РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015Справа №910/5005/15-г

За позовом Товариства з обмежено відповідальністю «Веталон»

до Державного підприємства «Конярство України»

про стягнення 581 576,78 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Жученко І.Ю. (представник за довіреністю від 16.02.2015р.);

від відповідача: не з'явились.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Веталон» (надалі також - позивач) звенулось до суду з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства «Конярство України» (надалі також - відповідач) суми в розмірі 581 576,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з укладенням позивачем договору №7З про відступлення права вимоги від 20.05.2014р. до нього перейшло право вимоги до відповідача за грошовими зобов'язаннями, що виникли на підставі Біржового договору №22 Запорізької товарної біржі «Гілея» від 16.05.2012р., а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 581 576,78 грн.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що у видаткових накладних на отримання товару відсутні прізвище, ім'я та по-батькові отримувача, відсутня дата та номер довіреності отримувача. Таким чином, накладні не є належним чином оформленими та не є доказом в справі.

Ухвалою від 05.03.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, їй присвоєно №910/5005/15-г та розгляд справи призначено на 07.04.2015р.

В судовому засіданні 07.04.2015р. в справі було оголошено відкладення до 21.04.2015р. у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання.

В судовому заіданні 21.04.2015р. розгляд справи було відкладено до 12.05.2015р. та продовжено строк розгляду справи на 15 днів у відповідності до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України терміном до 18.05.2015р. включно.

В судове засідання 12.05.2015р. представник від відповідач не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

В судове засідання 12.05.2015р. від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофармахім».

Клопотання обґрунтоване тим, що Договір №7З про відступлення права вимоги від 20.05.2014р. був укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофармахім» та позивачем.

Судом було поставлено на обговорення в судовому засіданні вирішення вказаного клопотання.

Представник позивача, присутній в судовому засіданні 12.05.2015р., заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Відповідно до частини першої статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини, якими відповідач обгрунтовував своє клопотання, суд ухвалив відмовити в залученні до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофармахім», оскільки рішення в даній справі не вплине на його права та обов'язки.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006р., у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 12 травня 2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2012р. між відповідачем (покупець за Біржовим договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофармахім» (продавець за Біржовим договором) було укладено Біржовий договір №22 Запорізької товарної біржі «Гілея» (надалі - Біржовий договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується поставити, а відповідач прийняти і оплатити згідно умов цього договору насіння сільськогосподарських культур (надалі - товар), код товару 01.11.1, за номенклатурою зазначеною в Біржовому договорі.

Згідно пункту 1.2. Біржового Договору обсяги закупівлі можуть бути зменшені за домовленістю сторін.

У пункті 3.3. Біржового Договору зазначена форма оплати: оплата здійснюється в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на відповідні банківські рахунки.

Поставка вважається здійсненою в момент підписання Сторонами акту приймання-передачі біржового товару на базисі поставки відповідно до умов цього Договору (п. 4.4 Біржового Договору).

За умовами п. 5.1 Біржового Договору оплата вартості товару за договором здійснюється покупцем на підставі рахунку на оплату товару, виставленого продавцем до 01.12.2012р. Допускається здійснення поетапної оплати.

Цей договір набуває чинності та вважається укладеним з моменту його реєстрації на біржі і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. (п. 10.1. Біржового договору).

На виконання умов Біржового Договору постачальником було поставлено покупцю товар на суму 581 576,78 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями видаткових накладних №1312 від 16.05.2012р. на суму 538 208,00 грн. та №1310 від 16.05.2012р. на суму 43 368,78 грн.

Товар відповідачем отримано за довіреностями №184 від 16.05.2012р. та №164 від 16.05.2012р., копії яких містяться в матеріалах справи.

20.05.2014р. між позивачем (новий кредитор) та ТОВ "Агрофармахім" (первісний кредитор) було укладено Договір №7З про відступлення права вимоги (надалі - Договір відступлення), у відповідності до п. 1.1. якого первісний кредитор передає, а позивач приймає на себе право вимоги до відповідача, що належить первісному кредиторові на підставі наступних документів: Біржовий договір №22 від 16.05.2012р., видаткова накладна №1310 від 16.05.2012р., видаткова накладна №1312 від 16.05.2012р., податкова накладна №311 від 16.05.2012р., податкова накладна №310 від 16.05.2012р., довіреність на отримання ТМЦ №184 від 16.05.2012р., довіреність на отримання ТМЦ №164 від 16.05.2012р.

У відповідності до п. 1.2. Договору відступлення позивач одержує право замість первісного кредитора вимагати від відповідча (боржника) належного виконання його зобов'язання, а саме, сплати заборгованості по Біржовому договору в сумі 581 576,78 грн.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. (п. 5.1. Договору відступлення).

Актом приймання-передавання від 20.05.2014р. первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв документацію на підтвердження права вимоги до відповідача у розмірі 581 576,78 грн.

21.11.2014р. позивач звернувся до відповідача із повідомленням та вимогою №2 від 14.11.2014р., в якій просив відповідача сплатити заборгованість за поставлений згідно Біржового договору товар протягом 7 днів з дня отримання даної вимоги.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання по оплаті поставленого товару на загальну суму у розмірі 581 576,78 грн.

Укладений сторонами Біржовий договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Біржовий Ддоговір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріалами справи (видатковими накладними №1312 від 16.05.2012р. та №131 від 16.05.2012р.) підтверджується здійснення продавцем поставки товару покупцю загальною вартістю 581 576,78 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Зі змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України вбачається, що покупець зобов'язаний оплатити повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Тобто, термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу, чітко встановлений вищезазначеною спеціальною нормою права - покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Аналогічні висновки щодо строку виконання грошового зобов'язання зі змісту ст. 692 Цивільного кодексу України містяться в постанові Вищого господарського суду України від 28.2.2012 р. у справі №5002-8/481-2011 та Інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 р.

Біржовим договором не було встановлено строку відстрочення оплати грошового зобов'язання, а тому з урахуванням положень ст.ст. 530, 692 Цивільного кодексу України відповідач був зобов'язаний розрахуватися за поставлений товар на наступний день після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження виконання свого грошового зобов'язання з оплати поставленого згідно Біржового договору товару, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність у покупця заборгованість перед постачальником у розмірі 581 576,78 грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено можливість кредитора у зобов'язанні передати свої права іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість вчинення правочину щодо заміни кредитора у зобов'язанні у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Як вже зазначалось вище, 20.05.2014р. між позивачем та ТОВ "Агрофармахім" (первісним кредитором) було укладено Договір відступлення.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача сплатити заборгованість за Біржовим договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цього права.

21.11.2014р. позивач звернувся до відповідача із вимогою №92 від 14.11.2014р., в якій просив сплатити останнього заборгованість за отриманий згідно Біржового договору товар, протягом 7 днів з дня отримання даної вимоги.

З матеріалів справи (з опису вкладення до цінного листа від 21.11.2014р. та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №360) вбачається, що відповідачем отримано вказану вимогу про сплату заборгованості 24.11.2014р.

Відтак, суд, керуючись ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, приходить до висновку, що строк виконання зобов'язання відповідача зі сплати позивачу заборгованості у розмірі 581 576,78 грн., на дату розгляду справи, настав.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 581 576,78 грн. за поставлений товар.

Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано. Окрім того, доводи відповідача наведені у відзиві повністю спростовуюься матеріалами справи та наявними в ній доказами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги в справі №910/5005/15-г про стягнення з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «Веталон» заборгованості у розмірі 581 576,78 грн. є обгрнутованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 631,55 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Конярство України» (; адреса: 01001, місто Київ, вулиця Б.Грінченка, будинок 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веталон» (; адреса: 49064, місто Дніпропетровськ, вулиця Камчатська, 26, квартира 3) 581 576,78 грн. (п'ятсот всімдесят одна тисяча п'ятсот сімдесят шість гривень 78 копійок) основного боргу та 11 631,55 грн. (одинадцять тисяч шістсот тридцять одна гривна 55 копійок) судових витрат.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.05.2015р.

Суддя С.М. Морозов