РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015Справа №910/3436/15-г

За позовомСумської об'єднаної державної податкової інспекції
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп»
Провідшкодування збитків 400, 00 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: не з'явились;

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про відшкодування збитків в розмірі 400, 00 грн. за договором від 17.12.2013р. про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави.

14.04.2015р. позивач через загальний відділ діловодства господарського суду подав клопотання, в якому просив суд задовольнити позовні вимоги Сумської ОДПІ та розглянути справу без участі представника позивача, в зв'язку з тим, що відсутнє фінансування витрат на відрядження працівників Сумської ОДПІ.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, а саме: 01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 11 та отримана останнім, що підтверджується повернутим суду рекомендовани повідомленням про вручення поштового відправлення з зазначенням: «вручено 10.03.2015р. особисто».

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача у справі.

На призначені судові засідання 17.03.2015р. та 16.04.2015р. представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направляв.

Отже, за встановлених обставин справи відповідач належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави (надалі - Договір).

Відповідно до предмету Договору, Поклажодавець (Позивач) доручив, а Зберігач (Відповідач) взяв на себе обов'язок зберігати передане йому майно за актом опису і попередньої оцінки майна, а саме: автомобіль «VOLKSWAGEN-SCIROKO», який є невід'ємною частиною Договору.

Згідно з особливими умовами Договору, з моменту прийому майна представником Зберігача, відповідальність за його цілісність і збереження несе Зберігач. У випадку недостачі або псування отриманого майна Зберігач сплачує до бюджету в десятиденний термін від дня подання вимоги Поклажодавцю суми вартості пошкодженого майна або майна, якого не вистачає, за сумами, зазначеними в акті опису та попередньої оцінки майна.

У відповідності до Акту приймання-передачі майна від 17.12.2013р., директором ПП «Сумифермерпостачзбут» Овчаровим С.О. передано майно (автомобіль «VOLKSWAGEN-SCIROKO», в кількості 1 шт., за ціною 9 251, 35 грн.), яке знаходиться в реалізації за актом опису, оцінки та передачі майна №4 від 02.10.2002, а директором ТОВ «Укрспецторг групп» Ювченко В.С. прийнято на відповідальне зберігання зазначене майно за остаточною вартістю, даним актом, в присутності начальника відділу обслуговування платників податків Сумської ОДПІ Дяченко Н.Г.

Відповідно до Акту інвентаризації майна від 25.03.2014р., Позивачем було встановлено, що автомобіль «VOLKSWAGEN-SCIROKO» є в наявності, в задовільному стані, при огляді моторного відділу встановлено відсутність акумулятора.

Згідно з протоколом інвентаризаційної комісії від 27.03.2014р. за результатами інвентаризації встановлено, що в автомобілі «VOLKSWAGEN-SCIROKO» відсутній акумулятор, який за результатами недостачі складає грошову суму в розмірі 400, 00 грн.

Позивачем було направлено Відповідачу претензію від 31.03.2014р. за №3083/10/18-15-25-033, яка було отримана останнім 03.04.3014р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. В зазначеній претензії Позивач вимагав від Відповідача терміново відшкодувати вартість майна, якого не вистачає.

Станом на день звернення Позивача до суду, кошти від Відповідача в рахунок відшкодування вартості втраченого майна до бюджету не надійшли.

Згідно п. 4.7 Наказу Міністерства Доходів і зборів України від 10.10.2013р. №570, у разі невідшкодування суб'єктом господарювання збитків протягом місяця від дати отримання претензії орган доходів і зборів у десятиденний строк після вказаної граничної дати відшкодування збитків звертається до суду щодо стягнення суми збитків.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Договір про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 17.12.2013р., укладений між Позивачем та Відповідачем за своєю правовою природою є договором зберігання та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. 1 ст. 942 Цивільного кодексу України, зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Статтею 944 Цивільного кодексу України встановлено, що зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

У відповідності зі ст. 950 Цивільного кодексу України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків має право на їх відшкодування.

Стаття 951 Цивільного кодексу України передбачає відшкодування зберігачем збитків, завданих поклажодавцеві. Так, відповідно до п.1 зазначеної статті, у разі втрати (нестачі) речі збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) речі, відшкодовується зберігачем у розмірі її вартості.

Матеріали справи свідчать, що Відповідач свої зобов'язання за Договором від 17.12.2013р., щодо зберігання акумулятора в автомобілі «VOLKSWAGEN-SCIROKO», який переданий на зберігання Відповідачу не виконав, в зв'язку з чим Позивачу завдані збитки у розмірі 400, 00 грн. вартості майна, якого не вистачає.

Станом на час розгляду справи кошти від Відповідача в рахунок відшкодування вартості втраченого майна (акумулятора) до бюджету не надійшли.

Таким чином, факт наявності завданих Відповідачем Позивачу збитків, в зв'язку з відсутністю у Відповідача за Договором від 17.12.2013р. про зберігання безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави в розмірі 400, 00 грн. Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для неналежного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки в силу вимог п. 21 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, органи доходів і зборів у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів, та позовні вимоги позивача задоволені, то на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір стягується з Відповідача в Державний бюджет України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп» (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 11, ; Код: 36303404) на користь Сумської об'єднаної державної податкової інспекції (40009, м. Суми, вул. Баумана, 43, р/р 3672 в ГУДК у Сумській обл., МФО 0837013, номер 38724429) 400 (чотириста) грн. 00 коп. збитків, пов'язаних з порушенням договірних зобов'язань від втрати переданого на зберігання безхазяйного майна.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп» (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 11, ; Код: 36303404) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 05.05.2015р.

Суддя І.І.Борисенко