РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2015Справа №910/3264/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району»

про стягнення 20 192, 67 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Славський М.Г.

від відповідача: Стукалова Г.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району» про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 20 192, 67 грн. Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, у зв'язку з чим у нього вникло право регресної вимоги до відповідальної особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 р. порушено провадження у справі № 910/3264/15-г призначено до розгляду у судовому засіданні на 16.03.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення тим, що обов'язок вжиття заходів щодо уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов'язаних з технічним станом будинків та їх інженерним обладнанням, покладено на виконавця житлово-комунальних послуг, в той час як Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Шевченківського району» є тільки балансоутримувачем будинку.

Також відповідач позивач подав письмові пояснення по справі, у яких зазначає, що надання послуг з прибирання будинків та прибудинкових територій покладається на обслуговуючу організацію - Комунальне підприємство «ЖЕК «Дегтярівська» відповідно до технічного завдання договору № 114/1 від 01.09.2009 р. .

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 29.04.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2006 р. між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий альянс», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», та Малютою Тетяною Анатоліївною укладено договір страхування наземного транспорту № МА 032251/05АК, за яким застраховано автомобіль «Kia Rio», державний номер АВ0797АН, з терміном дії до 14.09.2012 р.

24.01.2012 р. в місті Києві по пр. Перемоги, 80-57 внаслідок падіння великих шматків льоду з даху будинку було пошкоджено автомобіля «Kia Rio», державний номер АВ0797АН,

Відповідно до висновку спеціаліста № 027/12 від 30.01.2012 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Kia Rio», державний номер АВ0797АН внаслідок падіння снігу складає 20 192, 67 грн.

Відповідно до страхового акту № 2012/U/ОМОD00137/UIA1091 від 10.02.2012 р. належна до виплати сума страхового відшкодування становить 20 192, 67 грн.

Як вбачається з платіжного доручення № 541 від 14.02.2012 р. та відомості виплат № 24 від 14.02.2012 р. позивачем здійснено виплату страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля «Kia Rio», державний номер АВ0797АН.

Відповідно до листа Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 109/02/31-7656 від 13.11.2014 р. будинок по пр. Перемоги, 80-57 у місті Києві закріплено за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району».

09.04.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» укладено договір доручення № 090414, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» зобов'язалось за дорученням позивача надати послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників позивача.

08.12.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» звернулось до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району» з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу у зв'язку з виплатою страхового відшкодування власнику «Kia Rio», державний номер АВ0797АН у розмірі 20 192, 67 грн.

Відповідно до листа Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 109/02/31-7656 від 13.11.2014 р. будинок по пр. Перемоги, 80-57 у місті Києві закріплено за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району».

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» зазначає, що у зв'язку з тим, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля власнику «Kia Rio», державний номер АВ0797АН позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду, у зв'язку чим просить стягнути фактично понесені витрати з балансоутримувача будинку по пр. Перемоги, 80-57 у місті Києві - Комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району».

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Положеннями ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В той же час, загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, наявність порушення з боку цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між вчиненими порушеннями і збитками. Збитки є наслідком, а допущення порушення причиною.

Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв'язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Розглядаючи даний спір по суті, судом встановлено, що 01.09.2009 р. між Комунальним підприємством "Керуюча дирекція" Шевченківської районної у місті Києві ради та Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна контора «Дегтярівська» Шевченківської районної у місті Києві ради укладено договір № 114/11 на утримання житлових будинків, споруд, об'єктів благоустрою і прибудинкових територій.

Як вбачається з п. 62 додатку № 1 до вказаного договору, будинок по пр. Перемоги, 80/57 у місті Києві перебуває на обслуговуванні Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора «Дегтярівська» Шевченківської районної у місті Києві ради.

01.02.2012 р. між Комунальним підприємством "Керуюча дирекція" Шевченківської районної у місті Києві ради та Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна контора «Дегтярівська» Шевченківської районної у місті Києві ради укладено договір № 13/9, за умовами якого Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора «Дегтярівська» Шевченківської районної у місті Києві ради зобов'язалось у 2012 році надавати послуги з прибирання житлових будинків та прибудинкової території.

Відповідно до технічного завдання (додаток 2 до договору № 13/9 від 01.02.2012 р.) до обов'язків Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора «Дегтярівська» Шевченківської районної у місті Києві ради віднесено в тому числі прибирання снігу.

Відповідно до п. 2.2. договору від 01.09.2009 р. до обов'язків Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора «Дегтярівська» Шевченківської районної у місті Києві віднесено забезпечення якісного утримання житлових будинків, споруд, об'єктів благоустрою і прибудинкових територій відповідно до вимог законодавства, нормативних документів та умов договору, а також їх безпечної експлуатації.

Відповідно до додатку № 2 до переліку робіт з утримання житлових будинків та прибудинкової території належить в тому числі прибирання підвалів, технічних поверхів та покрівель, а також прибирання та вивезення снігу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач зобов'язаний укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна; утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); вести бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність відповідно до законодавства; забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі

В той же час, суд звертає увагу, що закон не містить вимог щодо здійснення експлуатації та утримання майна безпосередньо балансоутримувачем, а встановлює лише обов'язок останнього забезпечити таке утримання, а відтак - уклавши договір № 114/11 від 01.09.2009 р. відповідачем дотримано обов'язку по забезпеченню належної експлуатації та утримання майна, що перебуває на балансі підприємства відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до п. 1.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17.05.2005 р. утримання житлового фонду передбачає виконання робіт, передбачених наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 № 150 "Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд".

Відповідно до п. 2.3.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17.05.2005 р. склад робіт з технічного обслуговування жилих будинків і терміни їх виконання відображаються в плані-графіку, що складається виконавцем послуг на тиждень, місяць і рік.

Слід відзначити, що Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17.05.2005 р. водовідвід та очищення дахів від снігу віднесено до технічного обслуговування і ремонту будівельних конструкцій.

Між тим, доказів порушення відповідачем вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17.05.2005 р. щодо обслуговування будинку по пр. Перемоги, 80-57 у місті Києві суду не надано.

Крім того, в матеріалах справи міститься факсограма Комунального підприємства «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у місті Києві ради від 24.01.2012 р., адресована в тому числі і Комунальному підприємству "Житлово-експлуатаційна контора «Дегтярівська» Шевченківської районної у місті Києві ради про забезпечення безпеки пересування мешканців та пішоходів біля будинків та до кінця дня 25.01.2012 р. здійснити очистку від снігу та на леді на всю ширину тротуарів, розчистку дворів та між квартальних проїздів від снігу.

Документально підтверджених відомостей щодо фактичного вжиття вказаних заходів матеріали справи не містять.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що очищення покрівлі будинку по пр. Перемоги, 80-57 у місті Києві покладено на Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора «Дегтярівська» Шевченківської районної у місті Києві ради на підставі договору № 13/9 від 01.02.2012 р. та договору № 114/11 від 01.09.2009 р. на утримання житлових будинків, споруд, об'єктів благоустрою і прибудинкових територій, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що пошкодження автомобіля «Kia Rio», державний номер АВ0797АН внаслідок падіння льоду з даху будинку по пр. Перемоги, 80-57 у місті Києві сталось саме з вини Комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району».

Водночас, суд відзначає, що відповідно до Правил паркування транспортних засобів у місті Києві», затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 р. № 1051/1051 паркування транспортних засобів - тимчасова стоянка транспортних засобів у відведених або спеціально обладнаних місцях для паркування автотранспорту без відповідальності за збереження транспортного засобу або з такою відповідальністю, якщо можливе оснащення місць для паркування необхідним обладнанням.

Спеціально обладнаними місцями, відповідно до Правил паркування транспортних засобів у місті Києві», затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 р. № 1051/1051 є це місця для паркування транспортних засобів, розміщені на проїжджій частині доріг чи за її межами, визначені відповідними дорожніми знаками, можуть мати дорожню розмітку, можуть бути оснащені спеціальними пристроями для контролю часу і способу паркування, сплати збору і послуг паркування, необхідним технічним обладнанням для запобігання викраденню транспортних засобів (огорожею, в'їзними та виїзними бар'єрами, шлагбаумами, приміщеннями для охоронців тощо).

Однак, суд відзначає, що матеріали справи не містять документально підтверджених відомостей, що автомобіля «Kia Rio», державний номер АВ0797АН знаходився у спеціально обладнаному місці для паркування автотранспорту.

Відтак, враховуючи недоведеність допущеного порушення з боку Комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району», а також причинного зв'язку між діями/бездіяльністю останнього та завданою шкодою автомобілю застрахованому позивачем, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача та відмову у задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 05.05.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.