РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року Справа №918/2051/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Саврій В.А. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Волинчук В.О. (довіреність №3/2015 від 12.05.2015р.)

- Філіп'єв В.О. (довіреність №1/2015 від 15.01.2015р.)

розглянувши апеляційну скаргу позивача Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" на рішення господарського суду Рівненської області від 02 березня 2015 року у справі №918/2051/14 (суддя Пашкевич І.)

за позовом Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України"

до Національного університету "Острозька академія"

про відшкодування майнової шкоди в сумі 30 459 грн. 40 коп.

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2015 року, рішенням господарського суду Рівненської області було відмовлено у задоволенні позову Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" до Національного університету "Острозька академія" про відшкодування майнової шкоди в сумі 30459,40 грн. та стягнуто з позивача на користь відповідача 4 999,87 грн. - витрат на оплату послуг адвоката відповідача.

Позивач у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки внаслідок відмови відповідача у наданні запитуваної публічної інформації, позивач не зміг виконати зобов'язання, передбачені договорами про надання юридичних послуг від 11 березня 2013 року, 20 травня 2013 року та 07 квітня 2014 року і додатковими угодами до них, понісши значну матеріальну шкоду, яка підтверджується наданими доказами. Отже, вважає, що існує прямий причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та нанесеною майновою шкодою.

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач, укладаючи договори про надання юридичних послуг, брав на себе ризик щодо їх виконання. Відповідач ніяких зобов'язань по даних договорах не має і вважає помилковими твердження апелянта про те, що його дії призвели до нанесення позивачу матеріальної шкоди.

27 квітня 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 15 травня 2015 року.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу і просять відмовити в її задоволенні, а рішення господарського суду Рівненської області залишити без змін.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча і був завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, на що вказує повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що сторони по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

06 березня 2013 року, позивач направив ректору Національного університету "Острозька академія" запит на інформацію з проханням надати належним чином засвідчені копії: статуту ВНЗ; свідоцтва про реєстрацію ВНЗ; довідки про включення ВНЗ до Державного реєстру ВНЗ України з додатками; ліцензії ВНЗ та додатків до неї; довідки з ЄДРПОУ; правил прийому до ВНЗ у 2013 році; положення про приймальну комісію ВНЗ; наказу про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ; плану роботи та графіку засідань приймальної комісії ВНЗ; дислокації приміщень, які задіяні для підготовки та проведення прийому абітурієнтів; встановлення квот прийому до ВНЗ різних категорій осіб.

11 березня 2013 року, між позивачем, як замовником, та фахівцем в галузі права Свириденко Ю.Ю., як виконавцем, було укладено Договір про надання юридичних послуг, згідно умов якого, виконавець зобов'язаний надати замовнику юридичні послуги - юридичну експертизу пакету документів, що мають відношення до зарахування до університету, на відповідність вимогам чинного законодавства України, а замовник зобов'язується оплатити надані послуги. (а.с.15-16)

За пунктом 2.1.1. цього Договору замовник зобов'язався до 20 травня 2013 року передати виконавцю пакет документів для юридичної експертизи.

Згідно п.4.2 Договору, у випадку порушення замовником п.2.1.1. чи п.2.1.2 цього Договору, він сплачує виконавцю штраф у розмірі 19 600 грн.

18 березня 2013 року, відповідачем надано лист-відповідь №117 на вказаний запит, в якому відповідач не надав запитувані документи, зазначивши, що ні Законами України "Про вищу освіту", "Про освіту", ні підзаконними актами в галузі освіти, зареєстрованими в Міністерстві юстиції, проведення громадського контролю за здійсненням вступної кампанії до вищих навчальних закладів не регламентовано.

20 травня 2013 року, між позивачем, як замовником, та фахівцем в галузі права Тетерєвою М.С., як виконавцем, було укладено Договір про надання юридичних послуг, згідно умов якого виконавець зобов'язаний надати замовнику юридичні послуги щодо підготовки та подачі позовної заяви до суду до університету, а також здійснення інших процесуальних дій від імені замовника, а замовник зобов'язався оплатити надані послуги у розмірі 5250,00 грн. (п.4.1 Договору). (а.с.19)

20 серпня 2013 року, Додатковою угодою до Договору про надання юридичних послуг від 11 березня 2013 року замовник зобов'язався сплатити штрафні санкції, до 20 квітня 2014 року, включно. (а.с.17)

28 серпня 2013 року, постановою Рівненського окружного адміністративного суду, у справі №817/2615/13-а, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року, було задоволено позов Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" до Національного університету "Острозька академія" та його ректора і визнано протиправною дію відповідача, що полягає у ненаданні інформації за запитом управління контролю державних органів та закладів сфери освіти і науки Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України", а у позовних вимогах до ректора університету - відмовлено. (а.с.10-14)

21 жовтня 2013 року, Додатковою угодою до Договору про надання юридичних послуг від 20 травня 2013 року, замовник зобов'язався оплатити надані виконавцем послуги, до 20 квітня 2014 року включно. (а.с.21)

16 квітня 2014 року, ВГО "Комітет конституційно-правового контролю" платіжним дорученням №12 сплатило Свириденко Ю.Ю. 19 600,00 грн., за п.4.2 Договору про надання юридичних послуг від 11 березня 2013 року. (а.с.18)

16 квітня 2014 року, ВГО "Комітет конституційно-правового контролю" платіжним дорученням №11 перерахувало Тетерєвій М.С. 5250,00 грн., за п.4.1. Договору про надання юридичних послуг від 20 травня 2013 року. (а.с.22)

07 квітня 2014 року, між позивачем, як замовником, та фахівцем в галузі права Тетерєвою М.С., як виконавцем, було укладено Договір про надання юридичних послуг, згідно умов якого виконавець зобов'язаний надати замовнику юридичні послуги щодо підготовки та подачі позовної заяви до суду про відшкодування збитків, заподіяних протиправною дією університету, а також здійснення інших процесуальних дій від імені замовника, а замовник зобов'язався оплати надані послуги в розмірі 5 300,00 грн. (п.4.1. Договору). (а.с.23)

04 серпня 2014 року, ВГО "Комітет конституційно-правового контролю" платіжним дорученням №216 сплатило Тетерєвій М.С. 5300,00 грн., за п.4.1. Договору про надання юридичних послуг від 07 квітня 2014 року. (а.с.25)

Крім того, позивачем надано копії квитків від 16 грудня 2013 року на автобус від АС Київ до АС Житомир (№803025) вартістю 40,0 грн. та від АС Житомир до АС Київ (№808737) вартістю 40,0 грн. та добовими витратами в розмірі 229,40 грн., якими він обґрунтовує завдання йому відповідачем шкоди, у вигляді витрат пов'язаних з відрядженням та прийняття участі у судових засіданнях апеляційної інстанції по адміністративній справі №817/2615/13-а, яка переглядалась в м. Житомира. (а.с.26)

09 грудня 2011 року, ВГО "Комітет конституційно-правового контролю" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Національного університету "Острозька академія" про відшкодування майнової шкоди в сумі 30 459,40 грн., в якій зазначив, що внаслідок протиправної дії відповідача Громадській організації завдано майнової шкоди на вказану суму. (а.с.2-5)

02 березня 2015 року, рішенням господарського суду Рівненської області було відмовлено у задоволенні даного позову та стягнуто з позивача на користь відповідача 4999,87 грн. - витрат на оплату послуг адвоката відповідача. (а.с.166-169)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Позивач в своїх позовних вимогах просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 19 600,00 грн., як шкоду за ненадання Національним університетом "Острозька академія" публічної інформації.

З матеріалів справи встановлено, що 11 березня 2013 року, між позивачем, як замовником, та Свириденко Ю.Ю., як виконавцем, було укладено Договір про надання юридичних послуг, за умовами якого, виконавець зобов'язався провести замовнику юридичну експертизу пакету документів, які мають відношення щодо зарахування до університету, на відповідність вимогам чинного законодавства України, а замовник зобов'язується оплатити надані послуги. Позивачем дані документи не було надано і, на підставі п.4.1. Договору, було сплачено 19 600,00 грн. - штрафних санкцій.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності упущеної вигоди є встановлення безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача. Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки, тобто що в результаті неправомірних дій відповідача неминуче б наступили негативні наслідки для позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Рівненського окружного адміністративного суду, у справі №817/2615/13-а, було визнано протиправною дію відповідача щодо ненаданні публічної інформації за запитом позивача. (а.с.10-14)

Проте, позивач звертаючись до університету про надання йому значного обсягу інформації у вигляді належним чином засвідчених документів (статуту ВНЗ; свідоцтва про реєстрацію ВНЗ; довідки про включення ВНЗ до Державного реєстру ВНЗ України з додатками; ліцензії ВНЗ та додатків до неї; довідки з ЄДРПОУ; правил прийому до ВНЗ у 2013 році; положення про приймальну комісію ВНЗ; наказу про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ; плану роботи та графіку засідань приймальної комісії ВНЗ; дислокації приміщень, які задіяні для підготовки та проведення прийому абітурієнтів; встановлення квот прийому до ВНЗ різних категорій осіб) не оплатив фактичних витрат, пов'язаних з копіюванням або друком та посвідченням зазначених документів, що, відповідно до ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", було підставою для відмови у задоволенні запиту розпорядниками інформації.

Крім цього, відповідачу не було відомо про строк, який сторонами правочину було визначено для передачі копій вказаних документів і цей строк ним не погоджувався.

За приписами ст. 6, ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що ненадання відповідачем публічної інформації за запитом позивача не знаходиться в безпосередньому причинному зв'язку з оплатою ВГО "Комітет конституційно-правового контролю" штрафних санкцій на підставі п.4.1. Договору надання юридичних послуг від 11 березня 2013 року, а тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем сплачених них штрафних санкцій в розмірі 19 600,00 грн. не підлягають задоволенню.

Також, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що не підлягають до задоволення, вимоги позивача про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу, наданих за Договором про надання юридичних послуг від 20 травня 2013 року, в розмірі 5250,00 грн. та витрат пов'язаних з прибуттям до суду в сумі 309,40 грн. (витрати на проїзд з м. Києва до м. Житомира і назад, а також добові витрати у розмірі 220,40 грн.) при розгляді справи №817/2615/13-а, з огляду на наступне.

Частинами 1,3 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до витрат пов'язаних із розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

Стаття 94 КАС України регулює розподіл судових витрат, які віднесено до компетенції суду, який ухвалює судове рішення у адміністративній справі відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду, у справі №817/2615/13-а, було розподілено судові витрати понесені позивачем, відповідно до задоволених вимог, і стягнуто з Державного бюджету України на його користь 17,21 грн., а відшкодування витрат на отриману правову допомогу за Договором про надання юридичних послуг від 20 травня 2013 року, в розмірі 5250 грн. ВГО "Комітетом конституційно-правового контролю" при розгляді даної адміністративної справи у суді не заявлялись.

Витрати позивача пов'язані з прибуттям до суду в сумі 309,40 грн. (витрати на проїзд з м. Києва до м. Житомира і назад, а також добові витрати у розмірі 220,40 грн.), які також не заявлялись позивачем у суді при розгляді зазначеної адміністративної справи, були пов'язані з переглядом постанови Рівненського окружного адміністративного суду у Житомирському апеляційному адміністративному суді, в тому числі, за апеляційною скаргою ВГО "Комітет конституційно-правового контролю", в задоволенні яких ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року було відмовлено, а постанова суду - залишена без змін. В цьому випадку, за приписами ст. 94 КАС України, судові витрати понесені позивачем не повертаються.

Крім того, у п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року зазначено, що витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, склад яких не є вичерпним, не є збитками в розумінні ст. 224 ГК України та ст. 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватись під виглядом збитків.

З зазначених підстав, не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів оплачених ним за Договором про надання юридичних послуг від 07 квітня 2014 року на суму 5300,00 грн., а саме - послуг по підготовці та подачі позовної заяви до суду про відшкодування збитків, заподіяних протиправною дією університету та здійснення інших процесуальних дій, оскільки вони не є судовими витратами позивача, в розумінні ч.1 ст. 44 ГПК України, оскільки надавались не адвокатом, а особою яка є фахівцем в галузі права (а.с.23), і розподіл судових витрат вирішується судом відповідно ст. 49 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються, зокрема, з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг адвоката та інших виплат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року, відшкодування адвокатських послуг здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги ВГО "Комітет конституційно-правового контролю України" до Національного університету "Острозька академія" про відшкодування майнової шкоди в розмірі 30 459,40 грн. задоволенню не підлягають і слід відмовити в даному позові.

За ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката покладаються при відмові в позові на позивача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем понесені витрати за отримані послуги адвоката Філіп'єв А.О. у розмірі 4999,87 грн. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1100 від 03 березня 2014 року (а.с.115), Договору про надання правової допомоги від 31 грудня 2014 року (а.с.113), акт здачі-приймання наданих послуг, оплата адвокату гонорар у сумі 4 999,87 грн. (квитанція, а.с.163)), а тому суд апеляційної інстанції погоджується з господарським судом першої інстанції про підставність стягнення зазначених коштів з відповідача як судових витрат по справі.

Інші заперечення позивача, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та об'єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 02.03.15 р. у справі №918/2051/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/2051/14 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.