ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.2015 Справа № 920/193/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамейя», м. Суми

до відповідача: Сумського національного аграрного університету, м. Суми

про визнання права власності

суддя Лиховид Б.І.

представники сторін:

від позивача: Ватула В.І., довіреність від 01.12.2014р.

від відповідача: Щерба Т.О., довіреність № 608 від 27.02.2015р.

у судовому засіданні брала участь секретар судового засідання М.О. Ейсмонт

у судовому засіданні від 10.03.2015р. оголошувалась перерва до 25.03.2015р.

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд визнати за ним право власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьева, 160/15 - Літ. «Б-2» баня - 118,0 кв. м., Літ. «В-1» КНС - 13,0 кв. м., згідно технічного паспорту від 12.09.2014 року.

У відзиві на позовну заяву за № 636 від 03.03.2015р., відповідач просить розглядати справу згідно вимог чинного законодавства за відсутності його представника.

10.03.2015 року представник позивача надав письмові пояснення, в яких зазначав, що шляхом погодження будівництва з Міністерством аграрної політики, сторони виконали обов'язки, які пов'язані з отриманням згоди із зазначеним органом влади та подальше вчинення дій за договором, включаючи отримання права власності, яке відбувалось без залучення міністерства, що виключає потребу у залучені даної установи до розгляду даної справи. Також позивач зазначав, що по закінченню будівництва житлового будинку була складена Декларація про готовність об'єкта до експлуатації, яка була зареєстрована Інспекцією ДАБК у Сумській області 15.04.2013р. Як стверджує позивач, у зв'язку з не переданням відповідачем функцій замовника відносно будівництва об'єктів нерухомості - Літ. «Б-2» баня - 118,0 кв. м; Літ. «В-1» КНС -13,0 кв. м., позивачем не було внесено до декларації про готовність до експлуатації дані об'єкти нерухомого майна, що потягло за собою порушення прав та законних інтересів ТОВ «Керамейя» відносно отримання права власності на зазначені об'єкти нерухомого майна.

13.03.2015р. представником відповідача були подані до суду письмові пояснення, згідно яких зазначає, що з боку відповідача зобов`язання з передання функцій замовника по будівництву, на виконання умов укладеного між сторонами договору співробітництва щодо будівництва житлових будинків за № 22/ 9 від 22.09.2009р., були виконані у частині збудованого будинку зблокованого типу, передання ж функцій замовника відносно будівництва зазначених у позові об`єктів (бані та КНС) до цього часу не відбулось, що і створило перешкоди позивачу в отриманні права власності. Також відповідач зазначив у поясненнях, що має право на земельну ділянку, на якій здійснювалось будівництво, на підтвердження чого надає акт на право постійного користування земельною ділянкою від 26.06.2008р. та погодив на ній здійснення позивачем забудови частини території площею 0,38 га з Міністерством аграрної політики України.

У дане судове засідання представник позивача подав клопотання, в якому просить суд долучити до матеріалів справи додаткові документи в обґрунтування позовних вимог, а саме: копію додаткової угоди від 08.10.2012р. до договору співробітництва щодо будівництва житлових будинків № 22/9 від 22.09.2009р.; копію листа ТОВ «Керамейя» № 187 від 08.10.2012р. Судом оглянуті вказані документи та долучаються до матеріалів справи.

Представник відповідача у дане судове засідання додаткових письмових пояснень по справі не подав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази по справі в їх сукупності, суд встановив:

29.09.2009р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керамейя» (позивач) та Сумським національним аграрним університетом (відповідач) було укладено договір співробітництва щодо будівництва житлових будинків за № 22/9, відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є погоджене з Міністерством аграрної політики України будівництво житлових будинків на земельній ділянці загальною площею 0,38 га за адресою: м. Суми вул. Кірова, 160, яка знаходиться в постійному користуванні відповідача.

У відповідності до п. 1.3 договору подальше визначення права власності на об`єкт будівництва та земельну ділянку здійснюється згідно чинного законодавства та умов договору.

Відповідач зобов`язався передати на підставі цього договору виконання функцій замовника по будівництву об`єкта позивачу.

Пунктом 2.2.1 договору передбачено, що відповідач має право на отримання від позивача площі житла в збудованому об'єкті в обсязі 10% протягом 30-ти днів після введення об'єкту в експлуатацію або аналогічну площу в будь-якому іншому житловому будинку (за згодою відповідача), збудованому позивачем чи субпідрядниками згідно відповідних додаткових угод.

Згідно п. 2.3.1 договору визначено, що позивач бере на себе зобов'язання підготувати, погодити та затвердити у встановленому порядку проектно-кошторисну документацію для будівництва об'єкту до 01.01.2010 року.

На виконання умов вказаного договору, позивачем було збудовано житловий будинок зблокованого типу А-ІІ за адресою: м. Суми вул. Кірова 160/15 загальною площею 516.6 кв. м., що підтверджується копією декларації про готовність об'єкта до

експлуатації, зареєстрованою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області 15.04.2013 року за № СМ 43, а також копіями витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва про право власності.

При цьому, у відповідності до технічного паспорту від 12.09.2014р., до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області 15.04.2013 року за № СМ 43 не внесено два об`єкти нерухомого майна: Літ. «Б-2» баня - 118,0 кв. м. та Літ. «В-1» КНС - 13,0 кв. м.

Згідно висновків експертного будівельно-технічного дослідження № 737 від 22.09.2014р. та № 738 від 22.09.2014р. спірні об`єкти нерухомості не суперечать державним будівельним, пожежним та санітарним нормам.

Посилаючись на норми статей 181, 316, 317, 319, 328 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що набув право власності на об`єкти нерухомого майна: Літ. «Б-2» баня - 118,0 кв. м. та Літ. «В-1» КНС - 13,0 кв. м., а тому і звернувся до суду з позовними вимогами.

Суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

На спірні правовідносини поширюється дія статті 376 ЦК України, де зазначено, що нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо воно збудовано або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови (Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»).

Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний документ (статті 35-37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Під проектом слід розуміти залежно від категорії об'єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону.

При вирішенні спору про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд виходить з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи, передбачених статтями 27, 29 - 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону), а також у випадках наявності належних доказів відведення земельної ділянки під будівництво.

Враховуючи, що позивачу земельна ділянка під будівництво спірного нерухомого майна не відводилась, дозвіл уповноваженого органу на виконання будівельних робіт по спірним об`єктам не надавався, а документи, які надають право виконувати будівельні роботи по спірному об`єкту в матеріалах справи відсутні, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та відмовляє в їх задоволенні.

Судовий збір, у відповідності до ст. ст. 44, 49 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складене 14.05.2015р.

СУДДЯ Б.І. ЛИХОВИД