ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р.Справа № 915/2045/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Ліпчанської Н.В.

Суддів Лисенко В.А., Ярош А.І.

При секретарі судового засідання Молодові В.С.

За участю представників сторін:

Від позивача - Єгоров В.С., за довіреністю № 14-137 від 13.05.2014 р.;

Від відповідача - Іщенко Н.С., за довіреністю № 8677/Юр від 25.12.2014 р.

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна кампанія „Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Миколаївської області від 05.03.2015 р.

по справі № 915/2045/14

за позовом Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна кампанія „Нафтогаз України"

до Обласного комунального підприємства „Миколаївоблтеплоенерго"

про стягнення 2 321 858,96 грн.,

Встановив:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Далі - ПАТ „НАК „Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Обласного комунального підприємства „Миколаївоблтеплоенерго" (Далі - ОКП „Миколаївоблтеплоенерго"), в якому просить стягнути з останнього заборгованість за договором в сумі 2 321 858,96 грн., з яких 1 052 906,48 грн. основного боргу, 493 545,20 грн. пені, 105 403,23 грн. трьох відсотків річних та 670 004,05 грн інфляційних витрат (а.с. 2 - 5).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ „НАК „Нафтогаз України" вказує на те, що 28.12.2012 р. між ним та ОКП „Миколаївоблтеплоенерго" було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 13/2534-БО-22 (Далі - Договір), згідно п. 1.1 якого позивач зобов'язався поставити відповідачу у 2013 р. природний газ, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору (а.с. 19 - 24).

Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 -го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору ПАТ „НАК „Нафтогаз України" поставив, а ОКП „Миколаївоблтеплоенерго" прийняв протягом січня-грудня 2013 р. природний газ на загальну суму 61 913 690,16 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому - передачі природного газу (а.с. 28 - 39).

Відповідач в порушення умов договору за поставлений природний газ в повному обсязі не розрахувався, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 1 052 906,48 грн.

З огляду на зазначене ПАТ „НАК „Нафтогаз України" і звернувся до господарського суду Миколаївської області із позовом про стягнення основного боргу, пені, 3 % річних та інфляційних витрат на загальну суму 2 321 858,96 грн.

23.01.2015 р. ОКП „Миколаївоблтеплоенерго" надало відзив на позов, в якому визнає основний борг в сумі 1 052 906,48 грн., проте зазначає, що ПАТ „НАК „Нафтогаз України" невірно проведено нарахування інфляції, пені та 3% річних, зокрема не було враховано вихідні, коли на цей день випадав термін сплати (а.с. 69 - 74).

Крім того, відповідач вказав, що позивач нараховував інфляцію на інфляцію, а також нараховував інфляцію не на повний місяць, у зв'язку з чим ОКП „Миколаївоблтеплоенерго" надав свій контр розрахунок штрафних та фінансових санкцій.

Також, ОКП „Миколаївоблтеплоенерго" заявив клопотання про зменшення розміру пені, вказуючи на невідповідність тарифів на теплову енергію, що постачалась населенню та бюджетним організаціям, скрутним становищем підприємства, яке зумовлено низькою платоспроможністю населення, державних організацій та установ, несвоєчасним відшкодуванням Державою дійсних затрат підприємства на виробництво теплової енергії.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 05 березня 2015 року (Суддя - Васильєва Л.І.) позов було задоволено частково. Суд стягнув з ОКП „Миколаївоблтеплоенерго" на користь ПАТ „НАК „Нафтогаз України" 1 052 906,48 грн. основного боргу, 250 000,00 грн. пені, 584 694,43 грн. інфляційних витрат, 80 195,14 грн. 3% річних, 43 900,75 грн. судового збору (а.с. 135 - 136).

Мотивуючи дане рішення місцевий господарський суд, посилаючись на норми ст.ст. 525, 526, 551, 625, 629, 655 Цивільного Кодексу України, ст. 233 Господарського Кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального Кодексу України, дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Місцевий господарський суд зазначив, що ПАТ „НАК „Нафтогаз України" при нарахуванні штрафних та фінансових санкцій не було враховано вихідні, коли на цей день випадав термін сплати. Крім того, при розрахунку інфляційних позивачем борг за наступний період збільшувався на суму інфляції за попередній період, що призвело до неправомірного збільшення нарахованих сум інфляції.

Суд першої інстанції зробив власний розрахунок, згідно якого сума інфляційних втрат фактично становить 584 694,43 грн., 3% річних - 80 195,14 грн. та пені - 477 241,69 грн.

Крім того, суд частково задовольнив клопотання ОКП „Миколаївоблтеплоенерго" щодо зменшення розміру стягуваної пені, виходячи з того, що зобов'язання щодо погашення боргу відповідачем виконано більше ніж на 98%, борг за договором виник у зв'язку з невідповідністю тарифів на теплову енергію, що постачалась населенню та бюджетним організаціям, виникнення боргу було зумовлено несвоєчасним відшкодуванням Державою дійсних затрат підприємства на виробництво теплової енергії, зважаючи на скрутне становище підприємства, яке зумовлено низькою платоспроможністю населення, державних організацій та установ.

Зважаючи на матеріальний стан позивача та на той факт, що останнім не доведено, що несплата відповідачем боргу стала причиною його збитків, місцевий господарський суд зменшив розмір належних до сплати штрафних санкцій та стягнув з відповідача пеню в сумі 250 000,00 грн.

Не погоджуючись із винесеним рішенням місцевого господарського суду, ПАТ „НАК „Нафтогаз України" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати частково в частині відмови щодо стягнення пені у розмірі 243 545,20 грн. В іншій частині скаржник просить залишити рішення першої інстанції без змін.

ПАТ „НАК „Нафтогаз України" вказуючи на важкий стан підприємства; його особливий економічний та соціальний статус; те, що відповідачем не надано жодних належних доказів винятковості обставин; те, що судом не надано належної оцінки майнового стану сторін та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання та поведінки винної сторони, порушення норм матеріального та процесуального права, зазначає, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині зменшення пені.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 28.12.2012 р. між сторонами у справі було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 13/2534-БО-22.

Приписами статтей 525, 526, 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно пунктів 1, 2 ст. 193 Господарського Кодексу України:

1. Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

2. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно пункту 7.2 Договору сторонами погоджено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п. 3 ст. 83 ГПК України, господарському суду надано право при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене судова колегія не погоджується із твердженнями скаржника щодо порушення господарським судом вимог ст. 219 Господарського Кодексу України, оскільки місцевий господарський суд при прийнятті рішення жодним чином не вказував на те, що зі сторони позивача були вчинені неправомірні дії по виконанню зобов'язань за поставками природного газу, а також врахував ступінь виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати боргу більш ніж на 98 %, матеріальний стан ПАТ „НАК „Нафтогаз України", зазначивши, що останнім не доведено, що несплата відповідачем боргу стала причиною його збитків.

Крім того, суд першої інстанції частково задовольнив клопотання відповідача щодо зменшення пені, стягнувши з ОКП „Миколаївоблтеплоенерго" 250 000,00 грн., замість 50 000 грн., про які клопотав відповідач, а отже господарським судом Миколаївської області була надана належна оцінка майнового стану сторін, інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, та враховано особливий економічний та соціальний статус обох підприємств.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду винесено при повному з'ясуванні та дослідженні всіх обставин справи з правомірним застосуванням норм діючого законодавства, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99; 101-105 ГПК України, суд -

Постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна кампанія „Нафтогаз України" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 05.03.2015 р. у справі № 915/2045/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до ВГСУ.

Повний текст постанови підписано 14.05.2015 р.

Головуючий суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя А.І. Ярош