ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р.Справа № 922/1401/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Організації ветеранів України Орджонікідзевського району м. Харкова, м. Харків 3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Харківська міська рада, м. Харків
про стягнення 26954,57 грн.
за участю представників:

позивача - Танчак Н.В. за довіреністю № 38-2072/470 від 10.05.2012 р.

відповідача - Зибин В.П., голова

3-я особа на стороні відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Організації ветеранів України Орджонікідзевського району м. Харкова (відповідач) згідно якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вартість безпідставно отриманої теплової енергії у розмірі 26954,57 грн.

Ухвалою суду по справі від 11.03.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 31.03.2015 р. о 10:20.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 25.03.2015 р. за вх. № 11763, надав документи згідно супровідного листа, які судом долучені до матеріалів справи. Серед вказаних документів відповідачем був наданий до суду відзив на позовну заяву в якому відповідач вказував, що на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранська організація договірних зобов'язань за комунальні послуги не приймала.

У судовому засіданні призначеному на 31.03.2015 р. була оголошена перерва до 02.04.2015 р. о 12:00.

Ухвалою суду від 02.04.2015 р. було залучено до участі у справі в якості 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Харківську міську раду, розгляд справи відкладено на "12" травня 2015 р. о 15:40.

Представники сторін до початку судового засідання надали заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу (вх. № 18519 від 12.05.2015 р.), яка судом була задоволена.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 07.05.2015 р. за вх. № 18038, надав докази направлення 3-й особі на стороні відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів, які судом долучені до матеріалів справи.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 05.05.2015 р. за вх. № 17677, надав документи згідно супровідного листа, які судом долучені до матеріалів справи. Серед вказаних документів відповідачем був наданий до суду відзив на позовну заяву в якому відповідач вказував, що на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" органами місцевої влади йому надано у безкоштовне користування нежитлове приміщення, яке знаходиться у комунальній власності.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Згідно позову позивач вказує, що відповідач займає нежитлові приміщення на першому поверсі житлового будинку за адресою: м. Харків, проспект Косіора, 120. Система опалення у вказаному будинку централізована.

Підключення та відключення споживачів, що мають єдину з житловими будинками систему опалення, здійснюється одночасно з підключенням та відключенням внутрішньої системи опалення та гарячого водопостачання житлових будинків в цілому. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об'єднує усі приміщення в житловому будинку. У зв'язку з тим, що приміщення відповідача не обладнані окремим тепловим вводом, КП «Харківські теплові мережі» не мало технічної можливості провести окреме відключення приміщень відповідача від джерела теплової енергії, оскільки це спричинило б порушення теплового балансу усього житлового будинку в цілому та порушення прав та інтересів мешканців цього будинку. Даний факт підтверджується актами обстеження системи теплоспоживання об'єкту № 170/3394 від 03.11.2010р., №170/3934 від 20.10.2011р., №170/5113 від 12.11.2012р., №170/874 від 31.10.2013р., №170/2754 від 04.12.2009р., №170/2340 від 29.11.2014р.

КП "Харківські теплові мережі" на підставі розпорядження про початок та кінець опалювальних сезонів 2009-2010 р.р., 2010-2011 р.р., 2011-2012 р.р., 2012-2013 р.р. та 2013-2014 р.р. здійснювало постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою проспект Косіора,120, в якому розташоване приміщення відповідача.

Факт постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому розміщенні приміщення відповідача підтверджується актами на включення опалення та актами на відключення у зазначених опалювальних сезонах. Зазначені акти підписані та скріплені печатками представників позивача та балансоутримувача житлового будинку за адресою проспект Косіора,120.

За таких обставин позивач вказував, що відповідач у вищезазначені опалювальні періоди безпідставно споживав теплову енергію на потреби опалення, яку КП "Харківські теплові мережі" постачало до житлового будинку за вищезазначеною адресою. Відповідачу на підставі ст. 530 Цивільного кодексу України направлявся лист вимога про сплату боргу за безпідставно спожиту теплову енергію, але вказана сума ним не була сплачена. За таких обставин позивач вказував, що сума вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період з січня 2010 року по квітень 2014 року складає 26954,57 грн. та вона на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст. 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", органи державної виконавчої влади, місцеві органи державної виконавчої влади і самоврядування, у межах своєї компетенції надають ветеранським організаціям фінансову підтримку, кредити з коштів відповідних бюджетів, а також безплатно надають будинки, приміщення, обладнання та інше майно, необхідне для здійснення їх статутних завдань. Ветеранські організації звільняються від плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання (надання), телефоном у приміщеннях та будинках, які вони займають.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Згідно Розділу I Статуту відповідача, Організація ветеранів України є добровільним Всеукраїнським громадським об'єднанням ветеранів Великої Вітчизняної війни (учасників бойових дій, інвалідів війни, учасників війни), ветеранів праці, ветеранів військової служби і органів внутрішніх справ, інших пенсіонерів - громадян похилого віку, які виявили бажання бути членом Організації.

Таким чином, Організація ветеранів України Орджонікідзевського району м. Харкова має статус Всеукраїнської, а отже й повністю відповідає вимогам Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому має право на пільги, передбачені зазначеним Законом, а саме: звільняється від оплати послуг за користування тепловою енергією.

Згідно з підпунктом "в" п. 9 ст. 87 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, державну підтримку громадських організацій інвалідів і ветеранів, які мають статус всеукраїнських.

Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 94 від 16.02.1994 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України у 1994, 2003, 2005, 2006, 2007, 2009 р.р.) "Про порядок надання пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що витрати державних органів, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій (далі - організації), пов'язані з наданням пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", покриваються місцевими фінансовими органами на підставі розрахунків, поданих організаціями, шляхом перерахування коштів на їх рахунки в установах банків. Пільги, передбачені зазначеним Законом, надаються організаціями за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погоджені з фінансовими органами терміни. Відшкодування організаціям витрат, пов'язаних з наданням пільг, фінансові органи провадять за рахунок коштів місцевих бюджетів на підставі перевірених ними розрахунків, поданих організаціями.

В матеріалах справи відсутні докази щодо звернення позивача з відповідними розрахунками до місцевих фінансових органів про відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг відповідачу щодо користування останнім тепловою енергією за період з січня 2010 року по квітень 2014 року

Щодо посилань позивача на Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті на фінансову підтримку громадських організацій інвалідів та ветеранів, заходи з відвідування військових поховань і військових пам'ятників та з увічнення Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2012 р. № 176, зазначених у письмових поясненнях від 02.04.2015 р. вх. № 13157, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачалося, що для отримання бюджетних коштів громадські організації інвалідів подають Фонду соціального захисту інвалідів, а громадські організації ветеранів - Державній службі у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції до 30 березня року, що передує періоду, в якому надається фінансова підтримка, заяву за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Проте, суд зазначає, що дані посилання позивача на даний Порядок не можуть бути прийняти судом до уваги, у зв'язку з тим, що відповідач не мав можливості завчасно до 30 березня попереднього року (тобто для отримання коштів у 2010 р. заявка мала бути поданою до 30 березня 2009 р., у 2011 р. - до 30 березня 2010 р., і т.д.). надати заяву для отримання бюджетних коштів у наступному році, оскільки на момент, коли повинна бути подана відповідна заява, у відповідача були відсутня інформація про вартість спожитої теплової енергії, що підтверджується наступними листами позивача: № 38 від 18.01.2012 р., № 1088 від 09.12.2011 р., № 807 від 30.11.2012 р., № 875 від 21.12.2012 р., № 934 від 16.01.2013 р., № 1024 від 12.02.2013 р., № 1863 від 27.11.2013 р., № 1952 від 27.12.2013 р., № 52 від 22.01.2014 р. та № 167 від 03.03.2014 р.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підтверджуються матеріалами справи, вони є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 87 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 17, 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 18.05.2015 р.

Суддя Д.О. Доленчук