. 3 пп. 3.9.1 пп. 3.9 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 (із змінами), в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, ТОВ "РАНГ" вважається повідомленим про час і місце розгляду судом заяви ТОВ СГП "НІБУЛОН" про визнання кредиторських вимог до боржника.

Розглянувши матеріали поданої заяви, заслухавши учасників процесу, суд дійшов висновку про визнання заявлених кредиторських вимог, на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Згідно зі ст. 9 Закону про банкрутство справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно зі ст. 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно до ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.

Кредитор, вимоги якого визнані боржником чи господарським судом, має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів, визнаних боржником та розпорядником майна. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів.

Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону про банкрутство розпорядник майна зобов'язаний: розглядати заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, які надійшли в установленому цим Законом порядку; вести реєстр вимог кредиторів; повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог; скликати збори кредиторів та організовувати їх проведення; виконувати інші повноваження, що передбачені цим Законом та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються:

розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;

розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов'язань у шосту чергу та може бути предметом мирової угоди.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі при спрощеному порядку розгляду справи про банкрутство.

Ухвала є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Це зумовлено також тим, що під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу [на зборах кредиторів] не враховуються суми неустойки (штрафу, пені), інші фінансові санкції, моральна шкода, судовий збір у справі про банкрутство, заявлені або сплачені кредиторами в провадженні у справі про банкрутство (абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону про банкрутство).

Згідно зі ст. 45 Закону про банкрутство кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому, у першу чергу задовольняються, серед іншого, витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: витрати на оплату судового збору; у четверту чергу задовольняються: вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги кредиторів, що виникли із зобов'язань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника; у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Відповідно до заяви кредитора ТОВ СГП "НІБУЛОН" просить визнати його вимоги до ТОВ "РАНГ" у загальній сумі 1 760 559,32 грн., які складаються з:

- 318 485,10 грн. - основний борг;

- 9 756,69 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами;

- 19 513,33 грн. - пеня;

- 1 246 714,47 грн. - штраф;

- 31 889,40 грн. - судовий збір за подання позовної заяви про стягнення заборгованості;

[заявлені вимоги в цій частині підтверджуються рішенням Господарського суду Миколаївської області від 19.03.2013 у справі № 915/305/13-г (а. с. 73-78 кредиторських вимог), виданим на його виконання наказом від 05.04.2013 (а. с. 79 кредиторських вимог), постановами Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 26.04.2013 про відкриття виконавчого провадження [ВП № 37721069] (а. с. 80 кредиторських вимог), від 29.10.2013 про повернення виконавчого документа стягувачеві (а. с. 81-82 кредиторських вимог), від 25.11.2013 про відкриття виконавчого провадження [ВП № 40818797] (а. с. 83 кредиторських вимог), від 29.12.2014 про повернення виконавчого документа стягувачеві (а. с. 84-85 кредиторських вимог), від 31.01.2015 про відкриття виконавчого провадження [ВП № 46250697] (а. с. 86 кредиторських вимог)]

- 114 541,51 грн. - інфляційні втрати;

- 19 658,82 грн. - 3% річних.

Згідно приписів ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Щодо вимог кредитора в частині визнання сум інфляційних втрат та 3% річних, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено рішенням Господарського суду Миколаївської області від 19.03.2013 у справі № 915/305/13-г, 05.06.2012 між ТОВ СГП "НІБУЛОН" та ТОВ "РАНГ" укладено Договір поставки товару № ОД0506 [а. с. 17-19 кредиторських вимог] (далі - Договір), відповідно до умов якого боржник зобов'язався поставити та передати у власність кредитора нафтопродукти в кількості та асортименті, що передбачені в Додатках до даного договору, в подальшому товар, а кредитор - прийняти товар і розрахуватись за нього на умовах даного Договору.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 Договору ціна за одиницю виміру кількості товару погоджується сторонами в Додатках до даного договору. Ціна товару погоджена сторонами в Додатках до Договору є остаточною, й не може бути змінена.

Загальна сума Договору становить суму вартості товару, поставленого протягом терміну дії даного Договору, згідно Додатків до нього.

Згідно з п. 4.1 Договору розрахунки за Договором проводяться безготівковою формою шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок боржника.

Пунктом 4.3 Договору сторони встановили, що оплата за Договором здійснюється кредитором на підставі виданого боржником рахунку-фактури.

Відповідно до п. 5.2 Договору строк поставки товару: протягом трьох робочих днів з моменту зарахування коштів на банківський рахунок боржника та отримання останнім заявки на відвантаження товару.

Згідно з п. 1 Додатку № 1 до Договору [а. с. 20 кредиторських вимог] боржник зобов'язався поставити та передати у власність кредитора дизельне пальне та бензин А-92, а боржник - прийняти цей товар на загальну суму 4 474 200 грн., а саме: дизельне пальне в кількості 500 000,0 л на загальну суму 4 350 000 грн.; бензин А-92 в кількості 12 000,0 л на загальну суму 124 200 грн.

Пунктом 2 Додатку № 1 до Договору сторони обумовили, що оплата здійснюється кредитором на підставі наданого боржником рахунку-фактури, на умовах 100% попередньої оплати товару до 08.06.2012 включно.

Боржник зобов'язався поставити товар в термін до 20 червня 2012 року. Товар постачається кредитору товарними партіями автомобільним транспортом на умовах DDR (Інкотермс-2010) - перевезення оплачене до пунктів призначення, за попередніми заявками покупця. Поставка товару здійснюється протягом 1 дня з моменту надання заявки (п. п. 3, 4 Додатку № 1 до Договору).

Виконуючи умови Договору, кредитор на підставі рахунку фактури № Р-00090407 від 05.06.2012 сплатив боржнику 4 474 200 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 737 від 07.06.2012 та № 19863 від 08.06.2012.

Кредитором направлені на адресу боржника та отримані останнім заявки на поставку дизельного пального.

Також кредитором направлені на адресу боржника та отримані ним заявки на поставку бензину А-92: від 11.06.2012 № 6414-1/53 всього 7 310,0 л; від 08.01.2013 № 239/53 всього 4 690,0 л.

Із загального обсягу дизельного пального в кількості 500 000,0 л на загальну суму 4 350 000 грн. боржником всього поставлено 468 972,0 л на суму 4 080 056 грн. 40 коп., про що свідчать видаткові накладні на нафтопродукти.

Залишок непоставленого дизельного пального становить 31 028,0 л на загальну суму 269 943 грн. 60 коп.

Із загального обсягу бензину А-92 в кількості 12 000,0 л на загальну суму 124 200 грн. поставлено згідно видаткової накладної на нафтопродукти № РНП-002484 від 11.06.2012 всього 7 310,0 л. на загальну суму 75 658 грн. 50 коп.

Залишок непоставленого бензину А-92 становить 4 690,0 л на загальну суму 48 541 грн. 50 коп.

У зв'язку з тим, що боржник передав кредитору товар не у повному обсязі, кредитор відмовився від отримання дизельного пального в обсязі 31 028,0 л на загальну суму 269 943 грн. 60 коп. і бензину А-92 обсягом 4 690,0 л на загальну суму 48 541 грн. 50 коп. та звернувся до боржника з вимогою № 974/12-10 від 28.01.2013 повернути грошові кошти у розмірі 318 485 грн. 10 коп., яку боржник отримав 01.02.2013 [а. с. 60-63 кредиторських вимог].

Відповідно до п. 6.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за цим Договором сторони несуть взаємну господарсько-правову відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України.

Згідно п. п. 8.1, 8.2 Договору усі спори або розбіжності, що виникають між сторонами за цим Договором або у зв'язку з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. У випадку неможливості вирішення розбіжностей шляхом переговорів вони підлягають розгляду в господарському суді у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 11.1 Договору встановлено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2012, а в частині зобов'язань за Договором, які є невиконаними на зазначену дату - до повного виконання сторонами цих зобов'язань за Договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За правилами ст. 610, ч. 1 ст. 612, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать надані кредитором докази, вимогу № 974/12-10 від 28.01.2013 щодо повернення грошових коштів у розмірі 318 485 грн. 10 коп. боржник отримав 01.02.2013.

Отже, враховуючи приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України, останнім днем строку повернення боржником вказаної суми коштів був 08.02.2013.

Згідно наведених кредитором розрахунків (а. с. 8-9, 87-89), за період з 09.02.2013 по 01.03.2015 (дата, що передує дню порушення справи про банкрутство ТОВ "РАНГ") сума, на яку збільшується основний борг з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційних втрат) та 3% річних, становить 134 200,33 грн., з яких: 114 541,51 грн. - інфляційні втрати, 19 658,82 грн. - 3% річних.

Дослідивши вказані розрахунки, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що зроблені з повним дотриманням норм чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 45 Закону про банкрутство, судовий збір за подання позовної заяви про стягнення заборгованості не відноситься до витрат, пов'язаних з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді. Отже, такі вимоги підлягають включенню до четвертої черги вимог кредиторів.

Приймаючи до уваги те, що грошові вимоги заявлені правомірно та в строк, встановлений для їх подання, обґрунтовані та документально підтверджені належними доказами, що містяться у матеріалах заяви, визнані розпорядником майна в повному обсязі, суд визнає грошові вимоги ТОВ СГП "НІБУЛОН" до ТОВ "РАНГ" на загальну суму 1 760 559,32 грн., з яких: 494 331,52 грн. [318 485,10 грн. (основний борг) + 9 756,69 грн. (проценти за користування чужими грошовими коштами) + 31 889,40 грн. (судовий збір за подання позовної заяви про стягнення заборгованості) + 114 541,51 грн. (інфляційні втрати) + 19 658,82 грн. (3% річних)] із задоволенням у четверту чергу вимог кредиторів, 1 266 227,80 грн. [19 513,33 грн. (пеня) + 1 246 714,47 грн. (штраф)] із задоволенням у шосту чергу вимог кредиторів.

Що стосується судового збору в сумі 1 218,00 грн., сплаченого кредитором за платіжним дорученням № 10020 від 23.03.2015 за подання до господарського суду заяви з грошовими вимогами до боржника, то суд також визнає ці витрати із задоволенням у першу чергу вимог кредиторів.

Керуючись ст. ст. 1, 22, 23, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "НІБУЛОН" (ідентифікаційний код 14291113) до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНГ" (ідентифікаційний код 13863642) на загальну суму 1 760 559,32 грн., з яких: 494 331,52 грн. із задоволенням у четверту чергу вимог кредиторів, 1 266 227,80 грн. із задоволенням у шосту чергу вимог кредиторів.

2. Визнати витрати Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "НІБУЛОН" (ідентифікаційний код 14291113) на оплату судового збору в сумі 1 218,00 грн. із задоволенням у першу чергу вимог кредиторів.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку згідно ст. ст. 91, 93, 106 Господарського процесуального кодексу України та ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Суддя В.С. Адаховська