РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р. Справа № 924/942/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Савченко Г.І. ,

суддя Гулова А.Г.

при секретарі судового засідання Романчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015 р. у справі № 924/942/14 (головуючий суддя Магера В.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго"

про стягнення в сумі 50681044 грн. 38 коп.

за участю представників сторін:

стягувача - не з'явився,

боржника - Стороженко Ю.В.

ДВС - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" звернулось до місцевого господарського суду із скаргою на дії Державної виконавчої служби України, в якій просить скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 04.03.2015 року ВП №44950377 про арешт коштів боржника.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015 року вказану скаргу міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" від 18.03.2015 року відхилено.

В обґрунтування своєї ухвали суд першої інстанції вказав, що арешт коштів боржника на рахунках здійснювався головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України в межах суми стягнення за наказом від 08.08.2014 р., що видано на виконання рішення суду у справі №924/942/14 та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору. Враховуючи, що оскаржена постанова від 04.03.2015 р. була винесена правомірно, із додержанням вимог Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, боржник звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" на дії органу Державної виконавчої служби задоволити, скасувати постанову від 04.03.2014 року ВП №44950377 про арешт коштів боржника.

Апелянт, зокрема, зазначає, що сума стягнення в межах виконавчого провадження №44950377 з урахуванням виконавчого збору становить 5963227,93 грн. У той же час, вказує на те, що державним виконавцем неправомірно накладено арешт на всі грошові кошти на всіх рахунках боржника, що фактично блокує роботу підприємства, а не є забезпеченням реального виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 24.07.2014 року в справі №924/942/14. Крім того, звертає увагу апеляційного суду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки всупереч п. 3 ч. 2 ст. 86 ГПК України ухвала суду не містить ні аналізу доводів скаржника, ні мотивів її прийняття.

Стягувач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника боржника, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 24.07.2014 у справі №924/942/14 позов ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" про стягнення 50681044,38 грн. боргу задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 45314826,26 грн. основного боргу, 3728129,04 грн. пені, 1030151,00 грн. 3% річних, 607938,08 грн. інфляційних нарахувань та 73080,00 грн. судових витрат.

08.08.2014 року на виконання вказаного рішення від 24.07.2014 року видано наказ суду.

Згідно із ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ньому, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів України, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.17 Закону України „Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

За приписами ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 30.09.2014 року ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до відділу примусового виконання рішень ДВС України із заявою від 18.09.2014 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 08.08.2014 року у справі №924/942/14.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 06.10.2014 року відкрито виконавче провадження №44950377 з примусового виконання наказу №924/942/14 від 08.08.2014 року. При цьому, відповідно до ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" міському комунальному підприємству "Хмельницьктеплокомуненерго" надано 7-ми денний строк з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження на добровільне виконання рішення суду.

17.10.2014 року та 22.10.2014 року державним виконавцем в порядку ст.ст. 5, 11, 12 Закону України "Про виконавче провадження" на адресу боржника та стягувача направлялись вимоги №600/1 щодо надання інформації стосовно виконання рішення суду. Також, боржника попереджено про те, що у разі не сплати заборгованості по виконавчому провадженню та не надання інформації щодо виконання рішення суду, державним виконавцем будуть вжиті заходи примусового характеру спрямовані на виконання рішення суду.

На виконання вимоги відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України №600/1 від 17.10.2014 року, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" листом №14/2-4756 від 06.11.2014 року повідомило, що на виконання умов договору про організацію взаєморозрахунків від 24.09.2014 року, органами казначейства в рахунок погашення боргу МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" за наказом від 08.08.2014 року в справі №924/942/14 перераховано стягувачу 45314826,26 грн. Решта суми боргу за вказаним наказом, що складає 5439298,12 грн. залишається не погашеною.

Крім того, колегією суддів встановлено, що ухвалою господарського суду Хмельницької області від 12.11.2014 року, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 02.02.2015 року, визнано наказ господарського суду Хмельницької області від 08.08.2014 року, виданий у справі №924/942/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 45314826,26 грн. основного боргу. В задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення інфляційних, річних і пені - відмовлено.

23.12.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на підставі ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про стягнення із боржника 543929,81 грн. виконавчого збору, а 05.01.2015 року винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 178,88 грн.

У зв'язку із тим, що у строк наданий на самостійне виконання рішення суду, боржником добровільно його не виконано та не погашено борг у розмірі 5961042,87 грн., 04.03.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на підставі ст.ст. 59, 62 Закону України "Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 11, 25, 52, 57, 65 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно вказаної постанови від 04.03.2015 року державним виконавцем на підставі рішення суду та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору накладено арешт на кошти, що містяться на 24 рахунках боржника, а також на всіх інших рахунках, відкритих в даних фінансових установах (в тому числі й тих рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту), крім коштів, що зараховані на окремий рахунок і у передбачених чинним законодавством випадках не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів на підставі виконавчих документів, та належать боржнику в межах суми 5961042,87 грн.

Звертаючись із скаргою на дії органу державної виконавчої служби, міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" посилається на те, що постанова про арешт грошових коштів боржника від 04.03.2015 року винесена з порушенням приписів ч. 2, 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження".

Натомість, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду Хмельницької області про відмову у задоволенні зазначеної скарги на дії органу Державної виконавчої служби України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Постановами, передбаченими ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети (ч. 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, пунктом 4.1.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.12р. №512/5, зареєстрованому в Мінюсті 02.04.14р. за №489/20802 передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що спірною постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 04.03.2015 року було чітко визначено суму, в межах якої накладено арешт на рахунки боржника, а саме - 5961042,87 грн., яка складається із розміру фактичної заборгованості МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" згідно наказу господарського суду Хмельницької області від 08.08.2014 року та суми виконавчого збору.

З огляду на викладене, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про арешт коштів боржника від 04.03.2015 року ВП №44950377 в межах його повноважень та в порядку примусового виконання судового рішення, передбаченого Закону України "Про виконавче провадження".

Апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про те, що державним виконавцем накладено арешт на всі грошові кошти на всіх рахунках боржника, оскільки такий арешт накладено лише в межах суми заборгованості (5961042,87 грн.), при цьому вказана сума менша ніж визначена заборгованість боржником в апеляційній скарзі - 5963227,93 грн.

У той же час, Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено обов'язку державного виконавця вчиняти дії по з'ясуванню суми коштів, наявних на банківських рахунках боржника перед накладенням арешту. Накладаючи арешт на рахунки боржника обов'язковим є вказівка у відповідній постанові на суму заборгованості, в межах якої накладається арешт, що у даному випадку виконано державним виконавцем.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта на положення п. 3.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, згідно якого боржник може запропонувати державному виконавцю списати кошти, необхідні для виконання рішення, з його рахунку та зарахувати їх на відповідний рахунок органу ДВС з подальшим перерахуванням стягувачу.

Враховуючи, що на рахунках боржника достатньо коштів для негайного та повного погашення заборгованості в рамках виконавчого провадження №44950377, а також те, що МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" вправі запропонувати державному виконавцю порядок списання коштів з його рахунків, апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на блокування його діяльності шляхом винесення постанови від 04.03.2015 року .

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятої у справі ухвали, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 121-2 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015 р. у справі № 924/942/14 залишити без змін, апеляційну скаргу міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

3. Матеріали оскарження ухвали господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015 р. у справі № 924/942/14 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Гулова А.Г.