ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"12" травня 2015 р. Справа № 911/1168/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Дочірнього підприємства «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства «Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», м. Боярка, Києво-Святошинський р-н

про стягнення 5 391 242,25 грн.

Суддя Щоткін О.В.

За участю представників:

позивач - Прокоф'єва Л.В. предст. дов. №14-4 від 13.01.2015;

відповідач - Богдан С.В. керівник ДП «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства «Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз».

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до дочірнього підприємства «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі - відповідач) про стягнення 5 391 242,25 грн., з яких 550 338,48 грн. пені, 230 669,92 грн. 3% річних та 4 610 233,85 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що рішенням господарського суду Київської області від 18.02.2014 у справі № 911/44/14 з відповідача на користь позивача було стягнуто 7 366 099,94 грн. за Договором №140003/12-Н від 30.03.2012 р. купівлі-продажу природного газу за природний газ поставлений у березні-грудні 2012 року. Кінцевою датою нарахування заборгованості та штрафних санкцій по справі № 911/44/14 було 08.07.2013

Станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом вказана заборгованість у сумі 7 366 099,94 грн. відповідачем не сплачена, в зв'язку з чим позивачем на підставі п. 7.2. договору нараховано відповідачу 550 338,48 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України - 230 669,92 грн. 3% річних та 4 610 233,85 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.03.2015 у справі 911/1168/15 порушено провадження та призначено до розгляду на 27.04.2015.

24.04.2015 до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив, у якому зазначено, що позивачем невірно обраховано розмір інфляційних втрат.

Крім того, у відзиві відповідач просив зменшити розмір пені, посилаючись на скрутне фінансове становище ДП «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», на підставі ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України просить суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір пені на 50%.

Представник позивача в судовому засіданні 12.05.2015 позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.05.2015 проти позовних вимог частково заперечував, з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

30.03.2012 року між Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Продавець) та дочірнім підприємством «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» ВАТ «Київоблгаз» (Покупець) було укладено договір №140003/12-Н на купівлю-продаж природного газу (договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2. договору газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), які є кінцевими споживачами газу.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. договору.

Відповідно до абз. 2 п. 6.2. договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки.

28.01.2014 р. між сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу природного газу від 30.03.2012 р., відповідно до якої сторони домовились викласти абзац 2 пункту 6.2. статті 6 «Порядок та умови проведення розрахунків» у наступній редакції: «Остаточний розрахунок за фактично переданий газ за Договором здійснюється до 31.01.2014 р.»

Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 1 від 28.01.2014 р. додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами, скріплення їх підписів печатками сторін та поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.02.2012.

Рішенням господарського суду Київської області від 18.02.2014, яке набрало законної сили, у справі № 911/44/14 за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до дочірнього підприємства «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» про стягнення 8 787 098, 47 грн., встановлено, що НАК «Нафтогаз України» відповідно до договору № 140003/12-Н від 30.03.2012 р. за період з березня 2012 р. по грудень 2012 року передано, а ДП «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» прийнято у власність природний газ на загальну суму 63 520 613,37 грн., однак в порушення умов договору ДП «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» за поставлений природний газ розрахувалося лише частково в зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 7 366 099,94 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Київської області від 18.02.2014 р. у справі № 911/44/14 позов НАК «Нафтогаз України» задоволено частково; стягнуто з ДП «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 7 366 099,94 грн. грн. заборгованості; в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат відмовлено.

Відповідно до статті 202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 202 - 205 Господарського кодексу України, ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 Цивільного кодексу України, зокрема за ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З наявної в матеріалах справи довідки про операції по підприємству «Києво-Святошинське УЕГГ» ВАТ «Київоблгаз» з 01.01.2011 р. по 31.12.2014 р. вбачається, що станом на 31.12.2014 р. відповідач присуджену до стягнення рішенням господарського суду Київської області від 18.02.2014 р. у справі № 911/44/14 заборгованість у сумі 7 366 099,94 грн. не погасив, при цьому відповідачем відзиві підтверджено факт існування вказаної заборгованості станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом.

З огляду на викладене, позивачем на підставі п. 7.2. договору донараховано відповідачу 550 338,48 грн. пені, за періоди, які не були охоплені рішенням господарського суду Київської області від 18.02.2014 р. у справі № 911/44/14, а саме з 01.02.2014 по 31.07.2014 року.

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі невиконання покупцем умов пунктів 6.1., 6.2. договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок пені здійснений з дотриманням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та є арифметично вірним, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 550 338,48 грн. пені підлягає задоволенню.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Позивач проти зменшення розміру пені заперечив та зазначив, що внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ, у тому числі і відповідачем, позивач змушений залучати комерційні кредити за відсотковими ставками, які складають 20-24%. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених позивачем витрат є стягнення з боржників пені, у розмірах передбачених договором.

Зменшення судом розміру пені спричинить позивачу додаткові збитки, що в подальшому негативно вплине на економічну та енергетичну безпеку України.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав звіт про фінансові результати за 2014 рік.

Посилання відповідача на скрутне фінансове становище підприємства та те, що заборгованість споживачів перед ДП «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» становить 85461051,83 грн., не приймаються судом до уваги, оскільки відсутність коштів не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов'язання, при цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження вчинення дій щодо погашення вказаної заборгованості.

Таким чином, враховуючи майновий стан обох сторін, після дослідження фінансових звітів та оскільки судом не встановлено виняткових обставин, а розмір пені є незначним в порівнянні з розміром заборгованості відповідача, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 230 669,92 грн. 3% річних та 4 610 233,85 грн. інфляційних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних, нарахованих за період з 01.02.2014 по 16.02.2015 року.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок є арифметично вірним, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 230 669,92 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

З розрахунку доданого до позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача 4 610 233,85 грн. інфляційних втрат, що нараховані за період лютий 2014 - січень 2015 року на 16 185 593,27 грн. заборгованості.

Разом з тим, як зазначалось вище та встановлено судом, заборгованість відповідача складає 7 366 099,94 грн., а отже нарахування інфляційних втрат має здійснюватись на дану суму заборгованості.

З огляду на вказане, суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат на 7 366 099,94 грн. заборгованості за період лютий 2014 - січень 2015 року та встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2 099 338,48 грн. інфляційних.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 550 338,48 грн. пені, 230 669,92 грн. 3% річних та 2 099 338,48 грн. інфляційних. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з дочірнього підприємства «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Білогородська, 17, код 19412538) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, код 20077720) 550 338 (п'ятсот п'ятдесят тисяч триста тридцять вісім) грн. 48 коп. пені, 230 669 (двісті тридцять тисяч шістсот шістдесят дев'ять) 92 коп. 3% річних, 2 099 338 (два мільйони дев'яносто дев'ять тисяч триста тридцять вісім) грн. 48 коп. інфляційних втрат та 39 044 (тридцять дев'ять тисяч сорок чотири) грн. 02 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 19.05.2015р.

Суддя О.В. Щоткін