ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 Справа № 917/219/15

За позовом Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, 38714, Полтавська область, Полтавський район, с. Супрунівка

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна фінансова інспекція у Полтавській області, вул. Шевченка, 1, м. Полтава, 36011).

До відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Алтея-Плюс", 38762, Полтавська область, Полтавський район, с. Терешки, вул. Шевченка, 3а

Про стягнення 75 451,64 грн. - недоотримана до місцевого бюджету (за висновками фінансової інспекції, акт № 01-21/69 від 21.09.2012 р.) сума плати в вигляді земельного податку за користування де-факто земельною ділянкою площею 5,81 га на території Супрунівської сільської ради за межами населеного пункту в період з 01.01.2009 р. по 01.05.2012 р.

СУДДЯ БУНЯКІНА Ганна Іванівна.

Представники:

від позивача - Богатир В.І. (див. протокол);

від відповідача - Сухорукова О.А., Бажул Л.А. (див. протокол);

від третьої особи - відсутні (див. протокол).

09.04.2015 р. в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення, дотримуючись приписів ст. 85 ГПК України, та залучено її до матеріалів справи.

Суть спору : Стягується 75 451,64 грн. недоотриманої до місцевого бюджету (за висновками фінансової інспекції, акт № 01-21/69 від 21.09.2012 р.) сума плати в вигляді земельного податку за користування де-факто земельною ділянкою площею 5,81 га на території Супрунівської сільської ради за межами населеного пункту в період з 01.01.2009 р. по 01.05.2012 р.

Свої доводи в підтримання позову Супрунівська сільська рада Полтавського району Полтавської області мотивує тим, що:

(1) розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 24.09.2008 року № 312 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,81 га (ріллі) Товариству з обмеженою відповідальністю "Алтея-Плюс" під розміщення торгівельно-розважального комплексу із закладом громадського харчування та виробничим приміщенням, термін оренди - 49 років. Розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 17.11.2008 року № 694 встановлено розмір орендної плати та доручено уповноваженій особі укласти договір оренди земельної ділянки від імені районної державної адміністрації;

(2) згідно акту Полтавської міжрайонної державної фінансової інспекції від 21.09.2012 року № 01-21/69 планової виїзної ревізії виконання бюджету Супрунівської сільської ради Полтавського району і області за період з 01.02.2009 р. по 01.05.2012 р. плата за користування земельною ділянкою площею 5,81 га за межами населеного пункту ТОВ "Алтея-Плюс" не здійснювалася ( в обліку сільської ради дані про таку відсутні), тим самим місцевим бюджетом недоотримано кошти в сумі 75 451, 64 грн., що є порушенням вимог ст. 2 Закону України "Про плату за землю від 03.07.1992р. та ст. 269 Полтакового кодексу України. При цьому ДФІ застерігає, що це порушення є таким при умові укладення договору оренди землі;

(3) 19.06.2014 р. сільською радою на адресу відповідача був надісланий акт звірки розрахунків плати за користування землею ( зазначивши в проекті акту звірки за станом на 16.06.2014 р. суму заборгованості ТОВ "Алтея-Плюс" відповідну тій, що в акті перевірки № 01-21/69 від 21.09.2012 р.) з пропозицією його заповнення та надіслання другого заповненого екземпляру раді. Будь-якого реагування з боку ТОВ не надходило.

Резюмуючи наведеному, посилаючись на ряд статей Земельного кодексу України: ст. 116 (п. 1 - набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності), ст. 124 (п. 1 - підстава передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності), ст. 96 (абз. 3 ч. 1 - обов'язок землекористувачів своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату) рада-позивач робить висновок, що відмічене дає підстави для стягнення спірної суми на відповідні бюджетні рахунки в судовому порядку.

Третя особа позовні вимоги підтримує за мотивами пояснень вх. № 5090 від 09.04.2015 року, посилаючись на користування земельною ділянкою без укладення договору оренди землі та несплату за таке користування.

Крім цього, третя особа з посиланням на пункт 1 Положення про державні фінансові інспекції у районах, містах та міжрайонні, об'єднані в районах та містах державні фінансові інспекції від 03.10.2011 року № 1236 повідомила, що Полтавська міжрайонна державна фінансова інспекція є відокремленим структурним підрозділом Державної фінансової інспекції у Полтавській області.

За викладеного, є підстави для заміни залученої третьої особи Полтавської міжрайонної державної фінансової інспекції на належну - Державну фінансову інспекцію у Полтавській області, оскільки саме остання є юридичною особою.

Відповідач не скористався наданими йому правами (ст. 22 ГПК України) для захисту своїх інтересів, на позов не відреагував, представництво у судове засідання жодного разу не забезпечив. Процесуальні документи, які направлялися за вказаною у позовній заяві адресою, повернулися до суду з відмітками поштового відділення щодо закінчення терміну зберігання.

У п. 19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" від 13.08.2008 р. № 01-8/482 (із змінами і доповненнями) зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у пп. 3.9.2 постанови від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, належне повідомлення відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання згідно з п. п. 2.6.11, 2.6.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 28 від 20.02.2013 р., суд не розцінює неявку відповідача та невиконання останнім вимог суду як підставу для подальшого відкладення розгляду справи та розглядає спір за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши докази, суд - в с т а н о в и в, що вимоги позивача не є обґрунтованими як нормами матеріального права, так і документально, а отже задоволенню не підлягають, з огляду на наступне:

Як засвідчують матеріали справи, так і озвучені пояснення представника позивача в судових засіданнях, підставою для звернення з даним позовом є висновки ревізора на стор. 22 -26 акту (а. с. 29 - 33) Полтавської міжрайонної державної фінансової інспекції від 21.09.2012 р. № 01-21/69 планової виїзної ревізії виконання бюджету Супрунівської сільської ради Полтавського району і області за період з 01.02.2009 р. по 01.05.2012 р.

За цим актом констатовано:

а) дані бухгалтерського обліку установи (сілдьської ради) про заборгованість ТОВ "Алтея-Плюс" по сплаті за користування земельною ділянкою станом на 01.01.2010 року, 01.01.2011 року, 01.01.2012 року та 01.05.2012 року не містять, що є порушенням ч. 1 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-ХІУ(розрахунок у додатку 51 до акта);

б) земельна ділянка, надана ТОВ "Алтея-Плюс" у користування на умовах оренди для розміщення торгівельно - розважального комплексу із закладом громадського харчування та виробничими приміщеннями,

- використовувалась та використовується на даний час без проведення плати за землю, що суперечить вимогам ст. 2 Закону України "Про плату за землю" № 2536 від 03.07.1992 року (зі змінами та доповненнями) та ст. 269 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI;

- за цільовим призначенням не використовується (ділянка вільна від забудови, будматеріали не завезені),

- документи, що посвідчують право користування відсутні,

- станом на 09.08.2012 року використовується невстановленою особою для вирощування сільськогосподарської культури - сої (додаток 35 до акту);

в) у зв'язку з відсутністю договору оренди, враховуючи положення ст. 274.1 Податкового кодексу України під час ревізії було проведено обрахунок недоотриманої за 2009-2011 роки та січень-травень 2012 року місцевими бюджетами плати за землю на рівні земельного податку (1 % від нормативної грошової оцінки землі) та визначено суму недоотриманої плати за землю на рівні 99 278,48 грн., в тому числі сільським бюджетом 75 451,64 грн., обласним - 14 891,77 грн., районним - 8 935,07 грн.

Наданий третьою особою - Державною фінансовою інспекцією на вимогу суду разом з поясненнями, вх. № 5090 від 09.04.2015 року, додаток № 51 до акту перевірки від 21.09.2012 року № 01-21/69 є нічим іншим, як обрахований самою сільською радою розрахунок недоотриманих місцевими бюджетами коштів плати за землю в розмірі земельного податку за використання земельної ділянки комерційного призначення площею 5,81 га ТОВ "Алтея-Плюс" за межами населених пунктів.

Таким чином, ціну даного позову складає цифровий ряд, приведений на стор. 22-26 акту перевірки ПМДФІ від 21.09.2012 р. № 01-21/69, недоплаченого земельного податку на дату складання останнього.

Податковий кодекс України, який діє з 04.12.2010 р., статтею 41 визначає контролюючі органи та органи стягнення щодо податків та обов'язкових платежів, в т.ч. і щодо земельного податку. За цією нормою такими контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

При цьому відповідно до п. 41.2. ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.

Сільська рада, як орган місцевого самоврядування, не є ні органом контролю, ні органом стягнення відносно надходжень податкових платежів до місцевого бюджету, в т. ч. земельного податку.

Крім цього, відповідно до положень ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частина ж 2 ст. 1 ГПК України визначає, що лише у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Як уже відмічалося вище право стягнення земельного податку, в т.ч. і в судовому порядку, на законодавчому рівні надано лише органам доходів і зборів, якими є відповідні податкові служби.

Стаття 19 Конституції України визначає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 та ст. 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Супрунівською сільською радою не подано жодних належних доказів в підтвердження заявлених майнових вимог, так як висновки ревізора фінансової інспекції є суб'єктивною думкою останнього, не підкріпленою даними податкової служби, а вимога Полтавської міжрайонної державної фінансової інспекції, що датується 28.09.2012 р. № 01-14/2411, не містить такого припису для ради як стягнення заборгованості з земельного податку в судовому порядку.

За викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, як і щодо - права сільської ради бути позивачем в спірних правовідносинах при зверненні до господарського суду.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 38, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Повне рішення складено 16.04.2015р.

СУДДЯ БУНЯКІНА Г.І.