РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015Справа №910/21235/14

За позовом Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елегант-Груп"
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Альба Україна"
про стягнення 2 132 229,96 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Гордієнко І.С. дов. № 116 від 20.03.2015 року)
від відповідачаЛиневич І.Л. (дов. б/н від 05.05.2015 року)
від третьої особине з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 07 травня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство Банк "Київська Русь" (надалі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елегант-Груп" (надалі по тесту - відповідач) про стягнення 1 459 564,97 грн., в тому числі 1 268 189,90 грн. основного боргу, 101 524,28 грн. пені, 13 758,99 грн. 3 % річних, 76 091,40 грн. збитків від інфляції.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Елегант-Груп" умов Договору купівлі-продажу № 48-10 від 04.01.2010 року, право вимоги за яким, як кредитору, передано Публічному акціонерному товариству Банк "Київська Русь" від Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" на підставі Договору відступлення прав вимоги № 70477-20/14-7 від 05.06.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2014 року порушено провадження у справі № 910/21235/14, розгляд справи призначено на 06.11.2014 року.

05.11.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 06.11.2014 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 06.10.2014 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 06.11.2014 року представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору та не заперечив проти поданого клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про його задоволення.

Відповідно до частини 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Розглянувши подане позивачем 06.11.2014 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд прийшов до висновку про його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про залучення до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватного акціонерного товариства "Альба Україна", у відповідності до вимог статті 27 Господарського процесуального кодексу України, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2014 року, суддя Стасюк С.В. залучив до участі у справі № 910/21235/14 у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Альба Україна", розгляд справи було відкладено на 11.12.2014 року, у зв'язку з неявкою відповідача, поданим клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи та залученням до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватного акціонерного товариства "Альба Україна".

10.12.2014 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, відзив на позовну заяву та клопотання про зупинення провадження у справі.У поданому відзиві представник відповідача зазначає, що Договором купівлі-продажу № 48-10 від 04.01.2010 року не передбачено права, обов'язку покупця перераховувати грошові кошти на рахунок будь-яких інших третіх осіб, наявна заборгованість не підтверджена первинними документами, заміна кредитора в договорі відбулася без згоди відповідача і без його повідомлення про це.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання 11.12.2014 року не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи повідомлялися належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 11.12.2014 року представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду та не заперечив проти поданого клопотання про зупинення провадження у справі.

Дослідивши у судовому засіданні 11.12.2014 року клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 910/21235/14 до вирішення справи № 911/5179/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елегант-Груп" до Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" про визнання недійсним Договору відступлення прав вимоги № 70477-20/14-7 від 05.06.2014 року, суд дійшов висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2014 року зупинено провадження у справі № 910/21235/14 до вирішення справи № 911/5179/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елегант-Груп" до Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги № 70477-20/14-7 від 05.06.2014 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 року у справі № 910/21235/14 ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2014 року скасовано, справу передано до Господарського суду міста Києва для розгляду справи по суті

Постановою Вищого господарського суду України касаційну від 06.04.2015 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елегант-Груп" залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 року у справі № 910/21235/14 без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2015 року поновлено провадження у справі № 910/21235/14, розгляд справи призначено на 07.05.2015 року.

06.05.2015 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про розстрочку виконання рішення. В обгрунтування зазначеного клопотання представник відповідача зазначив, що підприємство перебуває в скрунтому фінансовому становищі, у зв`язку з цим просив розстрочити виконання рішення на 24 місяці з з травня 2015 року по квітень 2017 року.

Згідно з пунктом 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Однак, відповідач не надав суду жодних належних доказів щодо неможливості виконання рішення суду.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду.

07.05.2015 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав заяву про збільшення позовних вимог. Відповідно до поданої заяви представник позивача просить стягнути з відповідача 1 262 542,27 грн. основного боргу, 140 526,29 грн. пені, 34 763,15 грн. 3 % річних, 694 398,25 грн. збитків від інфляції.

Враховуючи норми статті 22 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що дана дія не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів суд приймає до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до пункту 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Представник позивача в судовому засіданні 07.05.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

В судовому засіданні 07.05.2015 року представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Елегант-Групп" (покупець) та Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" (продавець) було укладено Договір купівлі-продажу № 48-10 (далі Договір)

Відповідно до пункту 1.1. Договору продавець зобов'язується передавати (поставляти) лікарські засоби та вироби медичного призначення (надалі - товар) у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти відповідно до умов цього договору.

У пункті 2.5. Договору зазначено, що сума даного договору складає загальну суму товару, поставленого відповідно до умов даного договору, і визначається шляхом складення сум товарних партій визначених у видаткових накладних.

Згідно з пунктом 5.1. Договору покупець проводить оплату товару у формі безготівкового рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Пунктом 10.2. Договору закріплено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2010 року. У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 1 місяць до його закінчення, даний договір вважається пролонгованим на наступний і кожний слідуючий календарний рік.

У відповідності до умов Договору продавець у період з 15.04.2014 року до 26.04.2014 року поставив покупцю вироби медичного призначення на суму 1 268 189,90 грн., що підтверджується видатковими накладними (належним чином засвідчені копії наявні в матеріалах справи).

05.06.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" (первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" (новий кредитор) укладено Договір відступлення прав вимоги № 70477-20/14-7 відповідно до пункту 1.1. якого первісний кредитор відступає (продає), а новий кредитор набуває (купує) за 1 268 189,90 (один мільйон двісті шістдесят вісім тисяч сто вісімдесят дев'ять) гривень 90 копійок у порядку та на умовах, визначених цим договором, право вимоги за зобов'язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Елегант-Групп" у сумі 1268189,90 (один мільйон двісті шістдесят вісім тисяч сто вісімдесят дев'ять) гривень 90 копійок, що випливає з Договору купівлі-продажу № 48-10 від 04.01.2010 року, укладеного між боржником та первісним кредитором.

Повідомленням про відступлення права вимоги первісний та новий кредитор повідомили про відступлення права вимоги за зобов'язаннями відповідача в сумі 1 268 189,90 грн. на користь позивача.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач, як новий кредитор за Договором відступлення прав вимоги № 70477-20/14-7 від 05.06.2014 року, звернувся з позовом до відповідача про стягнення з останнього 1 262 542,27 грн. основного боргу, 140 526,29 грн. пені, 34 763,15 грн. 3 % річних, 694 398,25 грн. збитків від інфляції.

У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що Договором купівлі-продажу № 48-10 від 04.01.2010 року не передбачено права, обов'язку покупця перераховувати грошові кошти на рахунок будь-яких інших третіх осіб, наявна заборгованість не підтверджена первинними документами, заміна кредитора в договорі відбулася без згоди відповідача і без його повідомлення про це.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів до нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 Цивільного кодексу України).

Відповідач зазначає, що позивач не мав права вносити зміни у Договір купівлі-продажу № 48-10 від 04.01.2010 року шляхом заміни кредитора у зобов'язанні, відповідач не був повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні.

Відповідно до статті 515 Цивільного кодексу України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Отже доводи відповідача про неможливість заміни кредитора за Договором купівлі-продажу № 48-10 від 04.01.2010 року повністю спростовуються нормами чинного законодавства, оскільки даний договір не відноситься до зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

За приписами статті 518 Цивільного кодексу України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. У разі, коли боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Це положення є засобом охорони майнових інтересів боржника у разі зміни кредитора у зобов'язанні, яка може відбуватися і без згоди боржника.

У випадку коли боржник не був письмово повідомлений, він має право висувати заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором, тобто на момент, коли боржник фактично дізнався про заміну кредитора у його зобов'язанні.

Боржник має право аргументувати свої заперечення, зокрема, невиконанням первісним кредитором зустрічного зобов'язання.

Наведена норма визначає обсяг заперечень боржника проти вимог кредитора, який залежить від того, чи був він письмово повідомлений про заміну. Якщо боржник був письмово повідомлений про таку заміну, то обсяг заперечень визначається на момент одержання письмового повідомлення; якщо не був - то цей обсяг визначається моментом пред'явлення йому вимоги новим кредитором.

Отже, у розумінні статі 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобов'язання та не може свідчити про те, що заміна сторони не відбулась.

Таким чином, не повідомлення відповідача про відступлення права вимоги не звільняє останнього від покладеного на нього обов'язку.

Крім цього, позивачем надано суду докази повідомлення відповідача про відступлення права вимоги.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що відповідачем було порушено умови Договору купівлі-продажу № 48-10 від 04.01.2010 року, а також положення статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 262 542,27 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 140 526,29 грн. пені, 34 763,15 грн. 3 % річних, 694 398,25 грн. збитків від інфляції.

Згідно зі статтею 216 Господарського процесуального кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (стаття 230 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до пункту 7.2. Договору купівлі-продажу № 48-10 від 04.01.2010 року у випадку порушення покупцем пункту 5.2. Договору він виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та умовам Договору купівлі-продажу № 48-10 від 04.01.2010 року.

Отже, вимоги про стягнення з відповідача 140 526,29 грн. пені є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 34 763,15 грн. 3 % річних, 694 398,25 грн. збитків від інфляції, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь" задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елегант-Груп" (03179, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 125, літера А, ідентифікаційний код 33549639) на користь Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь" (04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 11-А, ідентифікаційний код 24214088) 1 262 542 (один мільйон двісті шістдесят дві тисячі п'ятсот сорок дві) грн. 27 коп. основного боргу, 140 526 (сто сорок тисяч п'ятсот двадцять шість) грн. 29 коп. пені, 34 763 (тридцять чотири тисячі сімсот шістдесят три) грн. 15 коп. 3 % річних, 694 398 (шістсот дев'яносто чотири тисячі триста дев'яносто вісім) грн. 25 коп. збитків від інфляції, 29 191 (двадцять дев'ять тисяч сто дев'яносто одну) грн. 30 коп. судового збору.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елегант-Груп" (03179, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 125, літера А, ідентифікаційний код 33549639) в доход Державного бюджету України 13 453 (тринадцять тисяч чотириста п'ятдесят три) грн. 30 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.05.2015

Суддя С.В. Стасюк