ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015 р. Справа №917/572/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Інформаційні комп'ютерні системи", вул. Смоленська 31-33, м.Київ, 03005

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", вул. Івана Приходька, 141, м.Кременчук, Полтавська область,39607

про стягнення 199719,04грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором підряду №16 від 02.08.2013р. у розмірі 199719,04грн., у т.ч. 177000,00грн. - сума боргу за виконані роботи, 20667,78грн. - пеня, 2051,26грн. - 3% річних.

Відповідач відзив на позов не надав, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (в матеріалах справи).

В пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р."Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

02 серпня 2013 року між приватним акціонерним товариством «Інформаційні комп'ютерні системи» (Підрядник/Позивач) та публічним акціонерним товариством «Кременчуцький сталеливарний завод» (Замовник/Відповідач) був укладений Договір підряду №16е (Договір)

Відповідно до умов Договору Замовник доручає, а Підрядник зобов'язувався на власний ризик виконати роботи по модернізації координатно-розточувального верстата моделі 2Д450 у відповідності до умов Договору, а Замовник зобов'язувався прийняти цю роботу та оплатити її (п.1.1 Договору).

Загальна вартість Договору відповідно до п. 2.1. складала 354 000,00 грн. (триста п'ятдесят чотири тисячі гривень 00 коп.) та складається з:

а) вартості розробки проектно-конструкторської документації та модернізацію координатно-розточувального верстата моделі 2Д450, що складає 15000,00грн. Вартість розробки проектно-конструкторської документації визначається кошторисом (Додаток №"), що є невід"ємною частиною договру;

б) вартості матеріалів і устаткування, що складає 162000,00грн.:

в) вартість монтажних та пусконалагоджувальних робіт, що складає 177000грн.

Вартість робіт визначається кошторисами, що є невід"ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.2. та 2.4. Договору, Замовник/Відповідач мав сплатити аванс у розмірі 50% від загальної вартості договору (177 000,00 грн.) протягом 5 днів з дати його підписання, а остаточна оплата виконаних робіт мала бути здійснена протягом 30 календарних днів з дня підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до п.2.3 Договору розрахунки за виконані монтажні та пусконалагоджувальні роботи здійснюються при наявності рахунків, актів виконаних робіт на науково-технічну продукцію, актів виконаних робіт по формі КБ-2в на монтажні та пусконалагоджувальні роботи, підписаних Підрядником та Замовником.

Позивач виконав свої зобов'язання по Договору вчасно та у повному обсязі, що підтверджується відповідними документами приймання-передачі робіт, що підписані уповноваженими представниками Сторін, на загальну суму354 000.00 грн.. а саме:

Акт №1 здавання-приймання проектно-вишукувальної, науково технічної продукції за Договором від 02.08.2013 р. на суму 15 000,00 грн., Акт №7-02 прийому-передачі виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в від 19.09.2014р. на суму 252 386,40 грн., Акт №7-03 прийому-передачі виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в від19.09.2014р. на суму 86 613,60 грн..

Позивач у позові посилається на те, що відповідач виконав свої зобов'язання по оплаті робіт лише частково, перерахувавши позивачу 177 000,00 грн. відповідно до платіжного доручення від 12.09.2013p.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 177000,00грн..

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості у сумі 177000,00грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 20667,78 грн. за період з 20.10.2014 по 10.03.2015р. та 3% річних у розмірі 2051,26грн за період з 20.10.2014р. - 10.03.2015р.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 10.7 Договору Замовнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен календарний день прострочення оплати робіт, виконаних Підрядником.

Відповідно до ст.625 Цивільного Кодексу України (скорочено - ЦКУ), боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 20 667,78 грн.. та 3% річних у розмірі 2051,26грн.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення пені та 3% річних, суд приходить до висновку, що вимоги позивача відповідно є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обгрунтвоаність позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

Судові витрати, згідно статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", вул. Івана Приходька, 141, м.Кременчук, Полтавська область, 39607 (), р/р 4679 у філії м.Дніпропетровськ ПАТ "КБ Приватбанк") на користь Приватного акціонерного товариства "Інформаційні комп'ютерні системи", вул. Смоленська 31-33, м.Київ, 03005 (, п/р 78 в ПАТ "Банк Національні інвестиції", МФО 300498) суму основного боргу у розмірі - 177 000,00 грн., пеню у розмірі - 20 667,78 грн., 3% річних у розмірі - 2 051,26 грн., а також 3995,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено: 15.05.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.