ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р. Справа № 911/1043/15

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка

2) Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро», м. Луганськ

про стягнення 70810,14 грн.

секретар судового засідання Колісник Ю.І.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (далі - відповідач 1) та Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» (далі - відповідач 2) про стягнення 70810,14 грн.

Заявлені позовні вимоги, а саме: солідарне стягнення з Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» 10000,07 грн. штрафу та стягнення з Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» 60810,07 грн. обґрунтовані тим, що Приватне підприємство «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» порушило взяті на себе зобов'язання згідно умов договору №01-14-08 від 28 березня 2008 року. Як вбачається з позовної заяви штраф у розмірі 70810,14 грн. нарахований позивачем на загальну суму 595652,14 грн., яка була сплачена Приватним підприємством «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» з порушенням строків оплати отриманого товару на підставі договору №01-14-08 від 29 березня 2008 року.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 16 березня 2015 року та призначено справу до розгляду на 31 березня 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 31 березня 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 21 квітня 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 21 квітня 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 13 травня 2015 року.

Позивач та відповідачі, повідомлені про час та місце розгляду справи ухвалами суду, у судові засідання не з'явились, хоча були повідомлені належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 2 - Приватне підприємство «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» знаходиться та зареєстрований за наступною адресою: 91045, м. Луганськ, Ленінський район, квартал 50 Лєтія Оборони Луганська, 9.

Згідно з листа Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Київської міської дирекції №50-06/423 від 30 квітня 2014 року приймання та пересилання поштових відправлень, адресованих одержувачам населених пунктів у Луганській області, та безпосередньо до м. Луганська тимчасово призупинено.

Однак, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи у господарському суді Київської області шляхом розміщення інформації про розгляд справи на офіційному веб-порталі Судової влади України за адресою http://ko.arbitr.gov.ua/sud5012.

Суд вважає за можливе відповідно до ст. 75 ГПК України розглянути справу без участі відповідачів за наявними в ній матеріалами.

13 травня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та Приватним підприємством «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» укладено договір купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу за №01-14-08, згідно якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупця засоби захисту рослин.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Луганської області у справі №4/234 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» до Приватного підприємства сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» про стягнення 352388,82 грн. позовні вимоги задоволено частково, а саме, присуджено до стягнення з Приватного підприємства сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» 159430,86 грн. заборгованості, 4897,34 грн. пені, 612,54 грн. 3% річних, 4566,47 грн. інфляційних втрат, 18537,75 грн. штрафу, 1880,45 грн. державного мита та 62,97 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Також, рішенням господарського суду Луганської області від 19 березня 2009 року у справі №4/234 встановлено, що на виконання умов договору №01-14-08 від 28 березня 2008 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» було поставлено Приватному підприємству «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» товару на загальну суму 436182,18 грн.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що станом на день його прийняття за Приватним підприємством сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» існувала заборгованість у розмірі 159430,86 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи 13 жовтня 2011 року господарським судом Луганської області було прийнято рішення у справі №8/141/2011 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісава» до Приватного підприємства сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» про стягнення 200521,28 грн., яким позовні вимоги було задоволено у повному обсязі та присуджено до стягнення з відповідача 159469,96 грн. курсової різниці, 25123,38 грн. пені, 3188,56 грн. 3% річних, 12739,38 грн. інфляційних втрат, 2005,21 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Як вбачається з даного рішення, позивач у справі №8/141/2011 був наділений правом на стягнення з Приватного підприємства сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» грошових коштів у розмірі 200521,28 грн. на підставі угоди №50-01/ТА від 28 січня 2011 року про заміну кредитора у зобов'язанні щодо виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу №01-14-08 від 28 березня 2008 року.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12 грудня 2011 року рішення господарського суду Луганської області від 13 жовтня 2011 року скасовано в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 13184,36 грн. В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 13 жовтня 2011 року залишено без змін.

23 грудня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» (за угодою - первісний кредитор) та Фізичною особою Грищенком Олександром Миколайовичем (за угодою - новий кредитор) укладено угоду про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) за №146-ТА.

Згідно пункту 1.1 угоди первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Приватним підприємством «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» зобов'язання щодо сплати розміру штрафу, набутого первісним кредитором на підставі договору №01-14-08 купівлі-продажу у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору №01-14-08 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 28 березня 2008 року.

25 січня 2013 року між Фізичною особою-підприємцем Грищенком Олександром Миколайовичем (за угодою - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» укладено угоду №104/02-13 про заміну кредитора у зобов'язанні.

Згідно пункту 1.1 зазначеної угоди первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Приватним підприємством «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» зобов'язання щодо сплати розміру штрафу, набутого первісним кредитором на підставі договору №01-14-08 купівлі-продажу та угоди №146-ТА про заміну кредитора у зобов'язані від 23 грудня 2010 року, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору №01-14-08 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 28 березня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Угодою №104/02-13 про заміну кредитора у зобов'язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 25 січня 2013 року, 11 березня 2013 року між ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (Кредитор) та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» (Поручитель) було укладено Договір поруки №11-03-2013-172, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру штрафу у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки та Угоди, передбаченою ст. 2 цього Договору (надалі іменується «основний договір»). - пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки, під основним договором в цьому Договорі розуміють Угоду №104/02-13 про заміну кредитора у зобов'язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 25 січня 2013 року, укладену згідно договору купівлі-продажу за №01-14-08 від 28 березня 2008 року.

У розділах 3 та 4 договору поруки поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності поручителя та розмір поруки:

Пункт 3.1. договору - відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру штрафу у сумі 10000,00 грн.

Пункт 4.1. договору - у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наявною заборгованістю Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро», зокрема, встановленою рішенням господарського суду Луганської області від 19 березня 2009 року у справі №4/234.

Проте, суд не вбачає підстав для задоволення даного позову з огляду на наступне.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12 грудня 2011 року у справі №911/2445/14 встановлено, що зобов'язання щодо сплати основного боргу Приватним підприємством «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» було виконано 2 квітня 2010 року, що підтверджується листом ВДВС від 13 квітня 2010 року за вих. №8-499.

Крім того, в рішенні господарського суду Луганської області від 13 жовтня 2011 року у справі №8/141/2011 зазначено, що наказ господарського суду Луганської області від 30 березня 2009 року виданий у справі №4/234 було повністю виконано Приватним підприємством «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» 26 серпня 2010 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження №14086976.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зобов'язання Приватного підприємства «Сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» згідно договору №01-14-08 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 28 березня 2008 року припинилися 26 серпня 2010 року у зв'язку із його виконанням.

Проте, всупереч наведеному, 23 грудня 2010 між товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та ФОП Грищенком О.М. укладено угоду №146-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), тобто після виконанням Приватним підприємством «Сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» своїх зобов'язань перед ТОВ «Тридента Агро».

Під час укладання угоди №146-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), станом 23 грудня 2010 року зобов'язання Приватного підприємства «Сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» перед ТОВ «Тридента Агро» згідно Договору №01-14-08 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 28 березня 2008 року були виконані, а відтак, угода №146-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні для Приватного підприємства «Сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» не породжувала будь-яких прав та обов'язків.

Отже, відсутня правова та економічна підстава для відступлення права вимоги, так як відсутнє будь-яке саме право вимоги.

У свою чергу, відсутність у Фізичної особи-підприємця Грищенка О.М. права вимоги до Приватного підприємства «Сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» не спричинила набуття у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» права вимоги до Приватного підприємства «Сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» щодо сплати штрафу за несвоєчасне та неповне виконанням Приватним підприємством «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» грошового зобов'язання згідно договору №01-14-08 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 28 березня 2008 року.

Враховуючи наведені вище обставини та те, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» відсутнє право вимоги до Приватного підприємства «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агро», суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Приватного підприємства «Сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» про стягнення 70810,14 грн. у справі №911/1043/15 задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року за №3-30гс15.

Відповідно до ч. ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено - 18 травня 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць