ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р.Справа № 916/724/15-г

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвій К.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: Остапов В.В. за довіреністю №3060 від 18.09.2014р.

Від відповідача: Любошець О.І. за довіреністю від 06.03.2015р.

Від третьої особи: Чернишова А.О. за довіреністю № 22 від 12.03.2015р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України" до виробничо-комерційної фірми в формі товариства з обмеженою відповідальністю „Мегаполіс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт" про стягнення 720 484,02 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України" (далі по тексту - ДП „Адміністрація морських портів України") звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до виробничо-комерційної фірми в формі товариства з обмеженою відповідальністю „Мегаполіс" (далі по тексту - ВКФ ТОВ „Мегаполіс") про стягнення грошових коштів в сумі 720 484,02 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на факт невиконання відповідачем як підрядником прийнятих на себе за договором підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р. на виконання будівельних робіт на об'єкті: „Реконструкція будівлі 2-го терміналу службово-побутову будівлю електромережі ДП „ІМТП" зобов'язань, незважаючи на отримання авансу у спірній сумі, в результаті чого, за переконанням ДП „Адміністрація морських портів України", у відповідача відповідно до ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 220, 224 ГК України виник обов'язок повернення отриманої суми авансу.

Згідно із додатковими запереченнями на відзив, позивач додатково наголосив, що спірні грошові кошти підлягають стягненню із відповідача відповідно до ст.ст. 612, 615, 1212 ЦК України та ст. 220 ГК України у зв'язку із втратою інтересу позивача як кредитора внаслідок допущеного відповідачем порушення прийнятих на себе зобов'язань підрядника у спірних правовідносинах.

Ухвалою від 23.03.2015р. судом на підставі ст. 27 ГПК України було залучено державне підприємство „Іллічівський морський торговельний порт" (далі по тексту - ДП „Іллічівський морський торговельний порт") до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Відповідач повністю заперечує проти позову, наголошуючи на його безпідставності та необґрунтованості.

Третьою особою чіткої правової позиції по суті заявлених вимог висловлено суду не було.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

05.07.2012р. між ДП „Іллічівський морський торговельний порт" (Замовник) та ВКФ ТОВ „Мегаполіс" (Підрядник) було укладено договір підряду на виконання будівельних робіт на об'єкті „Реконструкція будівлі 2-го терміналу службово-побутову будівлю електромережі ДП „ІМТП" № 670-ОТ (далі по тексту - договір підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р.), у відповідності до п. 1.1 якого за цим договором Підрядник зобов'язався виконати будівельні роботи і здати у встановлений строк об'єкт „Реконструкція будівлі 2-го терміналу службово-побутову будівлю електромережі ДП „ІМТП" відповідно до робочого проекту, розробленого ТОВ „Меридіан-СТМ" в 2011р., а Замовник зобов'язався надати Підряднику будівельний майданчик, передати робочий проект, прийняти закінчений будівництвом об'єкт та оплатити роботи на умовах, викладених в цьому договорі.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями п.п. 2.1, 2.2 договору підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р. передбачено, що загальна ціна робіт за цим договором становить 4 803 226,80 грн., в т.ч. ПДВ 20% в розмірі 800 537,80 грн. та включає в себе плату за виконану роботу та відшкодування усіх витрат Підрядника. Загальна ціна робіт за цим договором визначена на основі кошторису, який є додатком № 1 та невід'ємною частиною договору. Загальна ціна робіт є приблизною (динамічною). При цьому, підписанням додатку № 1 до договору підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р. сторонами було погоджено договірну ціну на будівництво „Реконструкція будівлі 2-го терміналу службово-побутову будівлю електромережі ДП „ІМТП", яка загалом складає 4 803 226,80 грн.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р. Замовник після підписання договору проводить авансування Підрядника в сумі 15% від загальної вартості робіт, що складає 720 484,02 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 120 080,67 грн. Замовник проводить розрахунки з Підрядником поетапно проміжними платежами по мірі виконання робіт, в термін 30-ти днів після підписання актів виконаних робіт (форма № КБ-2в) шляхом прямого банківського переказу на розрахунковий рахунок Підрядника з урахуванням відповідної частини авансу.

Як свідчать матеріали справи, а саме платіжне доручення № 1984 від 29.10.2012р., ДП „Іллічівський морський торговельний порт" на виконання прийнятих на себе за договором підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р. зобов'язань перерахувало на користь ВКФ ТОВ „Мегаполіс" аванс в сумі 720 484,02 грн.

В подальшому, у зв'язку з реорганізацією ДП „Іллічівський морський торговельний порт" шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них відповідно до розподільчого балансу від 13.06.2013р. та акту приймання-передачі від 13.06.2013р. та утворення внаслідок виділу ДП „Адміністрація морських портів України" на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013р. № 133-р, наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. № 163, на підставі угоди від 13.06.2013р., між ВКФ ТОВ „Мегаполіс", ДП „Іллічівський морський торговельний порт" та ДП „Адміністрація морських портів України" було укладено угоду від 13.06.2013р., на підставі якої було замінено сторону договору підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р. - ДП „Іллічівський морський торговельний порт", його правонаступником - ДП „Адміністрація морських портів України".

За твердженнями ДП „Адміністрація морських портів України", відповідач в порушення прийнятих на себе за договором підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р. зобов'язань не приступив до виконання передбачених даною угодою будівельних робіт, в результаті чого, вказаний договір втратив інтерес для позивача як кредитора, у зв'язку з чим, останній звернувся до суду із даним позовом в порядку ст.ст. 612, 615, 1212 ЦК України та ст.ст. 220, 224 ГК України про стягнення із відповідача сплаченого на його користь авансу в сумі 720 484,02 грн.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених ДП „Адміністрація морських портів України" позовних вимог, господарський суд виходить із наступного.

По-перше, суд вважає за необхідне надати правову оцінку твердженням ДП „Адміністрація морських портів України" про можливість стягнення із відповідача спірних грошових коштів як таких, що набуті без достатньої правової підстави через нібито невиконання останнім власних зобов'язань за договором підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, аналіз наведеної норми свідчить, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України.

Так, між сторонами по справі було укладено договір підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р., за умовами якого позивач виступає Замовником, а ВКФ ТОВ „Мегаполіс", відповідно, Підрядником. Спірні грошові кошти, які позивач просить стягнути із відповідача, було отримано останнім в якості авансування вартості виконання будівельних робіт, у зв'язку з чим, суд доходить висновку, що такі кошти бути набуті відповідачем за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано у порядку статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

У зв'язку із викладеним, суд доходить висновку, що стягнення із ВКФ ТОВ „Мегаполіс" спірних грошових коштів як безпідставно набутих є неправомірним, у зв'язку з чим, з наведених підстав позов ДП „Адміністрація морських портів України" задоволенню не підлягає.

Правова позиція щодо неможливості витребування в порядку ст. 1212 ЦК України грошових коштів, набутих особою за наявності договірних правовідносин, висловлена в постановах Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 14.10.2014р. № 3-129гс14 та від 25.02.2015р. № 3-11гс15, що ухвалені з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст.ст. 82, 111-28 ГПК України є обов'язковими для застосування судом при прийнятті рішення.

По-друге, в обґрунтування пред'явленого позову ДП „Адміністрація морських портів України" посилалось також на положення ст.ст. 220, 224 ГК України та ст. 615 ЦК України, якими визначені правові засади для відшкодування боржником збитків у випадку порушення ним прийнятих на себе зобов'язань.

Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Положеннями ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

У відповідності до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Положеннями ч.ч. 1 - 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В силу положень ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

З огляду на вищевикладені положення чинного законодавства, вимога про відшкодування збитків, завданих порушенням особою прийнятих на себе договірних зобов'язань, має бути заснована на доведеності факту такого порушення, наявності відповідних збитків, розмір яких є підтвердженим у встановленому законом порядку, а також причинно-наслідкового зв'язку між порушенням та завданими збитками. Разом із виною порушника, яка законодавчо презумується та може бути спростована, наведені обставини складають собою елементи складу цивільного правопорушення. У випадку доведеності наявності у діях особи всіх чотирьох елементів складу цивільного порушення, до порушника застосовується такий захід відповідальності як відшкодування збитків, в той час як відсутність будь-якого з елементів цивільного порушення у діях особи унеможливлює покладення на неї обов'язку здійснити відшкодування збитків.

З урахуванням змісту заявлених позовних вимог та їх правових обґрунтувань, господарський суд вважає за необхідне встановити обставини щодо наявності у діях ВКФ ТОВ „Мегаполіс" елементів складу цивільного правопорушення, першочергово зупинившись на дослідженні питання наявності протиправної поведінки відповідача як підрядника у спірних правовідносинах.

Так, виходячи з положень п.п. 4.1, 4.3, 6.1 договору підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р. Підрядник зобов'язаний виконати роботи відповідно до робочого проекту, розробленого ТОВ „Меридіан-СТМ" на умовах, викладених в цьому договорі. 4.1. Строки виконання робіт за цим договором визначаються календарним графіком (додаток № 2), який є невід'ємною частиною договору. Відлік терміну виконання робіт починається з моменту передачі Підряднику: будівельного майданчику за актом приймання-передачі, підписаним сторонами; робочого проекту; дозволів органів нагляду та контролю на виконання будівельних робіт, а також надходження на розрахунковий рахунок Підрядника авансового платежу згідно п. 3.1 цього договору. Строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін до договору у разі: виникнення форс-мажорних обставин; невиконання або неналежного виконання Замовника своїх зобов'язань; внесення Замовником змін до проектної документації; дій третіх осіб, що унеможливлює належне виконання робіт, за винятком випадків, коли ці дії зумовлені залежними від Підрядника обставинами.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію.

Як свідчать наявні у матеріалах справи документи та докази, а саме: акти на закриття прихованих робіт „Влаштування буронабивної сваї № 7" від 12.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 8 від 12.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 9" від 12.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 10" від 09.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 11" від 09.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 12" від 07.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї" від 14.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 14" від 09.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 15" від 14.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 16" від 11.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 17" від 11.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 18" від 14.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 19" від 15.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 20" від 15.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 5" від 20.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 6" від 20.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 4" від 20.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 1" від 21.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 2" від 21.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 3" від 21.03.2013р., „Встановлення ліжка при прокладанні кабелю 0,4 кВ в траншею, покриття кабелю цеглою" від 26.02.2013р.," Влаштування буронабивної сваї № 21" від 18.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 22" від 14.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 23" від 15.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 24" від 18.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 25" від 19.02.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 26" від 14.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 28" від 06.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 27" від 15.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 30" від 05.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 29" від 06.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 31" від 07.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 32" від 07.03.2013р., „Влаштування буронабивної сваї № 33" від 05.03.2013р., „Виготовлення арматурних каркасів для буронабивних свай" від 08.02.2013р., „Пробивання прорізів в конструкціях із каміння черепашника" від 29.12.2012р., „Розробка грунту вручну глибиною до 2 метрів без кріплень з відкосами" від 07.04.2013р., „Засипання вручну траншей, пазух, котлованів, ям" від 02.04.2013р., „Стовщення щебенем основ та фундаментів" від 07.04.2013р., „Розбирання асфальтобетонного покриття та основ" від 17.04.2013р., „Встановлення бетонної підготовки" від 30.04.2013р., „Демонтаж металоконструкцій покриття" від 29.12.2012р., „Пробивання отворів діаметром більше 25мм у стінах вручну" від 07.04.2013р., „Заговтування отворів та гнізд в стінах" від 21.02.2013р., „Відбивання штукатурки з поверхонь стін та стель" від 31.01.2013р., „Розбирання цементного покриття полів" від 03.01.2013р., „Розбирання дерев'яних заповнювань пройомів дверей та воріт" від 22.01.2013р., „Розбирання кам'яної кладки із каміння черепашника" від 22.01.2013р., „Розбирання цегляних перегородок" від 22.01.2013р., „Нарощування залізобетонних фундаментів" від 08.04.2013р., „Перенесення кабелю 0,4 кВ, встановлення кабелю" від 25.02.2013р., виконавчі схеми до деяких із названих актів на закриття прихованих робіт, копія загального журналу робіт № 1, на виконання умов договору підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р. відповідачем було виконано низку будівельних робіт на об'єкті „Реконструкція будівлі 2-го терміналу службово-побутову будівлю електромережі ДП „ІМТП".

Листом від 09.04.2013р. за вих. № 22 ВКФ ТОВ „Мегаполіс" повідомило первісного Замовника у спірних правовідносинах - ДП „Іллічівський морський торговельний порт" про наступні обставини, виявлені в процесі виконання будівельних робіт. Так, станом на 09.04.2013р. будівельно-монтажні роботи на вісях „А-Г" зупинені з 24.01.2013р. записом в журналі авторського нагляду у зв'язку із виявленням в будівлі підвалу, що змінило проектні рішення з посилення конструкцій та конструктивів. При виконанні робіт з посилення фундаментів одноповерхової будівлі у вісях „Д-Ж" виявлена відсутність фундаментів під стінами існуючої будівлі, що мало наслідком зміну проектних рішень та обсягів виконаних робіт. В проекті 374-ОТ-04-10-1-АР, КЖ, ЭС „Реконструкція будівлі 2-го терміналу службово-побутову будівлю електромережі ДП „ІМТП" не відображені наступні види робіт: заміна перекриття у вісях „Д" - „Е", „1 / 2" - „2", перенесення 4 кабелів електропостачання та 3 кабелів зв'язку, демонтаж мереж теплопостачання розташованих у плямі забудові, демонтаж металоконструкцій освітлювальної машти вагою 4 тони в існуючій будівлі АБК біля приміщення ЦРП 10кВ. Відсутній проект та технічне завдання на статичні випробування свай із зазначенням номерів свай, що випробуються, в проекті відсутній розділ зв'язку тощо. У зв'язку із великою кількістю неврахованих проектом робіт та неузгодженістю їх вартості відповідач запропонував будівельно-монтажні роботи на об'єкти зупинити до отримання відкорегованого та затвердженого проекту та узгодження нової договірної ціни згідно виданого проекту.

У відповідь на зазначене звернення, листом від 29.04.2013р. за № 276/07.6-62743 ДП „Іллічівський морський торговельний порт" повідомило про наступне. Внаслідок виявлених під час будівництва обставин та відсутності затвердженого фінансового плану порту на 2013 рік, що унеможливлює підписання (прийняття) актів (форма КБ-2в) та оплату виконаних робіт на об'єкті, ДП „Іллічівський морський торговельний порт" запропонувало відповідачу укласти додаткову угоду № 1 до договору підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р. з переглядом строків виконання робіт.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, підтверджуючі досягнення сторонами згоди з приводу внесення змін до проектно-кошторисної документації до договору підряду № № 670-ОТ від 05.07.2012р. З цього приводу слід зазначити наступне.

Положеннями п.п. 2.3, 2.4 договору підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р. передбачено, що при виникненні обставин, що обумовлюють необхідність підвищення приблизної договірної ціни (виконання додаткових робіт, що не передбачені договором та робочим проектом), Підрядник повинен в строк двох робочих днів письмово повідомити Замовника про ці обставини, протягом п'яти робочих днів з моменту виявлення погодити із Замовником необхідність, найменування, об'єм, вартість і строки виконання додаткових робіт шляхом підписання акту для подальшого їх оформлення додатковими угодами до договору. Проведення Підрядником додаткових робіт без укладення відповідної додаткової угоди до цього договору забороняється. Обсяги робіт можуть бути зменшені в залежності від виробничої необхідності Замовника або реального фінансування видатків.

Відповідно до ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи. Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Згідно з ч. 3 ст. 877 ЦК України підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв'язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов'язаний повідомити про це замовника. У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов'язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності. Якщо підрядник не виконав обов'язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв'язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об'єкта будівництва.

Таким чином, в даному випадку, у зв'язку із недосягненням між сторонами згоди щодо внесення змін до проектно-кошторисної документації до договору підряду № 670-ОТ від 05.07.2012р. та зупиненням з боку ВКФ ТОВ „Мегаполіс" виконання будівельних робіт, часткове виконання яких підтверджено вищезазначеними доказами, суд доходить висновку про безпідставність та необгрунтованість тверджень ДП „Адміністрація морських портів України" про невиконання відповідачем будь-яких будівельних робіт після отримання спірної суми авансу. Суд зазначає, що зупинення з боку відповідача виконання будівельних робіт в даному випадку є правомірним через виявлення необхідності проведення додаткових робіт, не передбачених проектно-кошторисною документацією, та відсутності належним чином оформленого погодження даної істотної умови спірного договору. При цьому, на вказаний висновок суду не впливає факт відсутності підписаних між сторонами актів виконаних будівельних робіт, обґрунтована відмова від підписання яких з боку замовника будівництва в матеріалах справи відсутня.

В той же час, суд зауважує, що відповідальність підрядника у правовідносинах підряду має свої особливості. Так, згідно зі ст.. 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов'язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків. Умова договору підряду про звільнення підрядника від відповідальності за певні недоліки роботи не звільняє його від відповідальності за недоліки, які виникли внаслідок умисних дій або бездіяльності підрядника. Підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.

Відповідно до ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

Проте, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, підтверджуючи наявність обставин, з якими закон пов'язує можливість настання відповідальності підрядника, в той час як зупинення виконання робіт з боку ВКФ ТОВ „Мегаполіс" у спірних правовідносинах, як було встановлено судом, є правомірним.

При цьому, посилання позивача на необхідність застосування в даному випадку законодавства щодо купівлі-продажу в частині повернення суми попередньої оплати в порядку аналогії закону судом відхиляються, оскільки аналогія закону відповідно до ст. 8 ЦК України застосовується виключно у випадку неврегулювання відповідних правовідносин спеціальними нормами права, в той час як питання відповідальності підрядника чітко визначені нормами спеціальних глав Цивільного кодексу України.

Отже, в контексті спірних правовідносин та в розрізі підстав пред'явленого позову суд доходить висновку, що у діях ВКФ ТОВ „Мегаполіс" відсутня ознака протиправності, тобто один із елементів складу цивільного правопорушення, що, в свою чергу, унеможливлює притягнення відповідача до деліктної відповідальності та покладення на нього обов'язку відшкодування збитків. У зв'язку з викладеним, спірні грошові кошти з підстав пред'явленого позову не можуть бути стягнуті із ВКФ ТОВ „Мегаполіс" як збитки.

Таким чином, всі вищевикладені обставини свідчать про необгрунтованість, безпідставність та неправомірність заявлених з боку ДП „Адміністрація морських портів України" позовних вимог, в результаті чого, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Підсумовуючи всі вищевикладені обставини, відповідно до ст.ст. 22, 525, 526, 610 - 612, 614, 617, 629, 844, 858, 875, 877, 883, 1212 ЦК України, ст.ст. 193, 224, 225 ГК України позов ДП „Адміністрація морських портів України" до ВКФ ТОВ „Мегаполіс" про стягнення грошових коштів в сумі 720 484,02 грн. задоволенню не підлягає.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85, 111-28 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 07.05. 2015р.

Суддя С.П. Желєзна