ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" квітня 2015 р. Справа № 916/554/15-г

За позовом: Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України";

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Одеське Регіональне управління" Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит"

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Білошкура Г.В. - довіреність від 18.09.2014р.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство „Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України"; звернулося до господарського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Одеське Регіональне управління" Публічного акціонерного товариства «Банк», в якій просить зобов'язати відповідача переказати грошові кошти: 25 945,68 доларів США за платіжним дорученням від 23.01.2015 року № 003; 28 300,40 доларів США за платіжним дорученням від 28.01.2015 року № 004; 454 511,32 грн. згідно платіжного доручення від 29.01.2015 року № 49; 455 000,00 грн. згідно платіжного доручення від 29.01.2015 року № 47; 455 000,00 грн. згідно платіжного доручення від 29.01.2015 року № 48; 2 191,20 грн. за платіжним дорученням від 02.02.2015 року № 50 з поточного рахунку Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" (п/р 7201 у філії «Одеське РУ» АИ «Банк «Фінанси та кредит», МФО 328823) на поточний рахунок Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" (п/р 5943 в ПАТ «Банк Восток», МФО 307123), а також стягнути витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на розрахунково-касове обслуговування №9227 від 12.06.2013 року, що в свою чергу призвело до звернення позивача з неодноразовими вимогами щодо перерахування коштів за вищевказаними платіжними дорученнями, які були залишені відповідачем без реагування та задоволення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.02.2015р. суддею Малярчук І.А. було порушено провадження у справі №916/554/15-г із призначенням її до розгляду в засіданні суду 10.03.2015 року.

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.03.2015 року з огляду на перебування судді Малярчук І.А. з 24.02.2015 року у відпустці по вагітності та пологам, що може мати наслідком порушення строку розгляду справи, було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/554/15-г, за результатами якого справу було передано судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М.

Ухвалою суду від 04.03.2015 року справу № 916/554/15-г суддею Щавинською Ю.М. було прийнято до свого провадження із призначенням розгляду у засіданні суду 25.03.2015 року.

24.03.2015 року до канцелярії суду за вх. № 7604/15 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.98-99), в обґрунтування якого останній наполягає на тому, що розрахункові документи, за якими позивач просить перерахувати грошові кошти, не можуть бути прийняті в якості належних та допустимих доказів, з огляду на їх невідповідність Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою правління НАБУ від 21.01.2004 року № 22, а також закінчення строку їх виконання.

Ухвалою суду від 25.03.2015 року у зв'язку із нез'явленням в судове засідання представника відповідача, від якого надійшла заява про відкладення слухання справи, неподанням витребуваних ухвалою суду доказів, а також необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 08.04.2015 року.

07.04.2015 року до канцелярії суду від відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву (т.1а.с.109), згідно яких останній порушує питання щодо територіальної підсудності спору з огляду на невизначення у Положенні про філію Одеського регіонального управління АТ «Банк Фінанси та кредит» кола повноважень щодо представництва інтересів ПАТ «Банк Фінанси та кредит» у суді.

08.04.2015 року до суду від позивача надійшли заперечення на відзив на позовну заяву (т.1 а.с.112-115), згідно яких останній зазначає, що відповідач, вказуючи про неможливість виконати платіжні доручення, в тому числі у іноземній валюті, з огляду на сплив строку їх виконання, посилається на постанову НБУ від 21.01.2014 року № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті»

Крім того, позивач акцентує увагу на тому, що списання відповідачем з рахунку філії грошових коштів у валюті свідчить про прийняття ним платіжних доручень до виконання.

Щодо платіжних доручень в національній валюті позивач зазначає, що вони були прийняті банком до виконання 29.01.2015 року та 02.02.2015 року, а лише 02.03.2015 року їх статус було змінено на «відхилено банком» з приміткою «по спливу строку»

Вказане, на думку позивача, суперечить чинному законодавству, оскільки при таких обставинах, банк у випадку неможливості виконати такі доручення, мав би взяти їх на облік на позабалансовий рахунок № 9804 та виконати по мірі надходження коштів.

Проте, в порушення вимог законодавства такі заходи відповідачем вжиті не були, а платіжні доручення всупереч встановленому порядку не виконувалися більше 1 місяця, після чого взагалі були відхилені.

У поданих запереченнях позивач також вказує, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогами про перерахування платіжних доручень, які були залишені відповідачем без задоволення, а також про те, що останній жодного разу не повідомляв його про неприйняття розрахункових документів до виконання, а також не висловлював ніяких зауважень чи претензій з приводу їх оформлення.

Одночасно, відповідач зазначає, що чинним законодавством не встановлений обов'язок засвідчувати платіжне доручення, оформлене в електронній формі, підписами та печатками або штампами. Посилання відповідача у відзиві на положення Інструкції щодо необхідності засвідчення платіжного доручення такими підписами та печатками стосуються платіжного доручення, оформленого на паперовому носії, у той як позивачем таке платіжне доручення було оформлене в електронному вигляді.

У судовому засіданні 08.04.2015 року було оголошено перерву до 15.04.2015 року.

У засіданні суду 15.04.2015 року позивачем було надано заперечення на доповнення до відзиву (т.2 а.с.23-25), зокрема, щодо порушеного відповідачем питання про територіальну непідсудність спору.

У вказаному документі позивач стверджує, що філія „Одеське Регіональне управління" Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" є відокремленим підрозділом АТ „Банк „Фінанси та Кредит", повноважним діяти від імені юридичної особи, а відтак у відповідності до ст. 15 ГПК України спір має вирішувати у господарському суді Одеської області.

15.04.2015 року у засіданні суду під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в свою чергу заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні 15.04.2015 року було оголошено перерву до 27.04.2015 року.

У судове засідання 27.04.2015 року з'явився представник позивача, який підтримав правову позицію, що була викладена ним у попередньому судовому засіданні.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про місце та час розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою від 15.04.2015 року (т.2 а.с.33), про поважність причин відсутності не повідомляв.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, надані під час судового розгляду, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 12.06.2013 року між АТ „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Одеське Регіональне управління" АТ „Банк„Фінанси та Кредит" (Банк) та Державним підприємством „Адміністрація морських портів України" (Клієнт) було укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 9227 (а.с.12-14), згідно п. 1.1 якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № 7201 в національній валюті, поточний рахунок № 7201 в національній валюті для відшкодування страхових витрат і поточні рахунки в іноземній валюті: № 7201 в дол.США; № 7201 в Євро та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банку згідно тарифів банку в порядку і на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 2.1 договору, Банк здійснює розрахунково - касове обслуговування рахунку в операційний день Банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Списання банком грошових коштів з рахунку здійснюється за дорученням у випадках, передбачених чинним законодавством України (п.2.2 договору).

Пунктом 3.3.3 договору на Банк покладений обов'язок здійснювати розрахунково - касове обслуговування рахунку у визначений час з 09:00 до 16:00 крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів.

Як встановлено судом, Южненська філія ДП «АМПУ» направила по системі «Клієнт-Банк» до філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» для виконання наступні платіжні доручення: платіжне доручення від 23.01.2015 року № 003 на суму 25 945,68 доларів США; платіжне доручення від 28.01.2015 року № 004 на суму 28 300,40 доларів США; платіжне доручення від 29.01.2015 року № 49 на суму 454 511,32 грн.; платіжне доручення від 29.01.2015 року № 47 на суму 455 000,00 грн.; платіжне доручення від 29.01.2015 року № 48 на суму 455 000,00 грн.; платіжне доручення від 02.02.2015 року № 50 на суму 2 191,20 грн., з призначенням платежу - перерахування коштів згідно наказу Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" №230 від 28.11.2014 року та п.5.5 Постанови НБУ №492 від 12.11.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема виписок банку, отриманих за системою «Клієнт-Банк» (т.1 а.с.19), 21.01.2015 року та 23.01.2015 року грошові кошти було списано з рахунку позивача, проте станом на дату звернення позивача з позовом до суду за призначенням до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" не надійшли.

Листами №364/01/03-15 від 27.01.2015 року та №442/01-03-15 від 30.01.2015 року (т.1 а.с.26-29) позивач звертався до філії „Одеське Регіональне управління" АТ „Банк„Фінанси та Кредит" з вимогами щодо здійснення переказів грошових коштів за спірними платіжними дорученнями, проте операція щодо переведення грошових коштів в порушення вимог договору №9227 від 12.06.2013 року належним чином відповідачем не була виконана, внаслідок чого, Державне підприємство „Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" звернулося до суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов про задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частина 2 вказаної статті містить у своєму змісті посилання на положення ст. 11 ЦК України, що є переліком підстав з яких виникають зобов'язання.

Відповідно п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ч. 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором банківського рахунку.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Пунк 3 статті 1068 ЦК України визначає, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Частина 1 ст. 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Згідно п. 8.1. ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Аналогічні вимоги встановлені п. 2.3.2 укладеного між сторонами договору, яким визначено обов'язок банку вести комплексне розрахункове-касове обслуговування рахунку та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами.

Крім того, згідно ст.ст. 1091, 1092 ЦК України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. Банк повинен негайно інформувати платника на його вимогу про виконання платіжного доручення.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як передбачено ч. 1 ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України та ч. 2 ст. 20 ГК України встановлено, що одним із способів захисту права є примусове виконання зобов'язання в натурі. Отже, звернення позивача до відповідача з позовом про зобов'язання перерахувати грошові кошти, відповідає способам захисту, встановленим вказаними нормами, оскільки, звертаючись з такою вимогою, позивач фактично просить примусити відповідача виконати обов'язок, покладений на нього умовами договору та приписами законодавства.

З урахуванням вищенаведених обставин та приписів чинного законодавства, позовні вимоги Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" щодо зобов'язання відповідача переказати грошові кошти: за платіжними дорученнями №003 від 23.01.2015 року; №004 від 28.01.2015 року; №49 від 29.01.2015 року; №47 від 29.01.2015 року; №48 від 29.01.2015 року; №50 від 02.02.2015 року є цілком обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, вищевикладені заперечення відповідача щодо спливу строку чинності платіжних доручень не приймаються судом до уваги, оскільки вказані доручення були виготовлені та подані у строк, передбачений чинним законодавством (т.2 а.с.10-22), а недотримання відповідачем зокрема вимог Інструкції про безготівкові розрахунки в України національній валюті, яка затверджена Постановою Національного Банку України №22 від 21.01.2004 року, що спричинило невиконання платіжних доручень за умови наявності на рахунку позивача відповідних коштів, не може бути підставою для відмови у захисту прав позивача.

Крім того, позов про зобов'язання до виконання спірних платіжних доручень у будь-якому випадку був поданий протягом місячного строку з дня їх оформлення, а тривалість судової процедури не може бути підставою для відмови у позові.

Заперечення відповідача щодо територіальної не підсудності спору судом також до уваги на приймаються з огляду на таке.

Як зазначено в п. 1.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України «Про господарські товариства», «Про акціонерні товариства», «Про банки і банківську діяльність», юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Положення про Філію «Одеське РУ «Банк «Фінанси та кредит», затвердженого Спостережною радою АТ «Банк «Фінанси та кредит» 30.09.2009 року (т.2 а.с.6-9), Філія є відокремленим структурним підрозділом банку та вступає у правові відносини з юридичними та фізичними особами від імені банку, на підставі цього положення та довіреності, виданої керуючому філією (п.п.2.1,2.2 Положення), а також має право від імені банку, в межах повноважень, визначених довіреністю керуючого філії, бути позивачем та відповідачем в судах (п. 4.1.7 Положення).

При цьому, виходячи зі змісту довіреності керуючого філією (т.1 а.с.100-101), суд доходить висновку, що Філія «Одеське РУ ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» є відокремленим підрозділом АТ «Банк «Фінанси та кредит», повноважним діяти від імені юридичної особи, а територіальна підсудність справи правомірно визначена позивачем відповідно до вимог ст. 15 ГПК України за місцезнаходженням відособленого підрозділу, якому надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи.

Враховуючи задоволення судом позовних вимог Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України", витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Одеське Регіональне управління" Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" (м.Одеса, Лідерсовський б-р, буд. 3Б, ) переказати грошові кошти: 25 945,68 доларів США за платіжним дорученням від 23.01.2015 року № 003; 28 300,40 доларів США за платіжним дорученням від 28.01.2015 року № 004; 454 511,32 грн. згідно платіжного доручення від 29.01.2015 року № 49; 455 000,00 грн. згідно платіжного доручення від 29.01.2015 року № 47; 455 000,00 грн. згідно платіжного доручення від 29.01.2015 року № 48; 2 191,20 грн. за платіжним дорученням від 02.02.2015 року № 50 з поточного рахунку Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" (п/р 7201 у філії «Одеське РУ» АИ «Банк «Фінанси та кредит», МФО 328823) на поточний рахунок Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" (п/р 5943 в ПАТ «Банк Восток», МФО 307123).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Одеське Регіональне управління" Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" (64014, м. Одеса, Лідерсовський б-р, буд. 3Б, ) на користь Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" (65481, м. Южне, вул. Берегова, буд. 11, ) судовий збір у сумі 1 218/одна тисяча двісті вісімнадцять/грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05 травня 2015 р.

Суддя Ю.М. Щавинська