номер провадження справи 9/58/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015 Справа № 908/1308/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства "Горлівський машинобудівник" (84603, Донецька область, м. Горлівка, вул. Катеринича, буд. 1; адр. лист.: 61001, м. Харків, вул. Світло Шахтаря, 4/6)

до відповідача Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" (85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Магістральна, буд. 4)

про стягнення суми 11670648,07 грн.

Суддя Боєва О.С.

За участю представників:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Воробцов Р.С. (дов. № 34 від 12.01.15)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 11670648,07 грн., з яких: сума 6733350 грн. - заборгованість за виконані роботи за договором на виконання робіт з капітального ремонту гірничошахтного обладнання за державні кошти № 505Т від 18.12.2012р., сума 2534875,69 грн. - пеня, сума 422817,48 грн. - 3 % річних, сума 1979604,90 грн. - інфляційне зростання суми богу.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1308/15-г, судове засідання призначено на 02.04.2015р. Ухвалою суду від 02.04.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 21.04.2015р.

21.04.2015р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач у судове засідання 21.04.2015р. не з'явився, але у попередньому судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, зазначивши, зокрема, про наступне. На виконання умов договору на виконання робіт з капітального ремонту гірничошахтного обладнання за державні кошти № 505Т від 18.12.2012р. позивач виконав роботи на суму 6733350 грн., що підтверджується актом приймання-передачі обладнання з ремонту від 28.12.2012р. Відповідач, в свою чергу, свої зобов'язання щодо оплати виконаних робіт не виконав, оплату не здійснив. У зв'язку з чим, позивач на підставі ст. ст. 264, 526, 530, 610 ЦК України, ст. 193 ГК України просить стягнути з відповідача суму 6733350 грн. заборгованості, а також суму 2534875,69 грн. пені, суму 422817,48 грн. - 3 % річних та суму 1979604,90 грн. інфляційних втрат.

Відповідач у судовому засіданні 21.04.2015р. зазначив, що у нього дійсно перед позивачем існує заборгованість за договором на виконання робіт з капітального ремонту гірничошахтного обладнання за державні кошти № 505Т від 18.12.2012р. в розмірі 6733350 грн. Однак відповідач заперечує проти стягнення з нього штрафних санкцій у зв'язку з наступним. Джерелом фінансування закупівлі таких робіт були кошти державного бюджету України передбачені виконанням у 2012р. бюджетної програми по КПКВ 1101200 «Державна підтримка вугле - та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначений підприємств, у тому числі, через механізм здешевлення та погашення кредитів, а також виконання програм гірничошахтного обладнання». З метою виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2013р. № 683 у 2013р. ГУ ДКСУ в Донецькій області в системі електронного обліку для розрахунків з позивачем були створені казначейські векселя. 27.12.2013р. додатковою угодою сторони досягли згоди, що оплата за товар може бути здійснена шляхом передачі в рахунок оплати фінансово-казначейського векселя або шляхом заліку зустрічних однорідних вимог. 27.12.2013р. було анульовано всі векселя. В результаті чого, виділені бюджетні кошти у 2013-2014 роках на рахунки відповідача не надійшли. Вказане свідчить про відсутність вини підприємства в несплаті заборгованості. Крім того, підприємство відповідача знаходиться у скрутному фінансовому становищі, все рухоме та нерухоме майно підприємства знаходиться в арешті. Станом на 31.03.2015р. органами державної виконавчої служби відкрито 227 виконавчих проваджень щодо стягнення з відповідача на користь юридичних осіб заборгованості на загальну суму 131756685,56 грн. Також мається заборгованість за спожиту електроенергію більш 15000000 грн. На підставі викладеного просить не застосовувати штрафні санкції до ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1". Також зазначив, що позивачем щодо вимог про стягнення з відповідача пені пропущений строк позовної давності, про що подав письмову заяву, в якій просить застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій.

Також, на виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 02.04.2015р., відповідач надав суду для огляду оригінал договору № 505Т від 18.12.2012р. з додатком № 1 (специфікацією), оригінал додаткової угоди від 27.12.2012р., оригінал калькуляції, оригінал акту приймання -передачі виконаних робіт від 28.12.2012р.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.2012р. між ПАТ "Горлівський машинобудівник" (виконавець, позивач у справі) та ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" (замовник, відповідач у справі) був укладений договір на виконання робіт з капітального ремонту гірничошахтного обладнання за державні кошти № 505Т, відповідно до умов якого, виконавець зобов'язався у 2012 році виконати послуги з монтажу, технічного обслуговування і ремонту машин та устаткування для добувної промисловості та будівництва, код Державного класифікатора продукції: 29.52.9 (п. 1.1).

Згідно з п. 2.1 виконавець забезпечує відновлення працездатності обладнання з повним або близьким до повного (не менше 80%) відновлення його ресурсу, з відновленням або заміною будь-яких складових, включаючи базові.

Пунктом 3.1 договору погоджено, що ціна цього договору становить 6733350,00 грн. з ПДВ, у тому числі ПДВ 20% - 1122255,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за роботи здійснюються на умовах 50% передплати та 50% - протягом 5 банківських днів від дати підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт. Оплата робіт здійснюється відповідно до калькуляції на капітальний ремонт обладнання, затвердженої виконавцем і замовником.

Згідно з п. 4.3 договору до рахунку додаються оригінали наступних документів: - калькуляція; - акт приймання-передачі обладнання в ремонт; - дефектний акт.

Строк виконання робіт не може перевищувати (відповідно до умов тендерної документації) 90 календарних днів. Робота по ремонту обладнання вважається виконаною на 100% після виконання умов п. 2.1. даного договору та підписання виконавцем та замовником Акту приймання-передачі виконаних робіт. Обладнання вважається переданим замовнику з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (п. 6.2, п. 6.6. договору).

У пункті 5.2 договору зазначено, що обладнання, що підлягає ремонту повинно бути передано замовником та прийнято виконавцем шляхом підписання Акту приймання-передачі обладнання в ремонт; та вважається переданим виконавцю з моменту підписання такого Акту представниками сторін.

У пункті ж 5.2.1 договору зазначено, що відремонтоване обладнання, яке видається з ремонту, вважається переданим замовнику з моменту підписання представниками сторін Акту приймання-передачі обладнання з ремонту та Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Пунктом 7.1.1 договору замовник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі здійснювати попередню оплату та сплачувати виконані роботі.

Відповідно до п. 11.1 договору він набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2012р., а в частині виконання зобов'язань - до повного і належного їх виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на виконання умов договору, було здійснено капітальний ремонт комбайну УКД200.250.00.00.000-Р21, вартість робіт склала 6733350 грн. По закінченню ремонтних робіт комбайн було передано відповідачу, про що сторонами було складено та підписано Акт приймання-передачі обладнання з ремонту від 28.12.2012р. на суму 6733350 грн.

Відповідач, в свою чергу, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, оплату за виконані ремонті роботи не здійснив. Зазначене також підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків складеним сторонами станом на 01.02.2015р., копія якого міститься в матеріалах справи.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за договором на виконання робіт з капітального ремонту гірничошахтного обладнання за державні кошти № 505Т від 18.12.2012р. складає 6733350 грн.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач доказів виконання зобов'язання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми основного боргу не надав.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за виконані останнім ремонті роботи в розмірі 6733350 грн. підтверджується матеріалами справи.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 6733350 грн. заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму 422817,48 грн. - 3% річних за період з 10.01.2013р. по 12.02.2015р. та суму 1979604,90 грн. інфляційних втрат за період з 10.01.2013р. по 12.02.2015р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що розрахунок здійснений вірно.

Перевіривши розрахунок втрат від інфляції, суд вважає за необхідне скоригувати в частині визначення періоду нарахування інфляційних втрат з урахуванням положень пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» яким визначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. Крім того, індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць.

Так, правильним є нарахування інфляційних за період з лютого 2013р. по лютий 2015р. При цьому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заявлена позивачем сума інфляційних втрат, оскільки, суд, згідно з п.1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14, при здійсненні перерозрахунку інфляційних втрат не виходить за межі зазначеного позивачем максимального розміру інфляційних.

Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 422817,48 грн. - 3% річних та суми 1979604,90 грн. інфляційних втрат є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 2534875,69 грн. за період з 10.01.2013р. по 12.02.2015р.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 8.2.2 договору сторонами погоджено, що за порушення строків розрахунків, передбачених п. 4.1 договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, від суми прострочення платежу, за кожний день порушення строків розрахунків до дати належного їх виконання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею ж 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність. Згідно положень коментованої статті до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Як вже зазначалось, 21.04.2015р. до господарського суду від відповідача надійшла письмова заява про застосування позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 253 ЦК України початок перебігу строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Нарахування позивачем відповідачу пені є обґрунтованим та законним, однак суд відмовляє в цій частині позовних вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

За таких обставин, в цілому, позовні вимоги задовольняються частково.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" (85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Магістральна, буд. 4; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Горлівський машинобудівник" (84603, Донецька область, м. Горлівка, вул. Катеринича, буд. 1; адр. лист.: 61001, м. Харків, вул. Світло Шахтаря, 4/6; ) суму 6733350 (шість мільйонів сімсот тридцять три тисячі триста п'ятдесят) грн. основного боргу, суму 422817 (чотириста двадцять дві тисячі вісімсот сімнадцять) грн. 48 коп. - 3% річних, суму 1979604 (один мільйон дев'ятсот сімдесят дев'ять тисяч шістсот чотири) грн. 90 коп. інфляційних втрат, суму 57206 (п'ятдесят сім тисяч двісті шість) грн. 95 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Боєва

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Повне рішення підписано 05.05.2015р.