ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.05.2015 Справа № 920/528/15

За позовом: Фізичної особи-підприємця Майдибури Віталія Володимировича, м. Черкаси

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Елан-КМ», с. Вільшанка Недригайлівського району Сумської області

про стягнення 39 475 грн. 24 коп.

Суддя В.Л.Котельницька

Представники сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача - не прибув

За участю секретаря судового засідання - Ю.О.Зері

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за поставлений товар у розмірі 27900,00 грн., 3% річних у сумі 1340,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 10235,24 грн.; а також покласти на відповідача судові витрати.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не подав, його повноважений представник у судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Від позивача до суду надійшло клопотання № 15 від 27.04.2015 про надання для огляду в судовому засіданні оригіналів документів, доданих до позовної заяви.

У судове засідання 14.05.2015 представники сторін не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що судовою ухвалою від 23.04.2015 сторони були попереджені про розгляд справи за наявними матеріалами у разі неподання витребуваних судом документів чи нез'явлення представників сторін у судове засідання без поважних причин, суд зазначає про розгляд справи за наявними матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, протягом липня - серпня 2013 року позивач здійснював поставку товару - меблів та меблевої фурнітури відповідачеві. Так, відповідно до видаткових накладних № РН-0000024, № РН-0000029 від 31.07.2013, № РН-0000032, № РН-0000033, № РН-0000034 від 29.08.2013 за вказаний період позивачем була поставлена відповідачеві продукція на загальну суму 78165, грн. 00 коп. Копії вищезазначених видаткових накладних додані до матеріалів справи, оригінали, подані для огляду позивачем, досліджені судом в судовому засіданні.

Як зазначив у позовній заяві позивач, строк розрахунків визначений не був, відтак, строк оплати повинен був бути дотриманий відповідачем з урахуванням ст. 692 Цивільного кодексу України.

Протягом періоду поставок продукції відповідачу останнім порушувались розумні строки оплати за товар, у зв'язку з чим позивачем йому була направлена претензія № 2 від 05.02.2015 про сплату заборгованості у розмірі 27900 грн. 00 коп. (з урахуванням часткової оплати заборгованості у розмірі 50265 грн. 00 коп.).

Під час судового розгляду справи суд неодноразово зобов'язував відповідача подати відзив на позов, у якому обґрунтувати свою позицію з посиланням на норми діючого законодавства, однак відповідач вимог суду не виконав, ані доказів сплати заборгованості, ані аргументованих заперечень позовним вимогам не надав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а

кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно приписів ст. 526 вказаного кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно

до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, якою передбачено, що, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 639 вказаного Кодексу, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За умовами ст. 205 ЦК України, правочин може бути вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не передбачено законом. Правочин, щодо якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем обов'язок щодо поставлення товару виконано, оскільки претензій щодо якості чи кількості поставленого товару від відповідача на адресу позивача не надходило; а відповідач, у свою чергу, в порушення свого зобов'язання та чинного законодавства лише частково оплатив поставлений товар.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для

використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Загальні положення ч. 2 ст. 530 ЦК України щодо строку виконання зобов'язань суд у даному випадку не застосовує, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу, чітко встановлений спеціальною нормою права ст. 692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Оскільки інший строк оплати товару сторонами у накладних встановлений не був, то відповідач мав розрахуватись з позивачем, за загальним правилом, після отримання товару.

Таким чином, суд робить висновок про правомірність вимог позивача в частині стягнення з відповідача 27900 грн. 00 коп. несплаченої заборгованості за поставлений товар.

Крім цього, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 1340 грн. 00 коп. 3% річних та 10235 грн. 24 коп. інфляційних збитків.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

З урахуванням наведеного, суд робить висновок про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних збитків, оскільки за результатом здійсненого судом перерахунку вказаних сум суд зазначає про правильність їх нарахування.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Елан-КМ» (42127, Сумська область, Недригайлівський район, с. Вільшанка, вул. Леніна, 19; ) на користь Фізичної особи - підприємця Майдибури Віталія Володимировича (18029, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 19/1, кВ. 54; ІПН ) 27900 грн. 00 коп. боргу, 1340 грн. 00 коп. суму 3% річних, 10235 грн. 24 коп. інфляційних збитків, 1827 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.05.2015.

Суддя В.Л.Котельницька