РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2015Справа №910/5192/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ТОРГ ЛТД»
До Третя особа Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг»
Простягнення 40 460, 56 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Пінчук-Ніколайчук Ю.В. - за дов.;

Від відповідача: Маришенко К.А. - за дов.;

Від третьої особи: Галков І.О. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 30 106, 74 грн., 3% річних у розмірі 1 273, 14 грн. та інфляційні втрати у розмірі 9 080, 68 грн. за Договором фінансового лізингу №1139/12/2007 від 25.12.2007р.

28.04.2015р. відповідач через відділ діловодства господарського суду надав відзив, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» та Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГА ТОРГ ЛТД» уклали договір уступки права вимоги (заміни сторони в зобов'язанні) №207/11-2013, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГА ТОРГ ЛТД» прийняло на себе право вимоги виконання зобов'язань, які виникли на підставі договору фінансового лізингу №1139/12/2007 від 25.12.2007 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» та Фірмою «Т.М.М.» - Товариством з обмеженою відповідальністю.

Таким чином, на підставі договору уступки права вимоги та у відповідності до норм ст. 514 ЦК України, до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ТОРГ ЛТД» (нового кредитора/Позивача) перейшли права Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» (первісного кредитора/Третьої особи), які останній мав до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю (Відповідача) за договором фінансового лізингу №1139/12/2007 від 25.12.2007 року.

Отже, Позивач має право вимагати виконання зобов'язань, які виникли на підставі договору фінансовогу лізингу №1139/12/2007 від 25.12.2007 року, укладеного між ТОВ «Ласка Лізинг» і Фірмою «Т.М.М » - ТОВ.

25 грудня 2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» (третя особа) та Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю уклали Договір фінансового лізингу №1139/12/2007, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» зобов'язувалось передати без надання послуг по управлінню та технічній експлуатації, а Відповідач прийняти в тимчасове володіння та користування за плату майно - Автомобіль дорожний комбінований на шасі МАЗ-533702 (одна одиниця) (надалі - Предмет лізингу), а також Відповідач зобов'язувався здійснювати лізингові платежі (надалі - Договір). Крім того, між Третьою особою та Відповідачем було укладено додаткову угоду №1139/12/2007-ДС/1 від 25.12.07 року до договору фінансового лізингу №1139/12/2007 від 25.12.2007р., якою були внесені зміни до Графіку внесення платежів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» на виконання умов Договору передало Предмет лізингу Відповідачу 19.06.2007 p., що підтверджується Видатковою накладною №РН-0000226 від 19.06.2008 р. та Довіреністю серії НБЛ №614820 від 17.06.2008 р.

Натомість, Відповідач порушив свої зобов'язання щодо належного виконання умов Договору, чим порушив права Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг», а саме не виконав зазначені положення Договору в частині щодо сплати платежів, передбачених умовами Договору.

За розрахунком Позивача, загальний розмір заборгованості Відповідача за прострочені платежі, згідно з умовами Договору, становить 30 106, 74 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на корить другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Пунктом 1 частини 2 вказаної статті визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Наявність грошового зобов'язання Відповідача виникло за Договором фінансового лізингу №1139/12/2007 від 25.12.2007 р.

Відповідно до п. 7.3. Договору, загальна вартість лізингових платежів, що підлягають до сплати Відповідачем становить 89 974, 21 умовних одиниці. Умовна одиниця відповідно до п. 7.1. Договору, розуміється як сума, що виражена в гривнях України та є рівною одному Долару США по курсу НБУ.

Згідно п. 7.5. Договору, Відповідач обов'язаний був вносити на розрахунковий рахунок ТОВ «Ласка Лізинг» платежі, розмір яких встановлювався на кожний період в Графіку внесення платежів, що є Додатком №1 до Договору.

В Графіку внесення платежів визначено, що за 63, 64 періоди Відповідач повинен був сплатити по 1 546, 70 умовних одиниць відповідно до Графи 3 «Сума лізингового платежу» та по 336, 62 умовних одиниці відповідно до Графи 7 «Платіж в погашення суми заборгованості».

Матеріали справи свідчать, що Відповідачем не сплачено суму боргу за Договором в розмірі 30 106, 74 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент винесення рішення у справі настав.

Факт наявності боргу у Відповідача за Договором від 25.12.2007р. №1139/12/2007 в розмірі 30 106, 74 грн. за 63 та 64 періоди Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та Відповідачем не спростований, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, Позивач також правомірно нарахував Відповідачу борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Згідно здійсненого Позивачем розрахунку, з яким погоджується суд та вважає обґрунтованим, з Відповідача підлягає стягненню 1 273, 14 грн. 3% річних та 9 080, 68 грн. індексу інфляції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, Відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю (03146, м. Київ, вул. Чаадаєва, буд. 2-Б, поштова адреса: 03055, м. Київ, вул. Г. Тимофеєвої, буд. 3; Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ТОРГ ЛТД» (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, 22/8, офіс 402; Код ) заборгованість за лізинговими платежами в розмірі 30 106 (тридцять тисяч сто шість) грн. 74 коп., 3% річних в розмірі 1 273 (одна тисяча двісті сімдесят три) грн. 14 коп., інфляційні втрати в розмірі 9 080 (дев'ять тисяч вісімдесят) грн. 68 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено:14.05.2015р.

Суддя І.І.Борисенко