ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" травня 2015 р.Справа № 916/733/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД"

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 55764,55грн.

Cуддя Гут С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: Орлова О.Г., довіреність від 20.11.2014р.;

Від відповідача:не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 55764,55грн., а саме : заборгованості зі сплати лізингових платежів згідно договору фінансового лізингу у розмірі 38437,71грн., пені у розмірі 3891,19грн., штрафу у розмірі 5422,62грн., 3%річних у розмірі 803,02грн. та індексу інфляції у розмірі 7210,01грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.02.15р. порушено провадження у справі №916/733/15-г.

10.03.2015р. від позивача надійшло клопотання (вх.№6213/15 від 10.03.15р.), згідно якого у зв'язку з неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні просить суд розглядати справу за відсутності представника позивача.

24.03.2015р. електронною поштою від позивача надійшла заява, згідно якої просить суд відкласти розгляд справи у зв'язку з неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.03.15р. розгляд справи було відкладено, в порядку ст.77 ГПК України.

За клопотанням представника відповідача, ухвалою господарського суду Одеської області від 31.03.2015р. строк вирішення спору по справі №916/733/15-г було продовжено до 04.05.15р., в порядку ст.69 ГПК України.

Відповідач проти позову не заперечує, поряд з цим письмового відзиву на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

18.06.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" (Лізингодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №1404/06/13-Н, згідно п.1.1. Загальних умов Договору фінансового лізингу (Додаток №3 до Договору) Лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язався придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, у тимчасове володіння та користування за плату майно (далі - предмет лізингу), найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Спеціфікації (Додаток №2 до Договору), а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору)

Свої зобов'язання Позивач своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав, зокрема, придбав предмет лізингу, а саме автомобіль СНЕRY Тіggо, 2013 року випуску, № шасі НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_3, № державної реєстрації НОМЕР_4 та передав його у користування Відповідачу на підставі Акту приймання-передачі від 27.06.2013р.

Відповідно до статті 2 Загальних умов Договору, всі платежі за договором Лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати в національній валюті України(гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізінгодавця. Лізингоодержувач зобов'язаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставлення та отримання рахунків Лізінгодавця.

Однак, Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо сплати лізингових платежів, в зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка не була погашена відповідачем добровільно.

30.09.2014р. Позивачем, на адресу Відповідача було направлено рекомендованим листом лист-вимогу вих. №663-УПК щодо сплати заборгованості.

Зазначений лист залишився без відповіді та задоволення.

Умовами пункту 11.2.1. Загальних умов Договору фінансового лізингу, передбачено що Лізингодавець має право достроково, в односторонньому порядку розірвати (відмовитись від цього Договору) та вилучити Предмет лізингу у випадку, коли Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) і/або інший платіж передбачений Договором, та прострочення оплати становить більше 30 (тридцяти) днів з дня настання строку платежу, встановленого графіком платежів або загальними умовами.

Згідно з умовами п. 11.6. Договору датою розірвання Договору є дата фактичної передачі Предмета лізингу Лізингоодержувачем Лізингодателю або дата вилучення Предмета лізингу.

Таким чином. Договір фінансового лізингу №1404/06/13-Н вважається розірваним з 19.12.2014р., про що свідчить підписаний Сторонами Акт повернення майна з фінансового лізингу за Договором фінансового лізингу №1404/06/13-Н від 18.06.2013р.

Відповідно до п. 11.8. Загальних умов Договору, вилучення Предмету лізингу, припинення (відмова від Договору), не звільняє Лізингоодержувача від сплати всіх нарахованих та несплачених платежів згідно з Договором, а також несплачених лізингових платежів згідно з графіком платежів, в тому числі несплаченої суми штрафних санкцій та відшкодування завданих збитків, в тому числі витрат, пов'язаних з вилученням Предмета лізингу.

Враховуючи вищевикладене, порушивши умови Договору фінансового лізингу і взяті на себе зобов'язання, не сплативши Позивачу передбачені лізингові платежі згідно Договору фінансового лізингу за період з 28.01.2014р. по 19.12.2014р. (дата розірвання договору) Відповідач має заборгованість перед Позивачем зі сплати лізингових платежів згідно Договору фінансового лізингу у розмірі 38437,71грн.

Умовами пункту 7.1.1. Загальних умов Договору сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, Лізингоодержувач повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

У зв'язку із простроченням виконання зобов'язань по сплаті лізингових платежів за період дії всього Договору була нарахована пеня у розмірі 3891,19грн. з урахуванням умов ст. 232 Господарського кодексу України.

Умовами пункту 7.1.2. Загальних умов Договору фінансового лізингу сторони передбачили що у разі несвоєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, крім пені, передбаченої п. 7.1.1. Договору, Лізингоодержувач оплачує штраф в залежності від терміну заборгованості: при затримці платежу від 2 до 10 днів - у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості, від 11 до 20 днів - 10% від суми простроченої заборгованості, понад 20 днів -15% від суми простроченої заборгованості.

У зв'язку із простроченням виконання зобов'язань по сплаті лізингових платежів за період всього Договору було нараховано штраф у розмірі 5422,62грн.

Враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 55764,55грн., а саме : заборгованості зі сплати лізингових платежів згідно договору фінансового лізингу у розмірі 38437,71грн., пені у розмірі 3891,19грн., штрафу у розмірі 5422,62грн., 3%річних у розмірі 803,02грн. та індексу інфляції у розмірі 7210,01грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій -це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ст.612 ЦК України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 806 Цивільного кодексу України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами ст.2 Закону України "Про фінансовий лізинг", відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України (435-15) про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відносини, що виникають у разі набуття права господарського відання на предмет договору лізингу, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин, що виникають у разі набуття права власності на предмет договору лізингу, крім права розпорядження предметом лізингу.

Умовами ст.3 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що предметом договору лізингу (далі - предмет лізингу) може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Не можуть бути предметом лізингу земельні ділянки та інші природні об'єкти, єдині майнові комплекси підприємств та їх відокремлені структурні підрозділи (філії, цехи, дільниці). Майно, що перебуває в державній або комунальній власності та щодо якого відсутня заборона передачі в користування та/або володіння, може бути передано в лізинг у порядку, встановленому цим Законом.

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу. У зв'язку із цим лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченні дії договору.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізінг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Частиною другою статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем позивачу було повернуто об`єкту лізингу, що підтверджується підписаним Сторонами Актом від 19.12.2014р. повернення майна з фінансового лізингу за Договором фінансового лізингу №1404/06/13-Н від 18.06.2013р.

При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості, приведеного позивачем Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" в позовній заяві, відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 - в порушення приписів закону та договору фінансового лізингу №1404/06/13-Н від 18.06.2013р., договірні зобов'язання щодо оплати за період з 28.01.2014р. по 19.12.2014р. (дата розірвання договору) не виконані, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість зі сплати лізингових платежів згідно договору фінансового лізингу у розмірі 38437,71грн., яка залишилась несплаченою.

Так, судом встановлено наявність невиконання відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 своїх договірних зобов'язань за договором фінансового лізингу №1404/06/13-Н від 18.06.2013р., існування заборгованості, у зв'язку з чим, враховуючи приписи законодавства, господарський суд вважає цілком обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 заборгованості зі сплати лізингових платежів згідно договору фінансового лізингу у розмірі 38437,71грн., підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає судом задоволенню в повній мірі.

Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 3891,19грн.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 цього кодексу є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Пунктом 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий розрахунок пені, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 3891,19грн.

Крім того позивачем заявлено до стягнення позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 5422,62грн.

Умовами пункту 7.1.2. Загальних умов Договору фінансового лізингу сторони передбачили що у разі несвоєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, крім пені, передбаченої п. 7.1.1. Договору, Лізингоодержувач оплачує штраф в залежності від терміну заборгованості: при затримці платежу від 2 до 10 днів - у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості, від 11 до 20 днів - 10% від суми простроченої заборгованості, понад 20 днів -15% від суми простроченої заборгованості.

Оскільки судом встановлено наявність порушення відповідачем умов договору, та простроченням відповідачем виконання зобов'язань по сплаті лізингових платежів, а пунктом 7.1.2. Загальних умов Договору фінансового лізингу сторони передбачили сплату штрафу, то суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу у сумі 5422,62грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача та 3%річних у розмірі 803,02грн. та індексу інфляції у розмірі 7210,01грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 по оплаті, та перевіривши наданий розрахунок трьох процентів річних та індексу інфляції, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок 3%річних та індексу інфляції, здійснений належним чином, у зв'язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення 3%річних у розмірі 803,02грн. та індексу інфляції у розмірі 7210,01грн. підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку сум заявлених до стягнення, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 55764,55грн., а саме : заборгованості зі сплати лізингових платежів згідно договору фінансового лізингу у розмірі 38437,71грн., пені у розмірі 3891,19грн., штрафу у розмірі 5422,62грн., 3%річних у розмірі 803,02грн. та індексу інфляції у розмірі 7210,01грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають судом задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору на суму 1827грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГОВИЙ ФОНД" (04205, м.Київ, пр.-т Оболонський, 35-А, оф.301, п/р№1644 в Філії «Київ сіті» ПАТ К «ПРИВАТБАНК» МФО 380775, ) заборгованість зі сплати лізингових платежів згідно договору фінансового лізингу у розмірі 38437(тридцять вісім тисяч чотириста тридцять сім)грн.71коп., пеню у розмірі 3891(три тисячі вісімсот дев'яносто одну)грн.19коп., штраф у розмірі 5422(п'ять тисяч чотириста двадцять дві)грн.62коп., 3%річних у розмірі 803(вісімсот три)грн.02коп., індекс інфляції у розмірі 7210(сім тисяч двісті десять)грн.01коп., витрати по сплаті судового збору на суму 1827(одну тисячу вісімсот двадцять сім )грн.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.05.2015р.

Суддя С.Ф. Гут