ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р.Справа № 922/1591/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків,
до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків,
про стягнення 493402,18 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3 (дов.), ОСОБА_4 (дов.),

відповідача ОСОБА_5 (договір),

ВСТАНОВИВ:

ФО П ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, ФО П ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за договором від 10.11.2011р. про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р. у сумі 493402,18 грн., в т.ч. основна заборгованість - 466048,84 грн., 3% річних - 27353,34 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2014р. рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2014 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2014 р. у даній справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Автоматизованою системою документообігу справу передано для розгляду судді Яризьку В.О.

В слуханні справи оголошувались перерви до 05.02.2015р. о 14:00 год., 09.02.2015р. о 12:45 год.

Ухвалою суду від 09.02.2015р. провадження у справі зупинено, призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 12.03.2015р. задоволено клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи.

15.04.2015р. на адресу суду надійшли матеріали справи з висновком судової почеркознавчої експертизи № 1928 від 10.04.2015р.

Ухвалою суду від 21.04.2015р. провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено в судове засідання на 12.05.2015р.

08.05.2015р. від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання стосовно того чи виконані підписи від імені ОСОБА_2 на додатковій угоді № 3 від 25.12.2009р., № 4 від 25.12.2010р., № 5 від 31.08.2011р. та договорі від 10.10.2011р. ОСОБА_6, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що вказані документи передавались позивачем на підпис відповідачці через її чоловіка - ОСОБА_6, що свідчить про те, що він не передав відповідні договори, а підробив підпис на документах.

У судовому засіданні 12.05.2015р. представник позивача підтримує заявлене клопотання, а також заявив клопотання про залучення ОСОБА_6 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Клопотання про залучення третьої особи обґрунтовано тим, що позивач має всі підстави вважати, що підписи від імені ОСОБА_2 на додатковій угоді № 3 від 25.12.2009р., № 4 від 25.12.2010р., № 5 від 31.08.2011р. та договорі від 10.10.2011р. виконані ОСОБА_6, у зв'язку з чим його необхідно залучити до участі у справі для вирішення вказаного питання.

Представник відповідача проти заявлених клопотань позивача заперечує, вказує, що такі клопотання необґрунтовані.

Розглянувши клопотання позивача про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи та залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_6, вислухавши думку представників сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Позивачем пред'явлено позовні вимоги до ФО П ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі договору від 10.10.2011р. про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р.

Як вбачається з матеріалів справи договір оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р. та договір від 10.10.2011р. про проведення взаєморозрахунків, на які посилається позивач, укладалися між ФО П ОСОБА_1 та ФО П ОСОБА_2

Позивачем не надано доказів того, яким чином вирішення спору в даній справі вплине на права та обов'язки ФО П ОСОБА_6

Позивач посилається на те, що між ним та ФО П ОСОБА_6 був укладений договір № 2 оренди нежитлових приміщень від 01.01.2008р., що свідчить про те, що вищевказані договори передавались позивачем саме ОСОБА_6 для подальшої передачі відповідачці на підпис, однак суд зазначає, що ФО П ОСОБА_6 на підставі договору оренди № 2 від 01.01.2008р. орендував у позивача інші приміщення, які не стосуються договору, укладеного з відповідачем у даній справі, ніяких інших доказів на підтвердження того, що проекти спірних договорів передавались позивачем саме ОСОБА_6 та що такі договори повертались останнім позивачу до суду не надано.

Таким чином суд не вбачає підстав для залучення ФО П ОСОБА_6 для участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та відмовляє в задоволенні клопотання позивача.

Враховуючи, що ОСОБА_6 не є ні стороною у справі, ні іншим учасником судового процесу в даній справі, у суду відсутні підстави призначати судову почеркознавчу експертизу щодо цієї особи, а за таких обставин, з врахуванням вищевикладеного обґрунтування, клопотання позивача про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи не підлягає задоволенню.

Після відмови в задоволенні клопотань позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи та залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, позивачем заявлено усне клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів та відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що позивач бажає уточнити позовні вимоги, а саме нарахувати орендну плату за весь час дії договору оренди.

Відповідач проти клопотання позивача заперечує, вважає це спробою затягнути вирішення спору.

Розглянувши клопотання позивача, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, при цьому сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що дана справа надійшла на новий розгляд 05.01.2015р. та з урахуванням строку, на який провадження у справі зупинялось, двомісячний строк розгляду справи, встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України, спливає. Після повернення матеріалів справи з експертної установи повноважний представник відповідача був ознайомлений з матеріалами справи 24.04.2015р., а отже у позивача було достатньо часу для формування своєї позиції по справі з урахуванням висновків експертизи та уточнення (збільшення або зменшення розміру) позовних вимог.

Враховуючи те, що судом створені всі належні умови для використання сторонами своїх процесуальних прав, а також враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, та думку представника відповідача, суд не вбачає підстав для продовження строку розгляду справи на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України, суд вважає, що позивачем не доведено наявність виняткових обставин, що можуть бути підставою для продовження строку розгляду справи.

На підставі викладеного суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про продовження строку розгляду справи та відкладення розгляду справи.

Відповідач проти позову заперечує, вказує, що висновками судової почеркознавчої експертизи підтверджена позиція відповідача, що не підписувався договір від 10.11.2011р. про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р., а також додаткові угоди № 3 від 25.12.2009р., № 4 від 25.12.2010р., № 5 від 31.08.2011р. до договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р., а відповідно і відсутня заборгованість перед позивачем. Крім того позивач заявив клопотання про застосування судом строків позовної давності.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01.11.2008 р. між ФО П ОСОБА_1 (орендодавець, позивач) та ФО П ОСОБА_2 (орендар, відповідач) було укладено Договір оренди нерухомого майна № 3, відповідно до умов якого орендодавець (позивач) зобов'язався передати, а орендар (відповідач) прийняти в строкове платне користування нежитлові приміщення 1-го поверху № 37-38 загальною площею 259,2 кв.м., що знаходяться в будівлі літ. "А-9" за адресою: АДРЕСА_2 (п.1.1 Договору).

Об'єкт оренди передається орендодавцем (позивачем) орендарю (відповідачу) на підставі Акту приймання - передачі на протязі трьох календарних днів з моменту підписання цього Договору (п. 2.1 Договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 року).

По закінченню строку оренди або у випадку дострокового розірвання цього Договору орендар зобов'язаний на протязі 14 календарних днів з моменту закінчення строку дії договору або з дати його дострокового розірвання повернути орендодавцю (позивачу) об'єкт оренди за Актом приймання - передачі в належному стані (п. 2.3 Договору оренди нерухомого майна №3 від 01.11.2008 року).

Пунктом 4.1 вищенаведеного Договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 року сторони погодили, що розмір орендної плати складає 20000,00 грн. в місяць.

Орендна плата сплачується орендарем до 5-го числа кожного поточного місяця авансом в готівковій або в безготівковій (шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок) формі. Вартість орендної плати та порядок її внесення можуть бути змінені за письмовим узгодженням сторін (п.п. 4.2, 4.3 Договору оренди № 3 від 01.11.2008р.).

Умовами Договору, а саме п. 4.6, передбачено, що по закінченню кожного звітного місяця між сторонами підписується акт виконаних робіт, в якому серед іншого зазначається вартість спожитих відповідачем (орендарем) комунальних послуг. Орендар (відповідач) компенсує орендодавцю (позивачу) вартість спожитих відповідачем комунальних послуг, за які перед комунальними службами позивачем здійснюється розрахунок (п. 4.6 Договору оренди № 3 від 01.11.2008р.).

Пунктом 6.1 Договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 року сторони погодили, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2009 року.

Пролонгація Договору здійснюється у відповідності з вимогами діючого законодавства України (п. 6.2 Договору).

Відповідач не заперечує факту укладення даного Договору та користування приміщеннями в строк до 31.12.2009р., однак заперечує факт пролонгації вказаного Договору та визнання наявності заборгованості за Договором, вказує, що протягом дії Договору оренди орендну плату сплачувала своєчасно та в повному обсязі.

В обґрунтування того, що строк дії договору оренди був пролонгований, позивачем до матеріалів справи надані додаткова угода № 3 від 25.12.2009р. про продовження строку дії договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.10.2008р. до 31.12.2010р. та зміну розміру орендної плати на 7125,00 грн. в місяць, додаткова угода № 4 від 25.12.2010р. про продовження строку дії договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.10.2008р. до 31.12.2011р.

Позивачем також надана до матеріалів справи додаткова угода № 5 від 31.08.2011р., згідно якої змінений розмір орендної плати, а саме визначено, що розмір орендної плати складає 15000,00 грн. в місяць, інші умови договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.10.2008р. до 31.12.2011р. залишені без змін.

Позивач вказує, що наявність заборгованості з боку відповідача по сплаті орендної плати за період з жовтня 2008р. по 01.09.2011р. у сумі 300000,00 грн. підтверджена відповідачем підписанням Договору від 10.10.2011р. про проведення взаєморозрахунків між сторонами за договором оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 року, відповідно до пункту 1 якого сторони погодили, що станом на 01.09.2011 року у орендаря (відповідача) перед орендодавцем (позивачем) виникла заборгованість за Договором оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 року в розмірі 300000,00 грн., ПДВ не передбачено, яку орендар (відповідач) зобов'язується погасити на умовах цього Договору про взаєморозрахунки. Своє грошове зобов'язання за Договором про взаєморозрахунки орендар (відповідач) зобов'язується погасити до 01.05.2012 року (п. 4 вищенаведеного Договору).

Судом по справі була призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлено питання : Чи виконані підписи на Договорі від 10.10.2011р. про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р. (т. 1 а.с. 190-191), на додатковій угоді № 3 від 25.12.2009р. (т. 1 а.с. 192) на додатковій угоді № 4 від 25.12.2010р. (т.1 а.с. 193), на додатковій угоді № 5 від 31.08.2011р. (т.1 а.с. 194) від імені ОСОБА_2 особисто ОСОБА_2, в тому числі навмисно зміненим підписом, чи іншою особою?

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1928 від 10.04.2015р. : підписи від імені ОСОБА_2 в договорі від 10.10.2011р. про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р. (т. 1 а.с. 190), виконаний на лицьовій стороні першого аркуша документа, в правому нижньому куті; в договорі від 10.10.2011р. про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р. (т. 1 а.с. 191), виконаний на лицьовій стороні другого аркуша документа, в графі "СПД ФЛ ОСОБА_2.", в рядку перед словами "(ОСОБА_2.)"; в додатковій угоді № 3 від 25.12.2009р. (т.1 а.с 192), виконаний на лицьовій стороні документа, в графі "АРЕНДАТОР СПД ФЛ ОСОБА_2.", в рядку перед словами "(ОСОБА_2.)"; в додатковій угоді № 4 від 25.12.2010 (т.1 а.с. 193), виконаний на лицьовій стороні документа, в графі "АРЕНДАТОР СПД ФЛ ОСОБА_2.", в рядку перед словами "(ОСОБА_2.)"; в додатковій угоді № 5 від 31.08.2011р. (т. 2 а.с. 194), виконаний на лицьовій стороні документа, в графі "АРЕНДАТОР СПД ФЛ ОСОБА_2.", в рядку перед словами "(ОСОБА_2.)", - виконані не ОСОБА_2, а іншою особою.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 42 ГПК України передбачено, що висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши висновок експерта, суд встановив, що даний висновок містить докладний опис проведених досліджень та зроблені в результаті їх висновки. Експертом в дослідженні надані обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання.

Таким чином, наданий висновок експерта є належним та допустимим доказом, що підтверджує той факт, що договір від 10.10.2011р. про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р., додаткова угода № 3 від 25.12.2009р., додаткова угода № 4 від 25.12.2010р., додаткова угода № 5 від 31.08.2011р., на які посилається позивач, підписані не ОСОБА_2.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана, зокрема, вчиняти на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, судом встановлено, що позовні вимоги позивача засновані на договорі, який з боку відповідача підписаний не ним, а іншою особою, що встановлено висновком судово-почеркознавчої експертизи та підтверджується матеріалами справи, а отже зазначений договір не є підставою для виникнення у відповідача відповідних зобов'язань перед позивачем.

Позивач посилається також на договір оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р., строк дії якого закінчився 31.12.2009р.

Позивач вказує на те, що протягом дії договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р. відповідач не здійснював оплату орендної плати, відповідач вказує на те, що належним чином виконував свої зобов'язання, однак надати докази сплати орендної плати не може, оскільки з часу такої оплати минуло більше, ніж три роки.

Згідно розрахунку заборгованості, який наведений у додаткових письмових поясненнях позивача (т.1 а.с. 168), позивачем здійснені наступні нарахування : за період з жовтня 2008р. по грудень 2009р. (період дії договору оренди) у сумі 280000,00 грн.; за період з січня 2010р. по серпень 2011 р. (період пролонгації) у сумі 142500,00 грн.; за вересень 2011р. (період пролонгації з урахуванням зміненої ставки орендної плати) у сумі 15000,00 грн.

Таким чином, позивачем нарахована орендна плата за період з жовтня 2008р. по вересень 2011 р. (включно) у сумі 437500,00 грн., при цьому позивачем самостійно зазначено, що станом на 01.09.2011р. заборгованість відповідача за його даними склала 300000,00 грн., яка і заявляється в даному позові з урахуванням зміни курсу долару.

Викладене свідчить про погашення заборгованості за заявлений період у сумі 137500,00 грн.

Суд зазначає, що сторонами не надано доказів сплати даної заборгованості, а позивач в своїх письмових пояснення вказує, що ним на підставі ст. 605 ЦК України був прощений борг у сумі 137500,00 грн., а отже з врахуванням положень ст. 534 ЦК України позивачем мало бути здійснено зменшення основної заборгованості, яка виникла раніше, тобто за період з жовтня 2008р.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем до стягнення в даному позові заявлена сума 300000,00 грн., яка виникла станом на 01.09.2011р. та була збільшена до 493402,18 грн. у зв'язку зі зміною курсу долара. Така заборгованість виникла за наступні періоди : з жовтня 2008р. по грудень 2009р. (період дії договору оренди) у сумі 142500,00 грн.; за період з січня 2010р. по вересень 2011 р. у сумі 157500,00 грн.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Враховуючи, що відповідачем підтверджений факт користування орендованими приміщеннями протягом дії договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р., при цьому не надано доказів на підтвердження сплати орендної плати за вказаний період, суд вважає, що позивачем обґрунтовано заявлена до стягнення сума заборгованості в розмірі 142500,00 грн.

Відповідачем здійснена заява про застосування строку позовної давності.

Розглянувши таку заяву, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Вказана сума в розмірі 142500,00 грн. мала бути сплачена в кінцевий строк по 05.12.2009р., а даний позов заявлений до суду 22.04.2014р., тобто за межами трьох років строку позовної давності.

Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд також зазначає, що згідно з п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" якщо відповідачів у справі два чи кілька, суд вправі відмовити в задоволенні позову за наявності згаданої заяви лише одного з них, оскільки позовну давність законом визначено саме для позивача у справі як строк, у межах якого він може звернутися до суду.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення орендної плати за період дії договору оренди № 3 від 01.11.2008р. у сумі 142500,00 грн. у зв'язку зі спливом позовної давності.

Суд також дійшов висновку про те, що здійснення позивачем перерахунку нарахованої ним орендної плати з урахуванням зміни курсу долару не відповідає вимогам чинного законодавства та умовам Договору № 3 від 01.11.2008р.

Стосовно решти заявленої суми, суд зазначає, що у відповідача не виникли зобов'язання за договором від 10.10.2011р. про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р., додатковою угодою № 3 від 25.12.2009р., додатковою угодою № 4 від 25.12.2010р., додатковою угодою № 5 від 31.08.2011р., оскільки вони не підписувались відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження продовження користування відповідачем орендованими приміщенням після закінчення строку дії договору № 3 від 01.11.2008р., а саме після 31.12.2009р.

Так, позивач посилається на те, що відповідачем не повернуто приміщення за актом приймання-передачі.

Суд звертає увагу на те, що умовами Договору № 3 від 01.11.2008р. передбачено, що приміщення від орендодавця орендарю передається за актом приймання - передачі (п. 2.1 Договору), а також повернення приміщення орендарем орендодавцю здійснюється за актом приймання-передачі (п. 2.3 Договору). Як з'ясовано судом, позивач не передавав відповідачу приміщення за актом приймання-передачі, чим позивачем первісно порушені умови договору оренди, при цьому відповідач вказує на те, що здійснив так само повернення приміщення без складання відповідного акту, оскільки не розписувався про його прийняття, позивач не висував жодної вимоги щодо того, що приміщення знаходиться в неналежному стані.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Суд зазначає, що єдиним підтверджуючим фактом користування відповідачем приміщенням протягом дії договору є визнання цього відповідачем, оскільки позивачем не надано ні акту приймання-передачі приміщень, ні підписаних актів виконаних робіт, складання яких передбачено пунктом 4.6 Договору або доказів направлення позивачем таких актів відповідачу на підпис, а також не надано жодного документу, що підтверджував би здійснення відповідачем часткових оплат, що свідчило б про користування приміщеннями.

Відповідач заперечує факт користування приміщеннями після 31.12.2009р., а отже позивач повинен довести такий факт, однак позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх посилань.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведений факт користування відповідачем орендованими за Договором № 3 від 01.11.2008р. приміщеннями після закінчення строку його дії, документи, на які послався позивач не містять підпису відповідача, а інших доказів не надано.

Як вже зазначено судом, що здійснення позивачем перерахунку нарахованої ним орендної плати з урахуванням зміни курсу долару не відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 350902,18 грн., оскільки позовні вимоги в цій частині не доведені позивачем, здійснені нарахування суперечать вимогам чинного законодавства.

Суд зазначає, що в цій частині не застосовує строк позовної давності, оскільки відмовляє в задоволенні таких вимог з інших підстав.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові - на позивача.

Відповідачем була оплачена вартість судової експертизи в розмірі 7400,00 грн. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то судові витрати покладаються на позивача, тому сума, сплачена в рахунок оплати судової експертизи, підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-35, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ФО П ОСОБА_1 (61058, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь ФО П ОСОБА_2 (61068, м. АДРЕСА_3, код НОМЕР_2) витрати по оплаті вартості судової експертизи в сумі 7400,00 грн.

Повне рішення складено 18.05.2015 р.

Суддя В.О. Яризько