ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"05" травня 2015 р. Справа № 911/3914/14

За скаргою Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» в м. Славутич

на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України;

у справі за позовом Заступника прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» в м. Славутич;

про стягнення 15 950 175,91 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від скаржника (відповідача): не з'явився;

від ВДВС: не з'явився;

від прокуратури: не з'явився;

від позивача 1: Прокоф'єва Л.В. ()посвідчення № 1855 від 27.02.2015 року);

від позивача 2: Годинчук С.В. (посвідчення № 136 від 08.02.2012 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться скарга Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» в м. Славутич на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у справі за позовом Заступника прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» в м. Славутич про стягнення 15 950 175,91 грн.

Відповідно до ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

За таких обставин, ухвалою від 08.04.2015 року скарга Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» в м. Славутич на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України була призначена до розгляду на 14.04.2015 року.

В судове засідання 14.04.2015 року представники сторін та Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України не з'явилися, Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 08.04.2015 року не виконав, у зв'язку з чим розгляд справи відкладався до 28.04.2015 року.

В судове засідання 28.04.2015 року представник позивача1 не з'явився, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Розгляд скарги відкладався до 05.05.2015 року.

Представники скаржника (боржника), виконавчої служби та прокуратури, належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги, в судове засідання 05.05.2015 року не з'явились, що не перешкоджає розгляду скарги.

Розглянувши в судовому засіданні 05.05.2015 року скаргу Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» в м. Славутич на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, заслухавши пояснення учасників провадження та дослідивши надані ними докази, судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.11.2014 року у справі № 911/3914/14, яким частково задоволено позовні вимоги, стягнуто з КП «УЖКГ» (відповідач, боржник) на користь ПАТ НАК «Нафтогаз України» (позивач, стягувач) основний борг в сумі 12 385 550,83 грн., 1 142 190,81 грн. пені, 1 700 671,64 грн. інфляційних втрат, 454 257,22 грн. 3% річних та 73 080,00 грн. судового збору. 05.01.2015 року на виконання рішення видано наказ у справі № 911/3914/14.

Скаржник зазначає, що 23.02.2015 року ним було отримано від Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України супровідний лист вих. № 15-0-34-666/2-427/14 від 16.02.2015 року та Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46525252 від 14.02.2015 року по виконанню наказу Господарського суду Київської області № 911/3914/14 від 05.01.2015 року.

Також, 23.02.2015 року скаржником (КП «УЖКГ») отримало від Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України супровідний лист вих. № 2-427/14 від 16.02.2015 року та Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 46525252 від 14.02.2015 року. 02.03.2015 року КП «УЖКГ» отримало супровідний лист вих. № 4-427/14 від 26.02.2015 року та Постанову про арешт коштів боржника ВП № 46525252 від 25.02.2015 року.

02.03.2015 року КП «УЖКГ» отримало від Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України супровідний лист вих. № 15-0-34-666/2-427/14 від 26.02.2015 року та Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 46525252 від 25.02.2015 року.

Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» вважає дії щодо винесення Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчу¬ження ВП № 46525252 від 14.02.2015 року, Постанови про арешт коштів боржника ВП № 46525252 від 25.02.2015 року та Постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 46525252 від 25.02.2015 року протиправними та просить їх скасувати.

В обґрунтування вимог скарги КП «Управління житлово-комунального господарства» зазначає, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» про надіслання копії постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові, копія Постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2015 року була надіслана на адресу боржника згідно потового штемпелю на конверті лише 17.02.2015 року.

Крім того, Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 3525252 від 14.02.2015 року та Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 46525252 від 14.02.2015 року винесені у вихідний день (суботу).

Скаржник зазначив, що в порушення визначеної Законом України «Про виконавче провадження» черговості накладення арешту, державним виконавцем спочатку накладено арешт на майно боржника і лише потім винесено постанову про арешт коштів боржника.

Також, скаржник зазначає про наявність підстав для обов'язкового зупинення виконавчого провадження, що на його думку виключає накладення арешту на майно та кошти боржника, вчинення виконавчих дій, від так і винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Зокрема, скаржником зазначається, що з метою зупинення аналогічних виконавчих проваджень супровідним листом вих. № 01-07-07/1393 від 08.08.2014 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було надіслано підтверджуючу Виписку з Реєстру підприємств паливо-енергетичного комплексу, що КП «УЖКГ» включено до переліку підприємств, які беруть участь в процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливо-енергетичного комплексу».

Також після отримання копії Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 46525252 від 14.02.2015 року скаржник повторно повідомив та направив супровідним листом вих. № 01-07-07/320 від 23.02.2015 року до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Виписку з Реєстру підприємств паливо-енергетичного комплексу вих. № 1713 від 16.01.2015 року та керуючись п.15 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» в листі вих. № 01-07-07/320 від 23.02.2015 року скаржник просив Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби України зупинити виконавче провадження.

З огляду на викладене, скаржник просить визнати незаконними та протиправними дії головного державного виконавця Артемчук Тараса Володимировича Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 46525252 від 14.02.2015 року, Постанови про арешт коштів боржника ВП № 46525252 від 25.02.2015 року та Постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 46525252 від 25.02.2015 року; скасувати Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 46525252 від 14.02.2015 року, Постанову про арешт коштів боржника ВП № 525252 від 25.02.2015 року та Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 525252 від 25.02.2015 року Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Представник Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України проти скарги заперечував, надав письмові пояснення та матеріали виконавчого провадження.

За наслідками розгляду скарги судом встановлено, що згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

В заяві про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2015 року № 14/2-232в з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 05.01.2015 року у справі № 911/3914/14 стягувачем було зазначено, що з метою забезпечення виконання вказаного наказу одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на кошти та майно боржника, провести опис майна боржника в межах суми боргу, оголосити заборону на його відчуження, про що винести відповідну постанову.

Таким чином, при винесенні 14.02.2015 року постанови ВП № 46525252 про арешт майна боржника та заборони на його відчуження державний виконавець діяв в спосіб та межах, визначених приписами ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно дати винесення постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 46525252 та про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП № .02.2015 року, згідно Розпорядження Кабінетом Міністрів України № 1084-р «Про перенесення робочих днів у 2015 році» від 12.11.2014 року, робочий день з п'ятниці 9 січня було перенесено на суботу 14 лютого. Таким чином, 14.02.2015 року був робочим днем.

Щодо зупинення виконавчого провадження, п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу (далі - підприємства ПЕК) до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Пунктом 1.3. ст. 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» зокрема визначено, що учасниками розрахунків відповідно до даного Закону є підприємства паливно-енергетичного комплексу (до яких відноситься і Боржник як газопостачальне та газорозподільне підприємство), які мають дебіторську або кредиторську заборгованість та здійснюють заходи щодо її погашення на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з пп. 3.2.6 п. 3.2 ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» підприємство паливно-енергетичного комплексу вважається таким, що бере участь у процедурі погашення заборгованості, з дня видання наказу Міністерством палива та енергетики України про затвердження переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості. Документом, що підтверджує участь підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості, є виписка з Реєстру.

Таким чином єдиним документом, який є підставою для зупинення виконавчого провадження відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону, є відповідна виписка з Реєстру.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд у справах: № 5016/2443/2011(16/197) (постанова від 25.12.13), № 7/5005/2389/2012 (постанова від 19.12.12), № 36/5005/2342/2012 (постанова від 19.12.12).

Надана скаржником Виписка з Реєстру від 16.01.2015 року № 1713 є строковою з терміном дії протягом місяця і подана до державної виконавчої служби після сплину терміну її дії.

Щодо посилань скаржника про направлення Виписки з Реєстру ще листом від 08.08.2014 року, така виписка надсилалась по іншим виконавчим провадженням і не має відношення до спірного.

Крім того, рішення суду у справі № 911/3914/14 про стягнення коштів з відповідача на користь позивача винесено у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.12 № 13/2176-ТЕ-17 за газ, поставлений протягом вересня-грудня 2013 року, тобто спірна заборгованість виникла після 01.01.2013 року.

Пунктом 3.4. ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» визначено, що процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 січня 2016 року.

Разом з цим, пунктом 3.7 ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» передбачено, що на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим пошкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів, та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України.

Зазначеними нормами законодавства встановлено вичерпний перелік видів заборгованості, щодо якої не підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання судових рішень щодо підприємства - боржника, включеного до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Враховуючи вищевикладене, оскільки спірна заборгованість виникла за газ, поставлений протягом вересня-грудня 2013 року, тобто після 01.01.2013 року, з оглядну на п.3.7 ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» підстави для зупинення виконавчого провадження були відсутні.

Щодо посилань скаржника на порушення строків надіслання документів виконавчого провадження, такі порушення були незначними і не можуть слугувати самостійною підставою для скасування спірних Постанов.

Щодо посилань скаржника на позбавлення його строку на добровільне виконання судового рішення, відповідно до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Таким чином, скаржник міг в порядку ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» звернутись до державного виконавця з заявою про відкладення виконавчих дій у зв'язку з несвоєчасним одержанням документів виконавчого провадження, при цьому, державний виконавець не міг знати про обставини що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або про несвоєчасне одержання сторонами документів виконавчого провадження (прострочення строку надіслання становило фактично 1 день, оскільки наступний день (15.02.2015) припадав на неділю, постанова мала бути надіслана в понеділок 16.02.2015 року, а з почтового відділення вибула 17.02.2015 року), інакше як за повідомленням скаржника чи іншої зацікавленої особи.

Щодо посилань скаржника, що ним були відкриті поточні рахунки із спеціальним режимом використання « 2603» (для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу) та « 2604» (для перерахування коштів Чорнобильського фонду та виплати щомісячної грошової допомоги (компенсаційних виплат), на які не може бути звернено стягнення, суд зазначає, що накладення арешту не свідчить про звернення стягнення і не суперечить нормам законодавства. Таким чином, відповідні дії виконавчої служби не є порушенням і підставою для скасування Постанови про накладення арешту на кошти боржника.

Постановою про арешт коштів боржника органом ДВС накладено арешт на кошти на цілому переліку рахунків відповідача і скаржником не виокремлено в скарзі з яких саме рахунків і з яких причин існує необхідність зняття арешту. Таким чином, за наявності достатніх підстав та об'єктивної необхідності скаржник не позбавлений права звернутись до ДВС з проханням зняття арешту з рахунків із спеціальним режимом використання.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Таким чином, за наслідками розгляду скарги судом встановлено відсутність підстав для її задоволення виходячи зі змісту викладених в скарзі обставин та норм Закону України «Про виконавче провадження» .

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (зі змінами та доповненнями)» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» в м. Славутич на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України залишити без задоволення.

Суддя Т.П. Карпечкін