ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2015 р.Справа № 922/1423/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федорова Т.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика "Варіант", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт Комплект Інвест", м. Мінськ
про стягнення коштів в сумі 40 729,78 дол.США (1 010 913,14 грн.)
за участю представників сторін:

від позивача - Дудар І.В. (дов. б/н від 18.03.2015 року),

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ТОВ Фабрика "Варіант" (надалі - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Моноліт Комплект Інвест" (надалі - відповідач), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 33 248,80 дол. США, а також пеню в розмірі 7480,98 дол. США. Крім того позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем покладених на нього зобов'язань за Контрактом № 116 від 21.11.2014 року в частині повноти та своєчасності проведення розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.03.2015 року за позовною заявою порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 15.04.2015 року о 12:00 год.

Ухвалою суду від 15.04.2015 року, у зв'язку із неявкою представника відповідача в призначене судове засідання, розгляд справи відкладався на 06.05.2015 року о 12:00 год.

Представник позивача у призначеному судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, відзиву на позовну заяву та витребувані судом документи не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про розгляд справи в господарському суді Харківської області був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

21 листопада 2014 року між ТОВ Фабрика "Варіант" та ТОВ "Моноліт Комплект Інвест" був укладений контракт № 116 (надалі - Договір), за умовами якого позивач повинен був передати відповідачу у власність опалубку для монолітного будівництва (надалі - товар) згідно Специфікації, а відповідач - прийняти то оплатити товар в порядку та на умовах, що визначені цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи 24.11.2014 року позивачем було здійснено передачу у власність відповідачеві товар загальною вартістю 33 248,80 дол. США. Факт поставки товару підтверджується митною декларацією ЕК 10 АА.

Відповідно до розділу 3 Договору відповідач зобов'язаний сплатити вартість товару до 19.12.2014 року.

Проте, в порушення взятих на себе договірних зобов'язань відповідач за поставлений товар не розрахувався, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

У відповідності до розділу 8 Договору, усі спори по контракту регулюються шляхом переговорів, а при недосягненні згоди по них передаються на розгляд до господарського суду Харківської області.

За таких обставин даний спір підсудний господарському суду Харківської області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 174, 179 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) договір є підставою виникнення господарських прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлено строк (дату) його виконання, то воно повинно бути виконано в цей строк (дату).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено ч.1 ст. 612 ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, ненадання відповідачем суду доказів погашення боргу, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 33 248,80 дол. США (825 235,22 грн.) підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 7 480,98 дол. США, суд зазначає наступне.

Частиною першою ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розділом 7 спірного Договору сторони обмовили, що несвоєчасна сплата вартості товару має своїм наслідком застосування до покупця штрафної санкції у вигляді пені в розмірі 0,3 % від несплаченої у встановлений строк суми за кожен день прострочення до моменту погашення заборгованості.

Позивачем до матеріалів справи наданий розрахунок пені, відповідно до якого сума штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем грошового зобов'язання складає 7 480,98 дол. США, за період прострочення з 20.12.2014 року по 04.03.2015 року.

Розрахунок пені перевірено судом та встановлено, що він відповідає умовам договору та відносинам, що фактично склались між сторонами.

Отже, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 7 480,98 дол. США (185 677,92 грн.) пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором підлягають задоволенню.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, керується ст.ст. 44, 49 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт Комплект Інвест" (Республіка Білорусь, 220013, м. Мінськ, вул. Якуба Коласа 38/16-29, ОКПО 37597553) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика "Варіант" (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 325, ) суму заборгованості в розмірі 33 248,80 дол. США (825 235,22 грн.), суму пені в розмірі 7480,98 дол. США. (185 677,92 грн.), а також судовий збір в сумі 20 218,26 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його підписання шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Повне рішення складено 12.05.2015 р.

Суддя С.Ч. Жельне

справа № 922/1423/15