РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015Справа №910/9785/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
доВідкритого акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта»
провідшкодування шкоди в сумі 24 837,44 грн.

СуддяБорисенко І.І.

Представники:
від позивача - не з'явився;
від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 24 837,44 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Через відділ діловодства суду 14.05.2015р. від Позивача надійшла заява про проведення розгляду справи без участі представника позивача, при цьому на виконання вимог ухвали суду від 20.04.2015р. останній надав витребувані судом документи.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7, корп. «Д».

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача по справі.

На призначене судове засідання 19.05.2015р. представник відповідача не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча про дату та час його проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчить наявний в матеріалах справи оригінал поштового відправлення, з якого слідує, що поштова кореспонденція з ухвалою суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 06.05.2015р.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судового засідання, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Враховуючи встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України строк вирішення спору та зважаючи на те, що суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи, відповідно до статті 75 ГПК України суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.03.2014р. по проспекту Оболонському в м. Києві була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля "Порше", д.р.н. АА1187КТ, яким керувала Скора О.І. та автомобіля «Фольцваген» д.р.н. АА5977КХ.

Причиною ДТП стало те, що водій Скора О.І., керуючи "Порше", д.р.н. АА1187КТ, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Фольцваген» д.р.н. АА5977КХ, чим порушила вимоги п. 31.1 ПДР України. Дані обставини підтверджуються розгорнутою довідкою №9365215 про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Оболонського районного суду м. Києва (справа №756/4451/14-п (3/2089/14)), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольцваген» д.р.н. АА5977КХ (Застрахований автомобіль), який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 13.12.2014р. №28-0199-11-2635.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування від 13.12.2014р. №28-0199-11-2635, страхового акту №ДККА-35525 від 28.03.2014р., позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 25 347,44 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №8322 від 28.03.2014р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "Порше", д.р.н. АА1187КТ, яким керувала Скора О.І., під час експлуатації вказаного автомобіля, і її вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Оболонського районного суду м. Києва (справа №756/4451/14-п (3/2089/14)).

На час скоєння вищевказаної ДТП (13.03.2014р.) цивільно-правова відповідальність Скори О.І. під час експлуатації автомобіля "Порше", д.р.н. АА1187КТ, на законних підставах, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АЕ/2499456 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 510 грн., строк дії полісу з 24.07.2013р. до 23.07.2014р.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АЕ/2499456 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Порше", д.р.н. АА1187КТ, на час спірної ДТП.

Вартість матеріального збитку відповідно до виставленого рахунку-фактура №С4218945 від 25.03.2014р. та акта виконаних робіт №H4218945 від 30.04.2014р. складає 26 096,53 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, є акт виконаних робіт. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжне доручення (інший документ, який підтверджує факт перерахування коштів на відновлювальний ремонт).

Відтак, реальний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля «Фольцваген» д.р.н. АА5977КХ, склав 26 096,53 грн., відповідно до акта виконаних робіт №H4218945 від 30.04.2014р. Факт виплати позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої у ДТП особи, страхового відшкодування в розмірі 25 347,44 грн. суду також доведений (підтверджується платіжним дорученням №8322 від 28.03.2014р.).

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АС/2499456 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (25 347,44 грн.), з урахуванням того, що позивачем відраховано франшизу за полісом №АС/2499456 в сумі 510 грн., тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 24 837,44 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом повністю в заявленій позивачем сумі 24 837,44 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А, ідентифікаційний код 30859524) 24 837 (двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 44 коп. страхового відшкодування, а також 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.05.2015

Суддя І.І. Борисенко