ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 рокуСправа № 912/787/15-г
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Поліщук Г.Б. розглянув матеріали справи № 912/787/15-г від 04.03.2015

за позовом Прокурора Долинського району Кіровоградської області

до Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району Кіровоградської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Гриневича Віктора Миколайовича

про визнання незаконним та скасування рішення

за участю представників сторін:

від прокуратури - Кроловецька О.С., службове посвідчення № 026482 від 23.05.2014;

від відповідача - Сааді Р.М., довіреність № б/н від 17.04.2015;

від третьої особи - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Прокурор Долинського району Кіровоградської області звернувся до господарського суду з позовом до відповідачів: Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району Кіровоградської області та громадянина Гриневича Віктора Миколайовича про визнання незаконними та скасування:

рішення 25-ї сесії шостого скликання Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району №31 від 07.11.2013 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства Гриневичу В.М.";

рішення 29-ї сесії шостого скликання Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району №15 від 25.03.2014 "Про внесення змін до рішення сесії сільської ради від 07.11.2013 №31 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства Гриневичу В.М.";

зобов'язання відповідача, Гриневича Віктора Миколайовича, звільнити земельну ділянку загальною площею 10,45 га ріллі вартістю 206328,30грн. (двісті шість тисяч триста двадцять вісім гривень 30 копійок), що розташована на території Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району Кіровоградської області, яка надана йому у користування відповідно до рішення 25-ї сесії шостого скликання Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району №31 від 07.11.2013 та повернути її у власність Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

В якості підстав поданого позову прокурором визначено передачу спірної земельної ділянки в користування без проведення земельних торгів (аукціонів) та неврахування відповідачем при прийнятті оспорюваних рішень особливостей надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства згідно із Законом України "Про фермерське господарство".

Ухвалою господарського суду від 04.03.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі.

20.03.2015 прокурором Долинського району Кіровоградської області подано заяву про відмову від позовних вимог до відповідача-2 - Гриневича Віктора Миколайовича про зобов'язання звільнити земельну ділянку загальною площею 10,45 га ріллі вартістю 206328,30грн. (двісті шість тисяч триста двадцять вісім гривень 30 копійок), що розташована на території Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району Кіровоградської області, яка надана йому у користування відповідно до рішення 25-ї сесії шостого скликання Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району №31 від 07.11.2013 та повернути її у власність Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

В іншій частині позовні вимоги залишено без змін.

Ухвалою господарського суду від 26.03.2015 прийнято відмову прокурора від позовних вимог до гр. Гриневича Віктора Миколайовича та припинено провадження у справі в цій частині.

Вказаною ухвалою гр. Гриневича Віктора Миколайовича залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідач у відзиві на позов (а.с. 41) позовні вимоги заперечив, зазначивши що гр. Гриневич В.М. має досвід роботи у сільському господарстві з 2009 року, працює заступником директора ТОВ "Перемога", яке є сільськогосподарським підприємством і займається вирощуванням сільськогосподарської продукції.

Оцінивши підстави позову, наведені прокурором та матеріали справи в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Рішенням двадцять п'ятої сесії Новогригорівської Другої сільської ради шостого скликання №31 від 07.11.2013 надано дозвіл громадянину Гриневичу В.М. на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 10 років загальною площею 10,4504 га ріллі для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району.

Громадянину Гриневичу В.М. доручено замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду. Після погодження з відповідними службами подати проект землеустрою до сільської ради на затвердження.

Рішенням двадцять дев'ятої сесії Новогригорівської Другої сільської ради шостого скликання від 25.03.2014 №15 внесено зміни та доповнення до рішення сесії сільської ради від 07.11.2013 №31 та викладено пункт перший в такій редакції: "Надати дозвіл громадянину Гриневичу В.М. на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду із зміною цільового призначення терміном на 10 років загальною площею 10,4504 га ріллі, кадастровий номер :02:000:1035 для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Новоригорівської Другої сільської ради Долинського району".

Крім того, після другого пункту доповнено рішення двома пунктами наступного змісту: "Дозволити Гриневичу В.М. на період виготовлення технічної документації використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням відповідно до технічної документації сільської ради з моменту прийняття даного рішення про внесення зазначених змін, після укладення договору оренди земельної ділянки та реєстрації його в Новогригорівській сільській раді. Вважати договір оренди земельної ділянки, укладений між Гриневичем В.М. та сільським головою затвердженим даним рішенням сесії".

Вказані рішення і є предметом оскарження у даній справі.

Згідно зі статтею 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка площею 10,4504 га, щодо якої спірними рішеннями відповідача надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, належить Новогригорівській Другій сільській раді на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №939992 від 05.11.2012.

У відповідності до ст.12 Земельного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

За приписами ч.3 ст.22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Частина 1 ст. 83 Земельного кодексу України визначає, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Згідно з ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду визначений статтею 124 Земельного кодексу України, у відповідності до якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Статтею 7 Закону України "Про фермерське господарство" визначений порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, а саме: для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств.

Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону.

Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Рішення суду про задоволення позову є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), видачі документа, що посвідчує право власності або укладання договору оренди. Відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться після збирання врожаю на цій ділянці попереднім землекористувачем.

Громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Це положення не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Земельні ділянки, розмір яких перевищує розмір, встановлений у частині 5 цієї статті, передаються громадянам у приватну власність для ведення фермерського господарства на підставі цивільно-правових угод.

Земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Таким чином, Новогригорівська Друга Сільська рада, приймаючи оспорювані рішення, діяла в межах власної компетенції, в той час як твердження прокурора про необхідність проведення земельних торгів (аукціонів) при передачі в користування земельних ділянок для ведення фермерського господарства є безпідставними з огляду на наведені вище приписи законодавства.

За висновком прокурора однією з підставою для визнання недійсним та скасування оспорюваних рішень відповідача є відсутність у заяві гр. Гриневича В.М. даних про кількість членів фермерського господарства, наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, відсутність обґрунтування розмірів земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, а також те, що до заяви не додано документів, які б підтверджували досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Господарський суд не погоджується з позицією прокурора, що дані обставини можуть бути підставою для визнання недійсними та скасування рішень відповідача, оскільки Закон України "Про фермерське господарство" не передбачає підстав для відмови громадянам у прийнятті заяви про надання в оренду земельної ділянки для створення фермерського господарства у зв'язку з недотриманням правил, передбачених частиною 1 статті 7 цього Закону.

Подані до суду докази свідчать про достатній досвід роботи гр. Гриневича В.М. у сільському господарстві (а.с. 42-55).

При цьому, господарський суд звертає увагу на те, що, оспорюваними рішеннями Новогригорівської Другої сільської ради Долинського району гр. Гриневичу В.М. надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, а не вирішено питання надання в оренду земельної ділянки комунальної власності з метою ведення фермерського господарства.

Отже, посилання прокурора на порушення відповідачем при прийнятті спірних наказів частин 1, 7 статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" та твердження прокурора, наведені у поясненнях від 05.05.2015, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки за даними рішеннями гр. Гриневичу В.М. надано дозвіл лише на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, а не на передачу земельних ділянок в оренду.

Крім того, норми Закону України "Про фермерське господарство" не передбачають підстав для відмови громадянам у прийнятті заяви про надання земельної ділянки для створення фермерського господарства у зв'язку з недотриманням правил, передбачених частиною 1 статті 7 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Але всупереч даній нормі процесуального закону прокурором не доведено господарському суду обставин, що слугували б підставою задоволення позову.

Враховуючи наведене господарський суд дійшов висновку, що позов прокурора не підлягає задоволенню.

Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, а позивачем у справі є прокурор, судовий збір відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України та пункту 4.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 (з подальшими змінами і доповненнями) в доход Державного бюджету України не стягується.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 08.05.2015.

Суддя Г.Б. Поліщук