РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2015№910/8109/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «СОУЛ»
До Третя особаКиївської міської ради Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання недійсним рішення та визнання договору укладеним

Суддя Літвінова М.Є.

Від позивача: Прокопенко Б.О. - предст. за довір.;

Від відповідача: Безносик А.О. - предст. за довір.;

Від третьої особи: Масімова Е.Е. - предст. за довір.

У судовому засіданні 06.05.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СОУЛ»до Київської міської ради, третя особа - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійним рішення Київської міської ради від 29.11.2012 №643/8927 «Про визнання такими, що втратили чинність, пункту 54 рішення КМР від 15.07.2004 №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею» та рішення КМР від 23.04.2009 №415/1471; визнати укладеним договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №78-6-00268 від 01.04.2005, укладеного між сторонами в редакції позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2015 порушено провадження у справі №910/8109/15-г, розгляд справи призначений на 20.04.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2015, розгляд справи відкладений на 06.05.2015. Залучено відповідно до ст..27 ГПК України, до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

21.04.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зміну предмету спору , відповідно до якої позивач просить суд про визнання недійним рішення Київської міської ради від 29.11.2012 №643/8927 «Про визнання такими, що втратили чинність, пункту 54 рішення КМР від 15.07.2004 №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею» та рішення КМР від 23.04.2009 №415/1471; визнати укладеним договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №78-6-00268 від 01.04.2005, укладеного між сторонами в редакції позивача.

Відповідач проти позову заперечує посилаюсь на безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог (відзив на позов).

Представник третьої особи надав суду письмові пояснення по суті спору та копію кадастрової справи А-20309. В своїх запереченнях третя особа проти позову заперечує та вважає їх безпідставними.

В судовому засіданні 06.05.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 54 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 № 419/1829 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" затверджено проект відведення земельної ділянки та передано Позивачу в короткострокову оренду на п'ять років земельну ділянку площею 0,94 га для будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземною автостоянкою на проспекті Героїв Сталінграда, 44-б в Оболонському районі м. Києва.

28.03.2005 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, умовами якого визначено, що Відповідач за актом приймання-передачі передає, а Позивач приймає в оренду (строкове платне користування) Земельну ділянку, визначену договором.

Згідно п. 2.1. договору, об'єктом оренди є земельна ділянка з наступними характеристиками: - місце розташування - просп. Героїв Сталінграду, 44-Б в Оболонському районі м. Києва; - розмір - 9 376 м2; - цільове призначення - для будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземною автостоянкою; - кадастровий номер - :78:028:0091.

За умовами пункту 3.1. договору, договір укладено на 5 (п'ять) років

Пунктом 4.2. договору визначено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5 % від її нормативної оцінки.

У пункті 4.5. договору передбачено, що орендна плата вноситься Позивачем за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на рахунок 0006 КЕКД 13050200 у УДК у м. Києві, МФО 820019. Отримувач: ФУ у Оболонському р-ні м. Києва, ідентифікаційний код 26077916.

Відповідно до п. 11.1. договору, всі зміни та/або доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін. Згодою або запереченням Відповідача на зміни та/або доповнення до цього договору, є його рішення, прийняте в установленому законодавством порядку.

Згодом договір оренди земельної ділянки від 28.03.2005 посвідчений приватним нотаріусом КМНО Щербаковим В.З. за реєстровим №228 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів в.о. КМР згідно запису від 01.04.2005 за №78-6-00268 у книзі записів державної реєстрації договорів.

01.04.2005 між Позивачем та Відповідачем було складено та підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, відповідно до якого Позивач прийняв у користування від Відповідача орендовану земельну ділянку.

Рішенням Київської міської ради від 23.04.2009 №415/1471 було відмінене рішення Київської міської ради від 24.05.2007 №529/1190 «Про відміну пункту 54 рішення КМР від 15.07.2004 №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" та внесено зміни до абзацу 2 пункту 54 рішенням Київської міської ради від 15.07.2004 №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею", а саме: слова та цифри «в короткострокову оренду на 5 років» замінено словами та цифрами «в довгострокову оренду на 15 років».

Також на Позивача вказаним рішенням покладено обов'язок звернутися у місячний термін до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) із клопотанням щодо організації робіт по внесенню змін до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2005 №78-6-00268.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, на підставі його звернення Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) було розроблено проект договору про внесення змін і доповнень до договору оренди земельної ділянки та підписано керівником, а також було підписано такий примірник проекту договору директором Позивача, проте останній з незрозумілих причин не був підписаний Київським міським головою від імені Відповідача.

29.11.2012 Київська міська рада ухвалила рішення №643/8927 «Про визнання такими, що втратили чинність, пункту 54 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 №419/1829 та рішенням Київської міської ради від 23.04.2009 №415/1471.

Ухвалюючи спірне рішення від 29.11.2012 №643/8927 Відповідач керувався тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Соул» з моменту укладення договору оренди земельної ділянки від 01.04.2005 р. №78-6-00268 будівництво житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземною автостоянкою на земельній ділянці площею 0,94 га на просп. Героїв Сталінграда, 44-б не провело, земельна ділянка для забудови протягом 7 (семи) років не використана, а також положеннями статті 9 Земельного кодексу України, пункту 4 частини 1 статті 416 ЦК України, пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» та Закону України «Про оренду землі».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що спірне рішення Київської міської ради від 29.11.2012 №643/8927 «Про визнання такими, що втратили чинність, пункту 54 рішення КМР від 15.07.2004 №419/1829 та рішенням КМР від 23.04.2009 №415/1471» є таким, що винесене незаконно, з грубим порушенням прав Позивача в формі неочікуваного припинення орендних правовідносин та з перевищенням повноважень, наданих законодавством. Також позивач вказує, що рішення Київської міської ради від 15.07.2004 №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" та рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №415/1471 вичерпали свою дію фактом їх виконання та вчинення дій, направлених на виконання до прийняття оскаржуваних рішень відповідача, як ненормативно-правові акти одноразового застосування, а дії Відповідача по винесенню оспорюваного рішення суперечать абзацам 5 та 6 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. № 7-рп/2009.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно статті 93 Земельного кодексу України, земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Наведеною нормою врегульовані відносини щодо набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності, підставою набуття права на землю у таких випадках є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах повноважень встановлених цим Кодексом.

Приписи статті 124 цього Кодексу та статті 16 Закону України "Про оренду землі" визначають, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативним актом, що визначає повноваження органів місцевого самоврядування, у тому числі і міської ради, є Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до статті 2 якого місцеве самоврядування в Україні здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Рішення органу місцевого самоврядування є обов'язковим до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно абзацу 5 та 6 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. № 7-рп/2009, органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме проекту відведення земельної ділянки Позивачу, листом №15/04 від 02.04.2004 Позивач звернувся до Відповідача з проханням надати земельну ділянку по просп. Героїв Сталінграда, 44-б у Оболонському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземною автостоянкою та згодом отримав доручення №А3750 від 28.05.2004 на складання проекту відведення земельної ділянки.

За результатами розгляду Відповідачем складеного проекту відведення земельної ділянки по просп. Героїв Сталінграда, 44-б у Оболонському районі міста Києва, пунктом 54 рішення КМР від 15.07.2004 №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" було затверджено вказаний проект землеустрою та передано земельну ділянку Позивачеві, на підставі чого у Сторін виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією Позивачем права на оренду землі та укладення договору оренди земельної ділянки.

Суд відзначає, що реалізація та виконання пункту 54 рішення КМР від 15.07.2004 №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" відбулася шляхом укладення договору оренди земельної ділянки за №78-6-00268 від 01.04.2005.

Матеріалами справи підтверджується обґрунтованість тверджень Позивача щодо неможливості провести забудову орендованої земельної ділянки згідно укладеного договору оренди протягом 5 років, оскільки Відповідачем чинилися перешкоди Позивачеві у користуванні ним земельною ділянкою, у формі прийняття рішення від 24.05.2007 р. №529/1190 «Про відміну пункту 54 рішення КМР від 15.07.2004 р. №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею» і звернення до суду з позовом до Позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки за №78-6-00268 від 01.04.2005 р. та зобов'язання повернути орендовану земельну ділянку (справа №32/451 згідно програми «Діловодство господарського суду»). Вказаними діями Відповідач фактично заперечував право Позивача на оренду земельної ділянки та її використання для забудови.

Додатково, неможливість Позивача розпочати забудову орендованої земельної ділянки була обумовлена особливістю такої земельної ділянки, оскільки на території останньої існував міський водозабір, а Позивачем вчинялися дії по перенесенню такого за межі орендованої земельної ділянки, що підтверджується, зокрема, укладеним договором №185/05 від 03.10.2005 р. на розробку проекту «Будівництво артезіанського водозабору з чотирьох свердловин та ліквідаційного тампонажу свердловин існуючого водозабору міського водопостачання по просп. Героїв Сталінграда, у Оболонському районі міста Києва», листами щодо отримання згоди ВАТ «АК «Київводоканал» на перенесення існуючих свердловин у інше місце та визначення санітарної зони для будівництва нових артезіанських свердловин (копії наявні у матеріалах справи).

Так, Позивачем в судовому порядку було скасовано рішення Відповідача від 24.05.2007 №529/1190 «Про відміну пункту 54 рішення КМР від 15.07.2004 р. №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею» відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2007 по справі №39/20, яке було залишене без змін постановами Київського апеляційного господарського суду та Вищим господарським судом України, а вказаними судовими рішеннями було встановлено протиправність та незаконність дій Відповідача по ухваленню рішення від 24.05.2007 №529/1190.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі звернення Позивача 23.04.2009 Відповідачем було прийнято рішення №415/1471 «Про відміну рішення КМР від 24.05.2007 р. №529/1190 та внесення змін до рішення КМР від 15.07.2004 №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею», яким було відмінено рішення КМР від 24.05.2007 №529/1190, внесено зміни до абзацу 2 пункту 54 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею", а саме: слова та цифри «в короткострокову оренду на 5 років» замінено словами та цифрами «в довгострокову оренду на 15 років» та зобов'язано Позивача звернутися у місячний термін до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) із клопотанням щодо організації робіт по внесенню змін до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2005 р. №78-6-00268.

Як встановлено судом, на підставі звернення Позивача Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) було розроблено проект договору про внесення змін і доповнень до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2005 №78-6-00268 та підписано розроблений проект його керівником, а також було підписано такий примірник проекту договору директором Позивача, а відтак, - проект договору про внесення змін і доповнень залишився не підписаний лише збоку Відповідача в особі Київського міського голови.

Зазначене чітко підтверджує факт реалізації Позивачем своїх прав та обов'язків згідно Рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №415/1471 та невиконання свого рішення і прийнятих на себе зобов'язань збоку Відповідача.

За таких обставин, з матеріалів справи вбачається той факт, що Позивач заперечує проти припинення орендних правовідносин, що виникли на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.04.2005 №78-6-00268 та після реалізації рішення Відповідача від 15.07.2004 №419/1829, підтвердженням чого є продовження користування Позивачем земельною ділянкою, сплата в повному обсязі необхідних орендних платежів, відсутністю станом на 13.03.2015 р. податкової заборгованості по орендній платі, що вбачається з довідки № 5319/10/2654-15-04-26 від 16.03.2015 Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві та виконання всіх покладених на нього обов'язків згідно рішення Відповідача від 23.04.2009 №415/1471, направлених на підписання договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, а також пред'явлення позову у даній справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в розумінні абзацу 5 та 6 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 Відповідач як орган місцевого самоврядування не може, та не мав правових підстав приймати спірне рішення від 29.11.2012 №643/8927, скасовуючи пункт 54 рішенням Київської міської ради від 15.07.2004 №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" та рішення Київської міської ради від 23.04.2009 р. №415/1471 і у такий спосіб неочікувано для Позивача припинити існуючі орендні правовідносини, порушити стабільність суспільних відносин між Позивачем та Відповідачем.

Спірне рішення №643/8927 від 29.11.2012 мотивоване тим, що Позивачем з моменту укладення договору оренди земельної ділянки від 01.04.2005 р. №78-6-00268 протягом семи років не використовував земельну ділянку, оскільки будівництво житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземною автостоянкою на даній земельній ділянці площею 0,94 га на просп. Героїв Сталінграда, 44-б не проведено.

Проте, статтею 143 Земельного кодексу України передбачено, що підставою примусового припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Тобто, підставою розірвання договору є саме використання орендарем земельної ділянки не за цільовим призначенням, з іншою метою, ніж та, що встановлена договором, а не той факт, що будівельні роботи не було розпочато.

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 №3-36гс15.

Крім того, суд зазначає, що посилання Відповідача під час ухвалення спірного рішення від 29.11.2012 №643/8927 на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Соул» з моменту укладення договору оренди земельної ділянки від 01.04.2005 р. №78-6-00268 будівництво житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземною автостоянкою на земельній ділянці площею 0,94 га на просп. Героїв Сталінграда, 44-б не провело та посилання на невідповідність зазначеного пункту 4 частини 1 статті 416 ЦК України, який в свою чергу встановлює, що право користування земельною ділянкою для забудови припиняється у разі невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд, є безпідставним та необґрунтованим, з огляду на встановлений факт обґрунтованої неможливості Позивача провести забудову орендованої земельної ділянки через встановлені рішенням суду неправомірні дії Відповідача по винесенню рішення від 24.05.2007 №529/1190 та пред'явлення позову Відповідачем, чим останній заперечував право Позивача на оренду земельної ділянки та її використання для забудови.

Відповідно до ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таких чином, законодавством обумовлено коло суб'єктів, яким надано повноваження скасовувати акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності законам України. Таким суб'єктом є виключно суд.

З системного аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що органи місцевого самоврядування, реалізуючи покладені на них владні функції і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ненормативні правові акти є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно норми чинного законодавства України, що визначають повноваження, порядок діяльності та компетенцію органів місцевого самоврядування, не передбачають можливості такими органами визнавати такими, що втратили чинність власні акти ненормативного характеру.

За таких обставин, враховуючи, що під час винесення спірного рішення Відповідач керувався, зокрема, встановленим ним самостійно фактом невідповідності дій Позивача положенням пункту 4 частини 1 статті 416 ЦК України, суд дійшов висновку, що спірне рішення Відповідача від 29.11.2012 №643/8927 «Про визнання такими, що втратили чинність, пункту 54 рішення КМР від 15.07.2004 №419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" та рішенням КМР від 23.04.2009 №415/1471» прийнято з перевищенням визначених законом повноважень Відповідача.

Згідно підпункту «г» частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Оскільки судом встановлено факт прийняття Відповідачем спірного рішення 29.11.2012 №643/8927 з порушенням прав Позивача та з перевищенням визначених законом повноважень, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог Позивача в частині визнання недійсним рішення Київської міської ради від 29.11.2012 №643/8927 «Про визнання такими, що втратили чинність, пункту 54 рішення КМР від 15.07.2004 №419/1829 та рішенням КМР від 23.04.2009 №415/1471».

Як роз'яснено пунктом 2.16. постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або в комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки. Водночас зобов'язання цього органу в судовому порядку укласти такий договір за відсутності зазначеного рішення є неможливим (крім випадку, передбаченого статтею 120 ЗК України та статтею 377 ЦК України), оскільки це порушувало б його передбачену Конституцією України виключну компетенцію.

Згідно з ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суд у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, розроблений Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) проект договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2005 р. №78-6-00268, підписаний Начальником Головного управління земельних ресурсів - Петруком В. та директором Позивача та залишився не підписаним збоку Відповідача, відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та типовій формі договору оренди землі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.04 №220.

Таким чином, враховуючи недійсність рішення Київської міської ради від 29.11.2012 №643/8927 та фактичну чинність пункту 54 рішення КМР від 15.07.2004 №419/1829 та рішенням КМР від 23.04.2009 №415/1471, оскільки розроблений Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) проект договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2005 №78-6-00268 не був підписаний Відповідачем в особі Київського міського голови, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині визнання укладеним договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №78-6-00268 від 01.04.2005 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Соул» та Київською міською радою, в редакції Позивача.

Відповідно до ст. ст. 34 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Визнати недійсним рішення Київської міської ради від 29.11.2012 №643/8927 «Про визнання такими, що втратили чинність, пункту 54 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 №419/1829 та рішення Київської міської ради від 23.04.2009 №415/1471».

2. Визнати укладеним договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №78-6-00268 від 01.04.2005 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Соул» та Київською міською радою, в наступній редакції:

«Договір про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки

№78-6-00268 від 01.04.2005 р.

м. Київ «____________ року.

Київська міська рада, (м. Київ, вул. Хрещатик, 36, код ЄДРПОУ - 22883141) - далі у тексті - «Орендодавець», в особі Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, з однієї сторони, та

Товариство з обмеженою відповідальністю «Соул», (м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 18-В, ) - далі у тексті «Орендар», в особі директора Кондрашової Тетяни Миколаївни, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, керуючись рішенням Київської міської ради від 23.04.2009 р. №415/1471, домовились внести зміни до договору оренди земельної ділянки №78-6-00268 від 01.04.2005 р. в наступній частині:

1. Підпункт 2.2. пункту 2 Договору оренди викласти в такій редакції: « 2.2. Відповідно до витягу з технічної документації №Ю-36384/2012 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації') від 26.06.2012 року № 160 нормативна грошова оцінка Земельної ділянки становить 5 384 575 (п'ять мільйонів триста вісімдесят чотири тисячі п'ятсот сімдесят п'ять) грн. та 46 коп.»

2. У підпункті 3.1. пункту 3 Договору оренди цифру та слова „5 (п'ять) років" замінити цифрами та словами „15 (п'ятнадцять) років."

3. Підпункт 4.2. пункту 4 Договору оренди викласти в такій редакції:

« 4.2. Річна орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 (трьох) відсотків від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за Земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.»

4. Підпункт 4.3. пункту 4. Договору оренди доповнити реченнями наступного змісту: «Розмір орендної плати змінюється шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою, якщо орендна ставка визначена у п.п. 4.2. Договору нижча, ніж мінімальна орендна ставка визначена чинним законодавством України. Після прийняття відповідного рішення Київської міської ради та доведення даного рішення до Орендаря для ознайомлення, Орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату відповідно до нової орендної ставки.»

5. Підпункт 4.7. пункту 4. Договору оренди викласти в редакції: « 4.7. Розмір орендної плати переглядається у разі зміни умов господарювання, передбачених Договором, зміни розмірів земельного податку, зміни мінімального розміру орендної плати, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, погіршення стану орендованої Земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами, та у інших випадках, передбачених законом, за згодою сторін, але не частіше, ніж один раз у рік. Після прийняття відповідного рішення Київської міської ради Орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату відповідно до нової орендної ставки.»

6. Пункт 4 Договору оренди доповнити підпунктами 4.10. - 4.14. наступного змісту:

« 4.10. У випадку порушення термінів забудови Земельної ділянки, що визначені п.п. 8.4. Договору, орендна плата встановлюється у двократному розмірі, що визначений у п.п. 4.2. Договору, але не більше дванадцяти відсотків від нормативної грошової оцінки Земельної ділянки.

4.11. Після закінчення періоду, за який сплачується орендна плата у двократному розмірі, орендна плата розраховується та сплачується відповідно до п.п. 4.2. Договору.

4.12. За порушення Орендарем п.п. 8.4. Договору щодо термінів забудови Земельної ділянки, останній зобов'язаний сплатити подвійну ставку орендної плати, визначеної у п.п. 4.2 цього Договору, але не більше дванадцяти відсотків від нормативної грошової оцінки Земельної ділянки, за кожен день з моменту виявлення порушень до моменту його усунення. Контроль за виконанням умов договору та виявлення порушень здійснюється Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), в межах компетенції, визначеної рішенням Київської міської ради від 25 вересня 2003 року № 16/890 «Про Порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві».

4.13. У випадку викупу даної Земельної ділянки Орендарем, Орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату до отримання та реєстрації державного акта на право власності на Земельну ділянку.

4.14. У випадку відчуження об'єкта нерухомого майна, що належало Орендарю та розташоване на Земельній ділянці, Орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату до оформлення правовстановлюючих документів на дану Земельну ділянку новим власником даного нерухомого майна.»

7. Підпункт 8.4. пункту 8. Договору оренди доповнити позиціями такого змісту:

« - при зміні функціонального використання об'єкта нерухомості, що розташований на Земельній ділянці, у десятиденний термін в письмовій формі замовити у Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) витяг з технічної документації про нову нормативну грошову оцінку Земельної ділянки або її частини з урахуванням зазначених змін та після одержання цього витягу передати його до податкового органу за місцем розташування Земельної ділянки;

- письмово повідомити Орендодавця про відчуження об'єктів (їх частин), що розташовані на Земельній ділянці і належать Орендарю, протягом десяти днів з моменту вчинення відповідного правочину, а також повідомити про наміри подальшого використання Земельної ділянки. У випадку, якщо Орендар має намір припинити право користування Земельною ділянкою (її частиною), цей Договір розривається за згодою сторін, або до цього Договору вносяться відповідні зміни, з моменту укладання договору оренди Земельної ділянки з новим власником об'єктів, які були відчужені;»

8. Пункт 8. Договору оренди доповнити підпунктом 8.6. наступного змісту:

« 8.6. Право на оренду Земельної ділянки державної або комунальної власності не може бути відчужено її Орендарем іншим особам, внесено до статутного фонду, передано у заставу.»

9. Підпункт 11.3. пункту 11 Договору оренди викласти в редакції:

« 11.3. Договір оренди припиняється в разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- викупу Земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження Земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законодавством України;

- поєднання в одній особі власника Земельної ділянки та Орендаря;

- ліквідації юридичної особи - Орендаря;

- набуття права власності на об'єкти нерухомості, що розташовані на орендованій іншою особою Земельній ділянці. В даному випадку в договорові про відчуження об'єктів нерухомості, що розташовані на Земельній ділянці, що є предметом цього Договору визначається суб'єкт (Орендар за цим Договором або новий власник об'єктів нерухомості), який сплачує орендну плату відповідно до розмірів встановлених цим Договором та несе відповідальність за зобов'язаннями передбаченими цим Договором для Орендаря, до моменту оформлення новим власником нерухомості правовстановлюючих документів надану Земельну ділянку.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.»

10. Підпункт 11.7. пункту 11. викласти в редакції:

« 11.7. Поновлення Договору:

- Після закінчення строку, на який було укладено цей Договір, Орендар, за умови належного виконання своїх обов'язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення Договору. У цьому разі Орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію та сплачувати орендну плату за період від дня закінчення дії цього Договору до дня поновленя його дії у порядку та у розмірах, встановлених цим Договором.

- У разі поновлення Договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.»

Орендодавець: Орендар:

Київська міська рада Товариство з обмеженою відповідальністю

м. Київ, вул. Хрещатик, 36 «Соул»

____________ В.В. Кличко _____________ Т.М. Кондрашова

3. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, ідентифікаційний код - 22883141), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соул» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 18-В, ідентифікаційний код - 32526123) 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. - судового збору.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 13.05.2015.

Суддя М.Є. Літвінова