ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015 року Справа № 904/8482/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Подобєд І.М., Дармін М.О.

при секретарі судового засідання: Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

представники сторін у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014 року у справі №904/8482/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ирбис", м. Харків

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз", смт. Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область,

про стягнення 741 838 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Ирбис" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" про стягнення заборгованості в розмірі 741 838,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №ДВ-930 від 28.09.2011 року, укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014 року у справі №904/8482/14 (суддя Петрова В.І.) позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" на користь ТОВ "ТД ИРБИС" заборгованість у розмірі 734 523,36 грн. та 14 690,47 грн. судового збору, в іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № ДВ-930 року від 28.09.2011 року щодо оплати за отриману продукцію.

Не погодившись з даним рішенням господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014 по справі №904/8482/14, а саме слова « 734 523,36 (сімсот тридцять чотири тисячі п'ятсот двадцять три грн. 36 коп) та 14 690,47 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот дев'яносто грн. 47 коп.)» змінити на « 247 312,02 (двісті сорок сім тисяч триста дванадцять гривен 02 коп.) та 4 946,24 (чотири тисячі дев'ятсот сорок шість гривень 24 коп.)».

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції в порушення ч. 1 ст.79 ГПК України не зупинив провадження у справі у зв'язку з оскарженням ухвали суду про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду, чим позбавив Відповідача можливості надати докази оплати до наступного судового засідання.

Зазначає, що судове засідання проведено за відсутності Відповідача, чим не дотримано його прав, передбачених ст. 22 ГПК України, оскільки при винесенні рішення судом було порушено засади рівності та змагальності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, у зв'язку з чим судом не було враховано, що в період з 21.10.2014 року по 10.12.2014 року Відповідач сплатив позивачу 255 000 грн.

Також, судом не враховано, що після прийняття рішення Відповідач сплатив Позивачу ще 35 000 грн.

Вважає, що для правильного визначення суми стягнення суд першої інстанції повинен був врахувати, що поставка товару була здійснена не на виконання специфікації №3, тому її умови про застосування формули збільшення ціни товару залежно від курсу Евро/гривня не можуть застосовуватися для збільшення вартості товару поставленого за видатковими накладними.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Ирбис" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а подачу апеляційної скарги розцінює як спробу затягнути виконання законного рішення суду.

Представник Позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.12.2014 року у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіна Е.В. (доповідач) суддів: Пруднікова В.В., Широбокова Л.П., апеляційну скаргу було прийнято до розгляду.

16.03.2015 року розпорядженням Керівника апарату суду Нурулаєвою Г.Ю. відповідно до пункту 3.1.13 Положення про автоматичну систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи № 904/8482/14 у зв'язку з перебуванням головуючого судді - доповідача Орєшкіної Е.В. на лікарняному.

Таким чином, в результаті повторного автоматичного розподілу, справу № 904/8482/14 передано судді - доповідачу Іванову О.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.03.2015 року

справу №904/8482/14 прийнято до свого провадження, а апеляційну скаргу Товариства з

обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" до розгляду.

Відповідач своїм правом на участь у судових засіданнях, призначених на 01.04.2015 року, 20.04.2015 року не скористався.

13.05.2015 року представник Відповідача в черговий раз у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього на адресу суду надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки представника у судове засідання з причини участі в судовому засіданні в іншій справі.

Колегія суддів не задовольняє дане клопотання з наступних підстав.

Відповідач є юридичною особою - товариством з обмеженою відповідальністю. Клопотання підписане представником за довіреністю. Зайнятість одного працівника не перешкоджає іншим особам прийняти участь у розгляді даної справи, як директору, працівникам юридичного управління, так і іншим, які відповідно до ст.28 ГПК України можуть представляти юридичну особу.

З урахуванням аналогічних дій Відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції (жодного разу представник відповідача не був присутнім у судових засіданнях, надаючи аналогічні заяви про відкладення розгляду справи (а.с. 41, 55)) колегія суддів розцінює дії Відповідача як такі, що направлені на затягування розгляду справи.

Беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 102 ГПК України, а також враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника Відповідача.

В судовому засіданні 13.05.2015 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 104 ГПК України серед підстав для скасування або зміни рішення місцевого суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

28.09.2011 року між приватним акціонерним товариством ТД Ирбис", правонаступником якого є ТОВ "ТД Ирбис" (постачальник) та ТОВ "ВП "Агро-Союз" (покупець) було укладено договір № ДВ-930, за умовами якого постачальник зобов'язався передати, а покупець прийняти та оплатити підшипники, ремні та інші товари партіями, у строки, в асортименті, кількості та за цінами, що вказані у видаткових накладних та/або специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору (а.с. 9-10).

Згідно з пунктом 2.1 договору загальна сума договору є сукупністю узгоджених сторонами партій товару.

Відповідно до п.4.1 договору товар постачається зі складу постачальника у м. Дніпропетровську в строки, вказані в кожній конкретній специфікації. Базові умови поставки EXW м. Дніпропетровськ відповідно до Міжнародних правил "Інкотермс".

Датою поставки є дата підписання покупцем видаткової накладної про приймання товару. (п.4.3 договору).

Строк дії договору з моменту його підписання сторонами по 30.12.2014 року (п.10.7 договору).

Згідно п.3.1 договору покупець здійснює 100% передплату кожної погодженої партії товару. При цьому погоджена партія товару визначається в заявці покупця, прийнятій до виконання постачальником.

Специфікацією № 3 від 17.02.2014 року до договору сторонами узгоджені умови оплати товару (FY 50 TF (SKF)) у кількості 860 шт. за ціною 534 грн. за 1 шт. (з ПДВ); PCM 404430 E (SKF) у кількості 250 шт. за ціною 77 грн. 90 коп. за 1 шт. (з ПДВ) у вигляді передплати в розмірі 20%, оплати 80% від вартості товару протягом 45-ти календарних днів з моменту отримання товару (а.с. 11).

На підтвердження виконання зобов'язань за договором Позивачем надано видаткові накладні:

- № С-027196 від 16.04.2014 року на поставку корпусу з підшипником FY 50 TF SKF у кількості 200 шт. за ціною 591 грн. за 1 шт. (без ПДВ) на загальну суму 141 852,00 грн. (а.с. 12);

- № С-029228 від 25.04.2014 року на поставку корпусу з підшипником FY 50 TF SKF у кількості 200 шт. за ціною 597 грн. за 1 шт. (без ПДВ) на загальну суму 143 452,80 грн. (а.с.15);

- № С-055254 від 09.07.2014 року на поставку корпусу з підшипником FY 50 TF SKF у кількості 365 шт. за ціною 598,19 грн. за 1 шт. (без ПДВ) на загальну суму 262 007,22 грн. (а.с. 18).

На підтвердження виконання зобов'язань за договором Відповідачем надано платіжне доручення № 144 від 16.09.2014 року на суму 10 000,00 грн. з призначенням платежу: за корпус з підшипником зг. рах № СчС-042196 від 16.04.2014 року, видане до звернення позивача з позовною заявою (а.с. 87).

Також, на підтвердження виконання зобов'язань за договором Відповідачем надані платіжні доручення, видані після звернення позивача з позовною заявою, а саме:

- платіжне доручення № 557 від 21.10.2014 на суму 75 000,00 грн. з призначенням платежу: за корпус з підшипником зг. рах № СчС-042196 від 16.04.2014 року;

- платіжне доручення № 682 від 31.10.2014 на суму 15 000,00 грн. з призначенням платежу: за корпус з підшипником зг. рах № СчС-042196 від 16.04.2014 року;

- платіжне доручення № 1134 від 27.11.2014 на суму 100 000,00 грн. з призначенням платежу: за корпус з підшипником зг. рах № СчС-042196 від 16.04.2014 року;

а також

- платіжне доручення № 1883 від 09.12.2014 на суму 50 000,00 грн. з призначенням платежу: за корпус з підшипником зг. рах № СчС-020340 від 27.02.2014 року;

- платіжне доручення № 1336 від 10.12.2014 на суму 15 000,00 грн. з призначенням платежу: за корпус з підшипником зг. рах № СчС-020340 від 27.02.2014 року;

- платіжне доручення № 1371 від 12.12.2014 на суму 15 000,00 грн. з призначенням платежу: за корпус з підшипником зг. рах № СчС-020340 від 27.02.2014 року;

- платіжне доручення № 1393 від 15.12.2014 на суму 20 000,00 грн. з призначенням платежу: за корпус з підшипником зг. рах № СчС-020340 від 27.02.2014 року (а.с. 87-94).

Позивач нарахував та просить стягнути з Відповідача на свою користь 741 838,00 гривень - основної заборгованості.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом попередньої інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору поставки № ДВ-930 від 28.09.2011 року позивач за видатковими накладними: № С-027196 від 16.04.2014 року на суму 141 852,00 грн.; № С-029228 від 25.04.2014 року на суму 143 452,80 грн.; № С-055254 від 09.07.2014 року на суму 262 007,22 грн. своєчасно поставив покупцю товар належної якості та в узгодженій кількості на загальну суму 547 312,02 грн., який був прийнятий покупцем, що підтверджується вищезазначеними накладними, а також довіреностями Відповідача № 6377 від 11.04.2014 року, № 6449 від 24.04.2014 року, № 6613 від 03.07.2014 року (а.с. 13-14, 16-17, 19-20), які підписані представниками Відповідача і наявні в матеріалах справи.

Відповідач не надав доказів, які б спростовували твердження позивача про виконання ним своїх обов'язків за вищенаведеним Договором поставки № ДВ-930 від 28.09.2011 року.

Відповідно до Специфікації №3 від 17.02.2014 року до Договору поставки № ДВ-930 від 28.09.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" повинно сплатити за товар протягом 45 календарних днів з моменту поставки.

Тобто, оплата могла бути здійснена як в день поставки, так і в будь-який інший день, протягом 45 календарних днів з моменту поставки.

Також, сторони погодили, що у випадку зміни на день оплати за товар офіційного курсу НБУ євро до гривні в сторону збільшення, покупець зобов'язується здійснити оплату товару згідно формули: Ц=Ц1*К1/К2, де Ц - ціна товару на дату оплати; Ц1 - ціна товару на дату підписання даної специфікації; К2 - офіційний курс НБУ євро до гривні станом на 17.02.2014 року, який складає 11 грн. 843 коп. за 1 Євро; К1 - офіційний курс НБУ євро до гривні на день оплати ціни товару згідно даної специфікації.

У випадку зміни офіційного курсу НБУ Євро до української гривні на момент здійснення покупцем оплати, загальна вартість товару в гривні підлягає зміні. При цьому, згодою на збільшення вартості товару є підписання даної специфікації (а.с. 11).

Таким чином, Відповідач, підписавши Специфікацію №3 від 17.02.2014 року до Договору поставки № ДВ-930 від 28.09.2011 року та відповідні видаткові накладні, фактично погодився із застосуванням формули перерахунку ціни товару на дату оплати, вказану у Специфікації № 3.

У зв'язку з чим колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що для правильного визначення суми стягнення суд першої інстанції повинен був врахувати вартість товару, зазначену у видаткових накладних (загальна сума 547 312,02 грн.), а не брати до уваги умови специфікації № 3 про застосування формули збільшення ціни товару залежно від курсу Евро/гривня на момент оплати.

Саме умови специфікації № 3 про застосування формули збільшення ціни товару залежно від курсу Евро/гривня на момент оплати пояснюють, що ціна товару у видаткових накладних є більшою ніж у специфікації.

Оскільки Відповідач не сплатив за товар в день поставки товару, то зобов'язаний сплатити ціну товару на дату оплати (дату виставлення вимоги про оплату), виходячи з відповідного офіційного курсу НБУ Євро до гривні.

Господарський суд, здійснивши розрахунок за вищезазначеною формулою, встановив, що: за видатковою накладною №С-027196 від 16.04.2014 року заборгованість складає 178 444 грн. 97 коп.; за видатковою накладною №С-029228 від 25.04.2014 року складає 194 338 грн.99 коп.; за видатковою накладною №С-055254 від 09.07.2014 року складає 392 136 грн. 95 коп., однак, враховуючи, що позивач просить за даною видатковою накладною стягнути 361 739 грн. 40 коп., суд вважає, що підлягає до стягнення 361 739 грн. 40 коп.

Колегія суддів відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування господарським судом основної заборгованості, прийшла до висновку, що господарський суд неправильно задовольнив дану вимогу у розмірі 734 523,36 грн., оскільки в порушення умов Специфікації №3 від 17.02.2014 року до Договору поставки № ДВ-930 від 28.09.2011 року значення К1 - офіційний курс НБУ євро до гривні на день оплати ціни товару взяв не на день оплати товару (виставлення вимоги про оплату - 09.10.2014 року), а на дату закінчення 45 днів з моменту поставки товару.

Господарський суд, здійснивши розрахунок за вищезазначеною формулою, зазначеною у Специфікації №3 від 17.02.2014 року до Договору поставки № ДВ-930 від 28.09.2011 року встановив наступне.

1. Заборгованість за видатковою накладною № С-027196 від 16.04.2014 року на суму 141 852,00 грн. складає - 141 222,81 грн..

16.09.2014 року Відповідач частково сплатив за товар по видатковій накладній № С-027196 від 16.04.2014 року в сумі 10 000 грн.

Ц1 - ціна товару на дату підписання специфікації № 3 - 106 800 грн. (ціна одиниці товару FY 50 TF (SKF) 534 грн. за 1 шт. (з ПДВ) х 200 шт.).

К2 - офіційний курс НБУ євро до гривні станом на дату підписання Специфікації № 3 - 17.02.2014 року, який складає 11,843 грн. за 1 Євро.

К1 - офіційний курс НБУ євро до гривні на день оплати ціни товару (16.09.2014 року) - 16,769026 грн. за 1 Євро.

Ц (ціна товару на дату оплати) = Ц1*К1/К2,

Ц = 106 800 х 16,769026 / 11,843 = 151 222,81 грн.

Заборгованість до стягнення 141 222,81 грн. (151 222,81 грн. - 10 000,00 грн.).

2. Заборгованість за видатковою накладною № С-029228 від 25.04.2014 року на суму 143 452,80 грн. складає - 147 453,23 грн.

Ц1 - ціна товару на дату підписання специфікації № 3 - 106 800 грн. (ціна одиниці товару FY 50 TF (SKF) 534 грн. за 1 шт. (з ПДВ) х 200 шт.).

К2 - офіційний курс НБУ євро до гривні станом на дату підписання Специфікації № 3 - 17.02.2014 року, який складає 11,843 грн. за 1 Євро.

К1 - офіційний курс НБУ євро до гривні на день виставлення вимоги про оплату (09.10.2014 року) - 16,351018 грн. за 1 Євро.

Ц (ціна товару на дату оплати) = Ц1*К1/К2,

Ц = 106 800 х 16,351018 / 11,843 = 147 453,23 грн.

3. Заборгованість за видатковою накладною № С-055254 від 09.07.2014 року на суму 262 007,22 грн. складає - 296 102,16 грн.

Ц1 - ціна товару на дату підписання специфікації № 3 - 194 910 грн. (ціна одиниці товару FY 50 TF (SKF) 534 грн. за 1 шт. (з ПДВ) х 365 шт.).

К2 - офіційний курс НБУ євро до гривні станом на дату підписання Специфікації № 3 - 17.02.2014 року, який складає 11,843 грн. за 1 Євро.

К1 - офіційний курс НБУ євро до гривні на день виставлення вимоги про оплату (09.10.2014 року) - 16,351018 грн. за 1 Євро.

Ц (ціна товару на дату оплати) = Ц1*К1/К2,

Ц = 194 910 х 16,351018 / 11,843 = 296 102,16 грн.

Загальна заборгованість за трьома видатковими накладними - 584 778,21 грн. (141 222,81 грн. + 147 453,23 грн. + 296 102,16 грн.).

Апеляційним господарським судом встановлено, що під час розгляду справи Відповідачем додатково було здійснено оплату за товар у сумі 190 000,00 гривень, що підтверджується наданими відповідачем суду платіжними дорученнями № 557 від 21.10.2014 на суму 75 000,00 грн.; № 682 від 31.10.2014 на суму 15 000,00 грн.; № 1134 від 27.11.2014 на суму 100 000,00 грн. (а.с. 88, 89, 90).

Колегія суддів не вважає за можливе врахувати у якості оплати за товар 100 000,00 грн., сплачені Відповідачем за платіжними дорученнями: № 1883 від 09.12.2014 на суму 50 000,00 грн.; № 1336 від 10.12.2014 на суму 15 000,00 грн.; № 1371 від 12.12.2014 на суму 15 000,00 грн.; № 1393 від 15.12.2014 на суму 20 000,00 грн., оскільки призначення платежу у всіх вищезазначених платіжних дорученнях - рах. № СчС-020340 від 27.02.2014 року, стягнення за яким не є предметом позову по даній справі (а.с. 90-94).

За таких обставин на час винесення рішення спір між сторонами у частині стягнення основного боргу у сумі 190 000,00 грн. був відсутній.

Відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з пунктом 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

З огляду на викладене, провадження у справі в частині стягнення основного боргу у сумі 190 000,00 грн. підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, відповідно до матеріалів справи сума основного боргу, яка підлягає стягненню, станом на час винесення рішення (11.12.2014 р.) складала 394 778,21 гривень (584 778,21 грн. - 190 000,00 грн.), у зв'язку з чим колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду про стягнення з Відповідача суми основного боргу в розмірі 734 523,36 гривень.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення ч. 1 ст.79 ГПК України не зупинив провадження у справі у зв'язку з оскарженням ухвали суду про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду, чим позбавив Відповідача можливості надати докази оплати до наступного судового засідання, оскільки частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України не передбачає як права, так і обов'язку суду зупинити провадження у справі у зв'язку з оскарженням ухвали суду про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що у зв'язку з проведенням судового засідання за відсутності відповідача не дотримано прав останнього, передбачених ст. 22 ГПК України, порушено засади рівності та змагальності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідач з власної ініціативи не скористався правом бути присутнім у судовому засіданні, вчасно повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується як клопотанням Відповідача про відкладення розгляду справи (а.с. 41), так і наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням, яке повернулося на адресу господарського суду з відміткою про вручення судової повістки уповноваженому представнику відповідача (а.с.51).

Відповідно до вимог ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням того, що за ст.69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а також відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, господарський суд підставно розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Більш того, Відповідач належним чином повідомлявся й про судове засідання суду апеляційної інстанції, але жодного разу свого представника у судове засідання не направив.

В свою чергу, ніщо не заважало Відповідачеві скористатися передбаченим ст.ст.22,28 Господарського процесуального кодексу України правом та надати суду письмові заперечення, докази, тощо, або направити для участі у судовому засіданні представника, оскільки законодавцем кількість представників, що можуть представляти інтереси сторін, не обмежено.

У зв'язку з чим колегія суддів не погоджується з доводами Відповідача про те, що при винесенні рішення судом його було позбавлено можливості реалізації своїх процесуальних прав, було порушено засади рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає частковому скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального права і невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. Слід прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України необхідно розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог у наступній пропорції: 46,79 % - з Позивача; 53,21 % - з Відповідача.

У зв'язку з чим з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути 7 894,64 грн. - судового збору за подачу позовної заяви, а з Позивача на користь Відповідача необхідно стягнути 2 279,66 гривень судового збору за подачу апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз", Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2014 року у справі № 904/8482/14 - скасувати частково. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" (52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" (61001, м. Харків, пров. Микитинський, 24, , п/р9813 в ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", МФО 300614) заборгованість у розмірі 394 778,21 грн. (триста дев'яносто чотири тисячі сімсот сімдесят вісім гривень двадцять одну копійку) та 7 894,64 грн. (сім тисяч вісімсот дев'яносто чотири гривні шістдесят чотири копійки) судового збору за подачу позовної заяви.

Припинити провадження в частині стягнення основного боргу у сумі 190 000,00 гривень (сто дев'яносто тисяч гривень).

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" 2 279,66 гривень (дві тисячі двісті сімдесят дев'ять гривень шістдесят шість копійок) судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу наказу з урахуванням необхідних реквізитів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 18.05.2015 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд

Суддя М.О. Дармін