РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015Справа №910/7107/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фортеця"
доПриватного підприємства "Мілльвілль"
простягнення заборгованості
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Коханевич В.Г. - представник;
від відповідача не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фортеця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Мілльвілль" про стягнення 36166,92 грн. за договором поставки № 1302/2-13 від 13.02.2013.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань в частині здійснення розрахунків за отриманий товар, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 34326,39 грн. Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1014,62 грн., 3% річних у розмірі 89,57 грн. та 736,34 грн. витрат з урахуванням індексу інфляції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/7107/15-г та призначено розгляд справи на 28.04.2015.

27.04.2015 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивач подав клопотання про зменшення позовних вимог, у зв'язку з частковою оплатою відповідачем суми основного боргу, просив стягнути з відповідача на користь позивача 33326,39 грн. основного боргу, пеню у розмірі 1014,62 грн., 3% річних у розмірі 89,57 грн. та 736,34 грн. витрат з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України заява позивача про зменьшення позовних вимог приймається судом до розгляду.

Представник позивача в судове засідання 28.04.2015 з'явився, позовні вимоги підтримав.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, відзиву на позов не надав. Про проведення судового засідання 28.04.2015 був повідомлений належним чином відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №439.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фортеця" (постачальник) та Приватним підприємством "Мілльвілль" (покупець) було укладено договір поставки №1302/2-13 (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити продукти харчування, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначеним цим договором, прийняти й оплатити таку продукцію. Загальна вартість і кількість продукції, що є предметом поставки за цим договором, визначається у накладних (п.1.1.), асортимент продукції, що є предметом поставки за цим договором, зазначений у накладній (п.3.1.), датою передачі вважається дата одержання товару на складі вантажоодержувача, зазначеного покупцем (дата оформлення квитанції й штемпеля вантажоодержувача в товарній накладній) (п.5.2.), оплата товарів покупцем здійснюється шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок постачальника протягом 21 календарного дня з моменту отримання товару (п.7.1.), за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.9.2).

Відповідно до видаткових накладних, копії яких долучені позивачем до позовної заяви, а оригінали оглянуті в судовому засіданні, за період з лютого 2013 по лютий 2015 позивачем було поставлено, а відповідачем було прийнято товар на загальну суму 1066743,39 грн.

Згідно виписок з рахунку позивача, відповідачем було сплачено 1033419,97 грн. за поставлений позивачем товар.

У зв'язку з тим, що відповідач не сплатив позивачу 33326,39 грн. за отриманий товар, останній звернувся з відповідним позовом до Господарського суду міста Києва.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, приймаючи до уваги приписи п.7.1. укладеного між сторонами договору, судом встановлено, що строк оплати товару на загальну суму 33326,39 грн. настав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено тільки часткову оплату за поставлений позивачем товар, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 33326,39 грн.

Зазначені обставини відповідач не заперечив, доказів сплати боргу суду не надав.

За таких обставтин, позов в частині стягнення з відповідача основного боргу підлягає задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1014,62 грн., 3% річних у розмірі 89,57 грн. та 736,34 грн. витрат з урахуванням індексу інфляції.

Згідно із положеннями ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 9.2. договору сторони передбачили, що за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Враховуючи, що судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання, то вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 1014,62 грн. визнаються судом обґрунтованими та задовольняються відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплаті переданого на підставі договору товару, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 89,57 грн. та інфляційних втрат у розмірі 736,34 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, за розрахунком позивача, який перевірено судом.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Мілльвілль" (04080, м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 9, ідентифікаційний код 36337418) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фортеця" (02217, м. Київ, вул. Електротехнічна, буд. 18, оф. 9, ідентифікаційний код 35369318) заборгованість у розмірі 33326 (тридцять три тисячі триста двадцять шість) грн. 39 коп., пеню у розмірі 1014 (одна тисяча чотирнадцять) грн. 62 коп., 3% річних у розмірі 89 (вісімдесят дев'ять) грн. 57 коп., 736 (сімсот тридцять шість) грн. 34 коп. витрат з урахуванням індексу інфляції та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 12.05.2015

Суддя Ю.М. Смирнова