КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р. Справа№ 927/24/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Кобець М.О.

за участю представників:

від позивача: Васильєв О.М. - представник за довіреністю від 18.12.2014 року;

від відповідача: Прокоф'єв Б.І. - представник за довіреністю від 17.02.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу у відкритому засіданні Фізичної особи - підприємця Кирієнко Ольги Вікторівни

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.03.2015 року

у справі № 927/24/15 (суддя Бобров Ю.М.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Василенка Сергія Володимировича

до Фізичної особи - підприємця Кирієнко Ольги Вікторівни

про стягнення 62 000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Кирієнко Ольга Вікторівна звернулася до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Кирієнко Ольги Вікторівни про стягнення 62 000, 00 грн. штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач, в порушення умов укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна від 17.04.2014 року, своєчасно та в повному обсязі орендну плату не сплачував. Позивач, на підставі п.5.2 договору, просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 100% від суми, яка не була своєчасно сплачена відповідачем, що становить 62 000, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.03.2015 року у справі № 927/24/15 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 42 000, 00 грн. штрафу

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду змінити та прийняти нове, яким стягнути з відповідача 5 000, 00 грн. штрафу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на день подачі позивачем позовної заяви заборгованість по орендній платі була відсутня. Крім того, якщо в даному випадку і мали місце порушення строків сплати орендної плати, то вони не завдали шкоди позивачу, оскільки затримка була незначною.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 року апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Кирієнко Ольги Вікторівни прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А. та призначено до розгляду на 12.05.2015 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.05.2015 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні 12.05.2015 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 17.04.2014 року між Фізичною особою-підприємцем Василенком Сергієм Володимировичем (надалі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Піка Ольгою Вікторівною (надалі - орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна (надалі-договір).

Після укладення договору відповідачем змінено прізвище з Піка на Кирієнко, внаслідок укладання шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 084701 від 23.04.2014 року.

Згідно з п. 1.1 договору, орендодавець зобов'язався передати, а орендар зобов'язався прийняти за плату на певний строк у користування нерухоме майно нежиле приміщення - приміщення магазину непродовольчих товарів 2-1, 2-1- 2-7 загальною площею 41,90 кв.м. (в подальшому - об'єкт оренди), що знаходиться в м. Чернігові, вулиця Олександра Молодшого, будинок № 3.

Об'єкт оренди передається орендарю для здійснення ним підприємницької діяльності - торгівля непродовольчими товарами (п.1.2 договору).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.05.2014 року орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - нежиле приміщення - приміщення магазину непродовольчих товарів 2-1, 2-1- 2-7 загальною площею 41,90 кв.м., що знаходиться в м. Чернігові, вулиця Олександра Молодшого, будинок № 3.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п.п. 3.1,3.2. договору, за оренду майна орендар сплачує орендодавцеві орендну плату наступним чином:

- перший місяць орендного користування - 6 000 (шість тисяч) гривень;

- з другого місяця орендного користування і до кінця дії договору - 8 000 (вісім тисяч) гривень.

В день підписання акту прийому-передачі об'єкту оренди орендар сплачує орендодавцеві орендну плату за перший та останній місяць в розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень та вносить на розрахунковий рахунок орендодавця заставну суму в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень за повернення об'єкту оренди в належному технічному стані відповідно до акту прийому-передачі об'єкту оренди.

Згідно з п. 3.5. договору, орендна плата сплачується орендарем щомісячно у повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на поточних рахунок позивача в період до 5-го числа звітного місяця.

Орендна плата нараховується з дня підписання сторонами акту прийому-передачі та до дня фактичного повернення орендарем об'єкту оренди.

Як вбачається із банківських виписок за період з 01.04.2014 по 05.12.2014 наявних в матеріалах справи, відповідач здійснював оплату за оренду наступним чином:

- 15.05.2014 р. - 5 000 грн.;

- 13.06.2014 р. - 12 500 грн.;

- 16.06.2014 р. - 8 000 грн.;

- 08.07.2014 р. - 3 850 грн.;

- 19.08.2014 р. - 4 900 грн.;

- 21.08.2014 р. - 3 100 грн.;

- 10.09.2014 р. - 8 000 грн.;

- 27.10.2014 р. - 3 000 грн.;

- 31.10.2014 р. - 7 000 грн.;

- 07.11.2014 р. - 1 500 грн.;

- 26.11.2014 р. - 4 500 грн.

Крім того, 08.12.2014 року відповідачем було сплачено 10 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13 від 05.12.2014 року та банківською випискою за 08.12.2014 року, із яких 650, 00 грн. заборгованості за жовтень 2014 року, 8000,00 грн. за листопад 2014 року та 1 350, 00 грн. за грудень 2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасної сплати відповідачем платежів в рахунок погашення заборгованості по орендній платі.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до п. 5.2 договору сторони домовились, що у разі порушення встановленого в договорі терміну розрахунків за оренду плату, орендодавець має право стягнути з орендаря штраф у розмірі 100% від суми, яка не сплачена в зазначений термін.

Враховуючи те, що відповідачем систематично несвоєчасно сплачувалася орендна плата, позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення за період з травня 2014 року по грудень 2014 року штраф в розмірі 62000,00 грн.

Суд першої інстанції, здійснивши перевірку розрахунку штрафу, заявленого до стягнення позивачем, дійшов висновку, що його розрахунок обґрунтований та відповідає чинному законодавству та матеріалам справи.

Водночас, місцевий господарський суд, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України зменшив розмір заявленого до стягнення штрафу до 42 000, 00 грн. При цьому, суд першої інстанції жодним чином необгрунтував зменшення розміру штрафу до вказаної суми.

Так, пунктом 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України встановлено право суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно до п. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Положеннями частини першої статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (Лист Вищого господарського суду від 29.04.2013 року № 01-06/767/2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що станом на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті орендної сплати відсутня, зважаючи на те, що строк прострочення орендної плати був незначним (в кожному випадку менше місяця) та враховуючи, що відповідач не надав суду докази того, що порушення позивачем зобов'язання потягло за собою значні збитки для відповідача, колегія суддів приходить до висновку про зменшення суми штрафу до 20 000, 00 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Кирієнко Ольги Вікторівни підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції змінні.

Крім того, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Беручи до уваги зазначене, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Кирієнко Ольги Вікторівни на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.03.2015 року задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.03.2015 року у справі № 927/24/15 змінити.

3. Позовні вимоги задовольнити частково.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кирієнко Ольги Вікторівни (14017, вул. Попудренка, буд. 7, кв. 2, м. Чернігів, р/р 5501 в АТ "Банк "Фінанси і кредит", МФО 300937, ідент. номер ) на користь Фізичної особи-підприємця Василенка Сергія Володимировича (15100, вул. Фрунзе, 17, с. Альошинське, Городянський район, Чернігівська область, р/р 0972 в ПАТ "КБ Хрещатик" м. Київ, МФО 300670, ідент. номер ) 20 000,00 грн. (двадцять тисяч грн 00 коп.) штрафу та 1 827, 00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім грн 00 коп.) на відшкодування витрат по сплаті позивачем судового збору.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Доручити Господарському суду Чернігівської області видати відповідний наказ.

7. Матеріали справи № 927/24/15 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко