ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Справа № 925/356/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Строммаш», м. Черкаси, вул. 14 Грудня, 8

до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОР ПЛЮС», м. Київ, вул. Щорса, 31

та до товариства з обмеженою відповідальністю «Сатурн Магніт», Черкаська область, м. Канів, вул. Леніна, 161

про визнання недійсним договору,

за участю представників сторін:

від позивача: Оберемок І.І. - за довіреністю,

Федорук В.Є. - за довіреністю,

від відповідачів: («Фактор»): участі не брав;

(«Магніт»): Цинда Л.Г. - за довіреністю.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОР ПЛЮС» та до товариства з обмеженою відповідальністю «Сатурн Магніт» про визнання недійсним договору про врегулювання заборгованості від 25.11.2014р., що укладений між відповідачами (а.с. 10-15).

Представники позивача вимоги підтримали та вказали, що цей договір має удаваний характер, укладений під умовою проведення розрахунків. Наполягають на витребуванні у відповідачів договору поруки від 25.11.2014р., на який йде посилання у оспореному договорі, та докази перерахування коштів 12551000 грн. з чітким призначенням платежу, оскільки ці дії вчинені без участі та повідомлення позивача.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОР ПЛЮС» в засідання не з'явився, вимоги не заперечив. Подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача ТОВ «Сатурн Магніт» вимоги заперечив, подав відзив на позов. Витребувані документи не надані. Доказів проведення розрахунку за договором про врегулювання вимоги не надано. Мету та суть договору не пояснив. Доказів повідомлення боржника ТОВ «Завод «Строммаш» про вчинені дії - не надав. Просить в позові відмовити за необґрунтованістю, оскільки вважає права позивача не порушеними.

Судом встановлено такі взаємовідносини сторін:

Позивач та відповідачі не перебувають між собою у договірних відносинах на підставі письмового, двостороннього (багатостороннього) строкового (чи безстрокового), оплатного (чи безоплатного) договору.

Підставою звернення позивача до суду стало підписання відповідачами між собою оспореного договору від 25.11.2014р.

Позивач вважає договір про врегулювання заборгованості від 25 листопада 2014р., що укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» та ТОВ «Сатурн - Магніт» - недійсним з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом.

Як випливає з пункту 1 договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 27 листопада 2014 року, укладеного між Відповідачем 1 та Відповідачем 2, останні вважають договір про врегулювання заборгованості від 25 листопада 2014року, укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2, договором про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Разом з тим, із змісту договору про врегулювання заборгованості від 25 листопада 2014 року не вбачається відступлення права вимоги за генеральною кредитною угодою: кредитними договорами, а отже зміни особи у основному зобов'язанні, яке передбачається цими договорами.

Відповідно до розділу 2 договору про врегулювання заборгованості предмет цього договору визначений таким чином.

Оскільки боржники (відповідно до розділу 1 договору ТОВ «Завод «Строммаш», ТОВ «Круг - Акватерм») мають зобов'язання перед кредитором визначений в преамбулі договору - ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» щодо погашення суми боргу за кредитним договорами в розмірі, що зазначений в додатку №3 до цього договору (та/або ті; зобов'язання з'являться у боржника перед Кредитором після набуття Кредитором права вимоги до Боржників за кредитними договорами) та з метою врегулювання питання погашення Боржниками заборгованості (Боргу), керуючись положеннями чинного законодавства України, сторони домовились, що зобов'язання боржників за кредитними договорами перед кредитором будуть виконані у випадку (п.2.1 договору):

сплати Поручителем (за договором - ТОВ «Сатурн - Магніт») на рахунок Кредитора, що зазначений в цьому договорі, 12 551 000 грн. до 27 листопада 2014 року включно ( п. 2.2 договору).

Кінцевий строк виконання зобов'язання за цим договором 27 листопада 2014р. У випадку виконання Поручителем всіх своїх зобов'язань за цим договором Кредитор відступає поручителю право вимоги за договорами іпотеки, договорами застави та за договором поруки. У випадку виконання Поручителем своїх зобов'язань по цьому договору до Поручителя переходить право вимоги з моменту підписання сторонами акту прийому - передачі (п. 2.3. договору).

Аналіз умов цього договору свідчить про те, що в ньому передбачено лише зобов'язання для кожної із сторін:

- для Кредитора - у випадку виконання Поручителем всіх своїх зобов'язань за договором Кредитор відступає Поручителю право вимоги за договорами іпотеки, договорами застави та договорами поруки.

- для Поручителя - перерахувати на рахунок Кредитора 12 551 000грн.

При цьому призначення платежу не визначене.

Акт прийому - передачі документів від 25 листопада 2014 року, який є невід'ємною частиною договору про врегулювання заборгованості, незважаючи на його підпис директорами ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс»та ТОВ «Сатурн - Магніт», позивач вважає юридично нікчемним.

В акті прийому - передачі документів відсутній перелік самих документів, що передаються.

Незважаючи на це, в акті має місце застереження про те, що разом з підписаням цього акту приймання - передачі документів Поручитель засвідчує, що отримані документи відповідають умовам договору врегулювання заборгованості від 25 листопада 2014 p. - повними та достатніми для реалізації Фактором отриманих прав вимоги та проведення подальшої роботи з Позичальниками.

Кого мали Сторона 1 та Сторона 2 на увазі під найменуванням «Фактор» при складанні так званого акту прийому - передачі документів, - ні в акті, ні в договорі про врегулювання заборгованості не вказано.

Враховуючи те, що акт прийому - передачі документів від 25 листопада 2014р. є юридично нікчемним документом, то відповідно до п. 2.3. договору про врегулювання заборгованості право вимоги за вищеназваними договорами іпотеки, договорами застави, договорами поруки до Поручителя (ТОВ «Сатурн - Магніт») не перейшло, а отже він не є іпотекодержателем вищеназваного нерухомого майна.

Відсутність акту прийому - передачі документів свідчить про те, що Сторона 1 у зобов'язанні за договором про врегулювання заборгованості не виконала, платіж Сторони 2 на рахунок Сторони 1 в сумі 12551000 грн. не здійснений.

Відповідно до статей 512 та 514 Цивільного кодексу України метою договору відступлення права вимоги є передача права вимоги до боржника від одного кредитора до іншого кредитора, що є фактичною заміною сторони у виконанні зобов'язання без набуття додаткового доходу жодним із кредиторів.

Спірний договір про врегулювання заборгованості має ознаки договору факторингу за критерієм отримання прибутку за наслідками відступлення права вимоги всупереч положенням статті 1077 Цивільного кодексу України, та статтям 1,4,5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг».

Згідно з частиною 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона ( фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони ( клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовою послугою є операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальності вартості фінансових активів. Статтею 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових послуг віднесено, зокрема, факторинг.

Частиною 4 статті 5 Закону вказано, що можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції. Визначення фінансової послуги наведено у пункті 5 частини 1 статті 1 Закону як операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що сфера дії Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є обмеженою не поширюється на юридичних осіб, які за своїм статусом не є фінансовими установами.

Відповідач 2 за своїм правовим статусом не є фінансовою установою, про що свідчать дані Державного реєстру фінансових установ.

Звертає на себе увагу те, що в договорі про врегулювання заборгованості відсутня істотна умова, яку повинен містити договір про відступлення права грошової вимоги, якщо таким можна вважати договір про врегулювання заборгованості, а саме: передача права вимоги за основним зобов'язанням первісним кредитором та прийняття цього права вимоги новим кредитором.

Пункт 2.1, 2.2, 2.3 спірного договору, який є складовими частинами розділу 2 «Предмет договору», не мають між собою правового зв'язку.

В пункті 2.1. спірного договору зазначено, що зобов'язання боржників (ТОВ «Завод «Строммаш» та ТОВ «Круг - Акватерм») за кредитними договорами будуть виконані перед кредитором (ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс») за умови оплати поручителем (ТОВ «Сатурн - Магніт») до 27 листопада 2014 року - 12551000 гривень.

Ця умова договору про врегулювання заборгованості не може впливати на виконання боржниками своїх зобов'язань перед відповідачем 1 щодо погашення заборгованості за кредитними договорами у зв'язку з укладенням відповідачем 1 з ПАТ «Аграрний комерційний банк» договору факторингу від 25 листопада 2014року.

Текст вищеназваного повідомлення ПАТ «Аграрний комерційний банк» про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням відповідачу 1 свідчить про те, що відповідач не є стороною договору факторингу від 25 листопада 2014року, укладеного між ПАТ «Аграрний комерційний банк» та Відповідачем 1.

Крім того, в договорі про врегулювання заборгованості не вказані такі обов'язкові його умови, як: момент виникнення права вимоги у нового кредитора та умови передач права вимоги.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бут визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Спірний договір став підставою для укладення відповідачами договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 27 листопада 2014р.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності з положеннями Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Позивач та відповідачі у спорі є самостійними юридичними особами та суб'єктами господарювання на ринку надання послуг.

Господарська діяльність позивача та відповідачів врегульовується положеннями Конституції України, нормами Цивільного та Господарського кодексів України, іншими законами та підзаконними нормативними документами.

За своєю правовою природою договір про врегулювання заборгованості від 25.11.2014р. слід розцінювати як господарський договір, на підставі якого виникли цивільні права та обов'язки між відповідачами, але відносини та наслідки цього договору впливають на права та обов'язки, а також господарський інтерес позивача. Спірний договір від 25.11.2014р. не заборонений цивільним та господарським законодавством України, але він є оспорюваним правочином відповідно нормам ст.ст. 215, 234, 235 ЦК України, правовим позиціям Верховного суду України, що викладені в постанові пленуму ВСУ від 16.11.2009р. №9.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» визначена в спірному договорі як Кредитор та Сторона 1.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сатурн-Магніт» визначено як Поручитель та Сторона 2.

Боржниками в договорі визначено:

ТОВ «Завод «Строммаш», м. Черкаси, вул. 14 Грудня, 8 - як позичальник за генеральною кредитною угодою №010/05-02/033-08/г від 27.03.2008р. та похідними кредитними договорами;

ТОВ «Круг-Акватерм», м. Черкаси, вул. Ільїна, 419 - як позичальник за генеральною кредитною угодою №010/05-02/033-08/г від 27.03.2008р. та похідними кредитними договорами.

Предметом договору визначено - п. 2.2.: сплата Поручителем на рахунок Кредитора 12 551 000 грн. до 27.11.2014р., оскільки Боржники мають зобов'язання перед Кредитором щодо погашення суми Боргу за Кредитними договорами в розмірі, що визначений в додатку №3 до договору, та з метою врегулювання питання погашення Боржниками заборгованості.

За твердженням представника ТОВ «Фактор Плюс», останній набув прав Кредитора за цивільною угодою з ПАТ «Агро Ком банком».

Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки підписаний між ТОВ «Фактор Плюс» та ТОВ «Сатурн-Магніт» 27.11.2014р. (а.с. 16-18 з додатками). Суд враховує, що договір іпотеки є похідним договором від генеральної кредитної угоди №010/05-02/040-08 від 27.03.2008р. між АТ «Райффайзен банк «Аваль» та ТОВ «Завод «Строммаш». Суд враховує, що 03.03.2014р. господарським судом Черкаської області прийнято рішення у справі №925/2033/13 про стягнення на користь ПАТ «Райффайзен банк «Аваль» солідарно з ТОВ «Завод «Строммаш», ТОВ «Круг-Акватерм», ТОВ «Круг-Терм» 16370303,20 грн. основного боргу за кредитом, 57717,41 грн. пені та 541877,51 пені за порушення строків повернення кредиту. Рішення суду пред'явлено до виконання в ВДВС. Кредитор ПАТ «Райффайзен банк Аваль» не реалізував своє право на стягнення боргу за рахунок іпотечного майна.

08.09.2014р. господарським судом Черкаської області прийнято рішення у справі №925/2033/13 про стягнення на користь ПАТ «Райффайзен банк «Аваль» з ТОВ «Завод «Строммаш», 4467974,64 грн. основного боргу за кредитом, пені та пені за порушення строків повернення кредиту. Рішення суду пред'явлено до виконання в ВДВС. Кредитор ПАТ «Райффайзен банк Аваль» не реалізував своє право на стягнення боргу за рахунок іпотечного майна.

Ці обставини встановлені рішенням господарського суду від 29 січня 2015р. у справі №925/2305/14. Суд враховує, що право вимоги за похідним договором іпотеки відступлено товариству «Сатурн-Магніт» вже після прийняття рішення господарським судом у справі про стягнення АТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості по кредиту з ТОВ «Завод «Строммаш». Такі дії не передбачені чинним цивільним законодавством, а договір протирічить нормам ЦК України, оскільки вже діє примус держави на стягнення боргу на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» з ТОВ «Завод «Строммаш» .

Суд враховує, що договір іпотеки №010/05-02/033-08 з-1 нерозривний з основною кредитною угодою №010/05-02/033-08/г від 27.03.2008р. та не може самостійно породжувати права та обов'язки для відповідачів, навіть з застосуванням положень ст. 11 ЦК України, оскільки волевиявлення відповідачів у даній справі не ґрунтується на вимогах закону.

Щодо заперечень відповідача ТОВ «Сатурн Магніт». Представник відповідача не погоджується з доводами позивача та вважає, що ці доводи суперечать законодавству та не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач не є стороною спірного договору про врегулювання заборгованості. Після судових рішень про стягнення боргу з позивача ПАТ «Раййфайзен банк Аваль» вчинив відступлення права вимоги на користь ПАТ «Аграрний комерційний банк» за генеральною кредитною угодою №010/05-02/033-08/г.

Суд враховує, що стягувач ПАТ «Райффайзен банк Аваль» за виконавчим провадженням на момент укладання договору про відступлення права вимоги - з ПАТ «Аграрний комерційний банк» - не замінив сторону у виконавчому провадженні.

Відповідачі також не змінювали сторону (стягувача) у виконавчому провадженні станом на 25.11.2014р. на момент підписання оспореного договору про врегулювання заборгованості.

Відповідачі, незважаючи на застереження в спірному договорі від 25.11.2014р. про боржника - ТОВ «Завод «Строммаш», не вчинили ніяких заходів на належне та своєчасне повідомлення позивача про вчинені дії та наміри погашення боргу, чим погіршили становище боржника та позбавили його права на врегулювання спору з кредитором ПАТ «Райффайзен банк Аваль».

Дані обставини носять ознаки зловживання правом, що прямо заборонено положеннями ст. 13 ЦК України.

Зважаючи на свободу договору, представник відповідача стверджує про право укладали любі цивільні та господарські угоди. В той же час суд враховує приписи ст.ст. 203, 215 ЦК України про те, що зміст угоди (правочину) не повинен протирічити законодавству, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Суд не враховує доводи відповідача ТОВ «Сатурн-Магніт» при прийнятті рішення, оскільки відповідач ТОВ «Сатурн» не заявив позивачу про набуте ним право кредитора за договором, а письмово поставив вимогу про продаж об'єкту - повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки від 14.02.2015р. (а.с. 19).

Щодо платіжного доручення ТОВ «Сатурн-Магніт». Представником Відповідача ТОВ «Сатурн-Магніт» надано витяг з банківського реєстру за 25.11.2014р. та примірник платіжного доручення №1 від 25 листопада 2014р. з відмітками банку про проведення операції. В призначенні платежу зазначено: «оплата за відступлення прав вимоги зг Дог факторингу б/н від 25 листопада 2014р. без ПДВ» (орфографія збережена). Сума перерахування - 12 550 000.

Представник відповідача пояснив, що ними виконані умови оспореного договору про врегулювання заборгованості від 25.11.2014р. і заборгованість з ТОВ «ФК «Фактор Плюс» врегульована, тому у ТОВ «Сатурн-Магніт» виникло право вимоги до ТОВ «Завод «Строммаш».

Суд критично оцінює дане твердження та не враховує його при прийнятті рішення, оскільки:

- платіж проведено «про людське око», оскільки у витягу з банківського реєстру за 25.11.2014р. в призначенні платежу вказано: «за відступлення права вимоги за договорами Іпотеки, згідно Договору про врегулювання заборгованості від 25.11.2014р.». Платіж проведено без ПДВ. Але ні ТОВ «ФК «Фактор Плюс» ні ТОВ «Сатурн-Магніт» не є благодійними чи неприбутковими організаціями та не звільнені від оподаткування своєї господарської чи комерційної діяльності;

- вчинений платіж не відповідає умовам договору про врегулювання заборгованості - п. 2.2. договору;

- Розмір платежу визначений сторонами в договорі 12 551 000 грн., а проведено сторонами 12 550 000 грн.

Суд враховує самозахист права. Відповідач ТОВ ФК «Фактор Плюс» не скористався своїм правом надати заперечення проти позову. Відповідачем також не подано заяв суду про об'єктивну неможливість заперечити вимоги позивача.

Суд вважає доведеним порушення права позивача. Позивач використав належний спосіб захисту свого порушеного права шляхом визнання оспореного правочину недійсним. Порушене право підлягає захисту.

Спірний договір про врегулювання заборгованості від 25.11.2014р. на підставі положень ст. 236 ЦК України є недійсним з моменту його вчинення.

Судові витрати належить покласти на відповідачів порівну та стягнути на користь позивача по 609,00 грн. судового збору за немайновою вимогою.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійним договір про врегулювання заборгованості від 25 листопада 2014 року, що укладений між відповідачами: товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОР ПЛЮС», м. Київ, вул. Щорса, 31, код ЄДР 37881514

та товариством з обмеженою відповідальністю «Сатурн Магніт», Черкаська область, м. Канів, вул. Леніна, 161, код ЄДР 35212673

з моменту його вчинення.

Стягнути з відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОР ПЛЮС», м. Київ, вул. Щорса, 31, , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Строммаш», м. Черкаси, вул. 14 Грудня, 8, , номер рахунку в банку невідомий

609 грн. судового збору.

Стягнути з відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Сатурн Магніт», Черкаська область, м. Канів, вул. Леніна, 161, , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Строммаш», м. Черкаси, вул. 14 Грудня, 8, , номер рахунку в банку невідомий

609 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 08.05.2015р.

Суддя Г.М. Скиба