ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р. Справа № 20/77

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників:

стягувача - не з'явився

боржника - Коваль Л.Л. , довіреність № 39/01 від 21.11.14 р.

Богинська Т.М., довіреність № 37/01 від 21.11.14 р.

ДВС - Фоміна В.І., дов. № 20-22/172 від 28.04.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (вх. №2198 З/3) на ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.02.15 у справі № 20/77

по скарзі Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", м. Маріуполь на дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", м. Маріуполь

про стягнення 17 459 953,01 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.02.2015 у справі № 20/77 (суддя Алейникова Т.Г.) скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", м. Маріуполь на дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження задоволено. Визнано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедал О.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.12.2014 р. недійсною та скасувано, а дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедал О.О. - незаконними.

Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.02.2015 у справі № 20/77, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу. Залишити скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", м. Маріуполь на дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - без задоволення.

В обґрунтування викладених вимог заявник апеляційної скарги посилається на те, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій з виконання наказу господарського суду Донецької області № 20/77 від 01.07.2011, а саме при винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 24.12.2014, діяв в межах і у відповідності до вимог ст.ст. 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Боржник, Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", надало відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними скаржником доводами не погоджується, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення - без змін. Боржник зазначає, що державний виконавець, наклавши арешт в межах суми 19 282 441,36 грн., не виконав судові рішення, які набрали законної сили та є обов'язковими для виконання, а саме: ухвалу господарського суду Донецької області від 20.02.2012 у справі № 20/77, ухвалу господарського суду Донецької області від 30.08.2012 у справі № 20/77. При цьому, боржник вказує на невідповідність судовому рішенню застосованих державним виконавцем суми виконавчого збору, а також суми основного боргу, яка також не відповідає реальній сумі заборгованості.

ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить задовольнити апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.02.2015 у справі № 20/77 та скасувати оскаржувану ухвалу. Також, стягувач просив залучити до матеріалів справи копію акту звіряння розрахунків станом на 30.11.2014. Стягувач зазначає про те, що в постанові про арешт майна боржника від 24.12.2014 вірно зазначено залишок боргу в сумі 17 168 953,79 грн. за наказом господарського суду Донецької області від 01.07.2011 № 20/77, про що свідчить підписаний між сторонами акт звіряння розрахунків від 30.11.2014, відповідно до якого станом на 30.11.2014 борг ККП "Маріупольтепломережа" складав 17 168 953,79 грн. Стягувач також посилається на те, що з 01.12.2014 по 24.12.2014 жодної проплати від КПП "Маріупольтепломережа" не надходило.

14.04.2015 від Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради „Маріупольтепломережа" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні, призначеному на 23.04.2015 о 10:00 год., в режимі відеоконференції. При цьому, заявник просить визначити суд, відповідальний за проведення відеоконференції під час вищевказаного судового засідання - Приморський районний суд м. Маріуполя (87525, м. Маріуполь, пр. Будівників, 52-А).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 задоволено клопотання Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради „Маріупольтепломережа" про його участь у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду з розгляду справи № 20/77, яке відбудеться 23 квітня 2015 року об 10 год. 00 хв., у залі судового засідання № 131, в режимі відеоконференції.

Однак, через технічну неможливість виявилося неможливим здійснення відео конференції у залі судового засідання № 131.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 за клопотанням ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" продовжено строк вирішення спору за межами строків, визначених ст. 69 ГПК України, на 15 днів, розгляд справи відкладено на 12.05.2015.

08.05.2015 стягувач надіслав до суду термінову телеграму, в якій просив розглянути справу без участі представника ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" за наявними матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, доводи апеляційних скарг в межах вимог, передбачених ст.101 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Донецької області по справі № 20/77 від 16.06.2011 р. було частково задоволено позовні вимоги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості та стягнуто з боржника 17 559 953, 01 грн. - сума основного боргу, 1 117 697,98 грн. - пеня, 633 130, 86 грн. - сума 3 % річних, 1 98 357, 87 грн. - інфляційні витрати, а також з боржника стягнута суму державного мита у розмірі 25500 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення - 236 грн.

На виконання рішення 01.07.2011 господарським судом Донецької області від 01.07.2011 був виданий наказ.

25.08.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 01.07.2011 № 20/77 про стягнення з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради „Маріупольтепломережа" на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» суми грошових коштів.

20.09.2011 згідно протоколу № 1 засідання комісії з питань списання заборгованості за природний газ і на підставі Закону України № 3319 було списано штрафні санкції, присуджені до стягнення за рішенням суду у розмірі - 3 549 186, 71 грн.

01.02.2012 ККП «Маріупольтепломережа» було сплачено державне мито - 25500 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення - 236 грн., а разом 25736, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.02.2012 по справі № 20/77 наказ господарського суду від 01.07.2011 № 20/77 визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення, а саме: пені у сумі 1 117 697,98 грн., інфляційних в розмірі 1 798 357,87 грн., 3% річних в розмірі 663130,86 грн., 25500,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

13.04.2012 постановою Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 2 113 487,57 грн.

24.12.2014 постановою Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України накладено арешт на все майно, що належить боржнику, у межах суми звернення до стягнення - 19 282 441,36 грн. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу - 19 282 441,36 грн. Арешт накладено з моменту винесення постанови.

14 січні 2015 року Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" звернулось до господарського суду зі скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК України на дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.12.2014, яка мотивована порушенням державним виконавцем вимог ст.ст. 6, 7, 8, 12, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження», а також посиланням на невідповідність застосованих державним виконавцем суми виконавчого збору та основного боргу реальній сумі заборгованості.

Так, скаржник вказує на те, що після списання штрафних санкцій та оплати судового збору, не сплаченою у повному обсязі залишилась тільки сума основного боргу, яка на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору складала 17 459 953,01 грн. Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.08.2012 р. була частково зменшена сума виконавчого збору та визначено, що стягненню підлягає виконавчий збір у сумі 1 745 995,30 грн.

Таким чином, боржник зазначає, що до стягнення у виконавчому провадженні, після списання штрафних санкції, сплати судового збору та визначення у судовому порядку суми виконавчого збору, залишилась сума основного боргу станом на 16.12.2014 у розмірі 17 168 953,79 грн. та виконавчого збору у сумі - 1 745 955,30 грн.

При цьому, боржник звертає увагу на те, що 29.07.2013 р. було винесено постанову про арешт коштів боржника.

На підставі вимоги державного виконавця Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження ще 07.07.2014 р. з розрахункових рахунків ККП «Маріупольтепломережа» було проведено списання грошових коштів в загальній сумі 1 755 683,64 грн.

Як зазначає боржник, підприємство неодноразово зверталося до Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України із запитами стосовного того, як саме були розподілені кошти у виконавчому провадженні з метою правильного відображення кредиторської заборгованості підприємства. Однак, жодної відповіді на не було отримано.

Таким чином, ККП «Маріупольтепломережа» вважає, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження містить в собі відомості, що не відповідають дійсності, оскільки виносячи постанову про арешт майна державний виконавець виходив із суми виконавчого збору у розмірі 2 113 487,57 грн., хоча фактично за рішенням суду стягненню відповідно до ухвали господарського суду Донецької області від 30.08.2012 підлягає виконавчий збір в сумі 1 745 995,30 грн., яка до того ж, була списана на вимогу державного виконавця з рахунку боржника ще у липні 2014 року.

Крім того, боржник зазначає про те, що державним виконавцем в оскаржуваній постанові невірно вказано суму основного боргу в розмірі 48 769 259,23 грн., яка значно перевищую фактичний борг по виконавчому провадженню.

З урахуванням викладених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесена 24.12.2014 є такою, що винесена без урахування суми фактичної заборгованості, що є необхідним для визначення суми в межах якої накладено арешт, а також з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». В зв'язку з чим, суд першої інстанції визнав недійсною та скасував постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.12.2014, а дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедал О.О. визнав незаконними.

З даними висновками повністю погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно приписів ч. 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, як випливає з вищенаведеної правової норми, на державного виконавця покладено обов'язок вживати заходів встановлених даним Законом щодо примусового виконання рішення.

Гарантії прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні забезпечені статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до ч. 1 якої державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

В силу вимог ст. 11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Так, виносячи постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.12.2014, державний виконавець виходив з того, що згідно постанови від 13.04.2012 з боржника стягнуто виконавчий збір в розмірі 2 113 487,57 грн.; заборгованість боржника за наказом господарського суду Донецької області від 01.07.2011 № 20/77 складала 21 134 875,72 грн., та згідно протоколу № 1 засідання комісії по питанню стягнення заборгованості за спожитий газ від 20.09.2011, затвердженого директором ККП «Маріупольтепломережа», було списано частину заборгованості в розмірі 3 549 186,71 грн. Таким чином, Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України вважає, що в постанові від 24.12.2014 державним виконавцем вірно визначена сума заборгованості в розмірі 19 282 441,36 грн.

Проте, колегія суддів зазначає, що при визначенні сум заборгованості, державною виконавчою службою не враховано, що ухвалою господарського суду Донецької області від 20.02.2012 по справі № 20/77 наказ господарського суду від 01.07.2011 № 20/77 визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення, а саме: пені у сумі 1 117 697,98 грн., інфляційних в розмірі 1 798 357,87 грн., 3% річних в розмірі 663130,86 грн., 25500,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Крім того, ухвалою господарського суду Донецької області від 30.08.2012 по справі № 20/77 визнано недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 13.04.2012 в частині стягнення з ККП «Маріупольтепломережа» виконавчого збору в розмірі 367492,27 грн. З огляду на приписи ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» господарський суд дійшов висновку про те, що виконавчий збір, який підлягає стягненню з боржника повинен становити 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню лише від суми не виконаного на момент прийняття спірної суми за рішенням суду.

Таким чином, враховуючи часткове виконання боржником рішення господарського суду від 16.06.2011 у справі № 20/77 в добровільному порядку та наявність ухвали господарського суду Донецької області від 20.02.2012 про визнання наказу від 01.07.2011 № 20/77 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення, а саме: пені у сумі 1 117 697,98 грн., інфляційних в розмірі 1 798 357,87 грн., 3% річних в розмірі 663130,86 грн., 25500,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, господарський суд встановив, що виконавчий збір в сумі 2 113 487,57 грн. у повному обсязі стягненню не підлягає.

Тобто, зазначеним судом рішенням фактично визнано, що стягненню підлягає виконавчий збір в сумі 1 745 995,30 грн.

Таким чином, посилання Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на правомірність стягнення з боржника 2 113 487,57 грн. є безпідставними та такими, що спростовуються обставинами, які встановлені господарським судом Донецької області в ухвалі від 30.08.2012 по справі № 20/77.

Також, матеріали справи свідчать про те, що на підставі вимоги державного виконавця Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження 07.07.2014 р. з розрахункових рахунків ККП «Маріупольтепломережа»:

- р/р 8345, відкритого у ПАТ «ВБР» м. Київ, МФО 335106 було проведено списання грошових коштів відповідно до вимоги державного виконавця на суму 1 295,00 грн.;

- р/р 8317, відкритого у ПАТ «ВБР» м. Київ. МФО 335106 було проведено списання грошових коштів відповідно до вимоги державного виконавця на суму 8 393,34 грн.

Також відповідно до платіжного доручення №115/12-1 від 15.07.2014 з розрахункового рахунку підприємства, відкритого у Філії Донецьке обласне УП АТ «Ощадбанк» -р/р8317 було проведено списання грошових коштів у сумі 1 745 995,30 грн.

Усього проведено списання грошових коштів на суму - 1 755 683,64 грн.

Таким чином, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесена 24.12.2014 р. є такою, що винесена без урахування суми фактичної заборгованості, а саме: суми виконавчого збору в розмірі 1 745 995,30 грн., та суми, яка була списана з рахунків боржника в розмірі 1 755 683,64 грн.

Отже, державний виконавець в порушення вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» не вжив заходів щодо відображення у виконавчому провадженні інформації, та про яку державному виконавцеві було достеменно відомо, адже списання коштів в розмірі 1 755 683,64 грн. відбулося на його вимогу. Зазначені обставини свідчать про порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України проігноровано судові рішення у справі № 20/77, а саме: ухвали господарського суду Донецької області від 20.02.2012 та від 30.08.2012 по справі № 20/77.

Колегія суддів також звертає увагу, що державним виконавцем в оскаржуваній постанові від 24.12.2014 неправомірно вказано суму основного боргу в розмірі 48 769 259,23 грн., яка значно перевищую фактичний борг по виконавчому провадженню.

Відповідно до вимог вказаної ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, до яких цим законом віднесено і державного виконавця, зобов'язані сумлінно користуватись усіма наданими їм правами з метою забезпечення повного і своєчасного вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 7, 8, 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і інших юридичних осіб.

У відповідності до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади зобов'язані діяти на підставах, у межах та засобом, передбаченим Конституцією України та законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України неправомірно накладено арешт на все майно, що належить боржнику, у межах суми звернення до стягнення - 19 282 441,36 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу - 19 282 441,36 грн. В зв'язку з чим вимоги скарги ККП «Маріупольтепломережа» є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відтак, висновки місцевого господарського суду у даній справі відповідають встановленим ним обставинам справи і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, ухвала господарського суду Запорізької області від 16.02.2015 у справі № 20/77 прийнята з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 99, 101, п.1 ст. 103, ст.ст. 105, 106, 110, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.02.2015 у справі № 20/77 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст по станови складено та підписано 15 травня 2015 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.