ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Справа № 908/1205/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддяХодаківська І.П.,
суддіБакуліна С.В., Яценко О.В.
розглянувши матеріали касаційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 року
у справі№ 908/1205/14
господарського судуЗапорізької області
за позовомЗапорізької міської ради
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Восток"
провнесення змін до договору

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:не з'явився,
- відповідача:Стеценко О.В. дов. № 434 від 31.12.2014 року

ВСТАНОВИВ:

Запорізька міська рада звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" (далі за текстом - ТОВ "Восток") про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 12.11.2002 року, укладеного між Запорізькою міською радою та ТОВ "Восток".

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.05.2014 року у справі № 908/1205/14 позовні вимоги Запорізької міської ради задоволено: змінено п. 1.6. договору оренди земельної ділянки від 19.12.2002 року за № 62, укладеного між Запорізькою міською радою та ТОВ "Восток" щодо земельної ділянки площею 0, 7399 га., яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, схрещення Прибережної автомагістралі та вул.. Запорізької для розташування автозаправної станції та викладено його в такій редакції: "1.6. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 7 040 666, 43 грн. (сім мільйонів сорок тисяч шістсот шістдесят шість грн. 43 коп.) в цінах 2013 року"; змінено п. 3.1. договору оренди земельної ділянки від 19.12.2002 року за № 62, укладеного між Запорізькою міською радою та ТОВ "Восток" щодо земельної ділянки площею 0, 7399 га., яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, схрещення Прибережної автомагістралі та вул.. Запорізької для розташування автозаправної станції та викладено його в такій редакції: "3.1. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 422 439, 98 грн. (чотириста двадцять дві тисячі чотириста тридцять дев'ять грн. 98 коп.), що складає шестикратний розмір земельного податку за календарний рік в цінах 2013 року".

У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" у зв'язку із зупиненням роботи Донецького апеляційного господарського суду та втратою справи ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.01.2015 року справу було відновлено та передано для здійснення апеляційного розгляду за зміненою підсудністю до Харківського апеляційного господарського суду.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Восток" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 року у справі № 908/1205/14 апеляційну скаргу ТОВ "Восток" залишено без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2014 року - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими актами, ТОВ "Восток" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 року у справі № 908/1205/14 та прийняти у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, аргументуючи порушення норм права, зокрема, ст. ст. 13, 30 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 6, 648 Цивільного кодексу України, ст. 271 Податкового кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, ст. ст. 43, 38, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 27.04.2015 року колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого - Бакуліної С.В., суддів - Фролової Г.М., Яценко О.В. (доповідач) касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" прийнята до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 14.05.2015 року.

Розпорядженням секретаря другої судової палати Вищого господарського суду України від 12.05.2015 року № 03-05/727 для розгляду касаційної скарги у справі № 908/1205/14, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Фролової Г.М. та закінченням періоду тимчасової непрацездатності судді Ходаківської І.П. сформовано колегію суддів у складі: головуючий - Ходаківської І.П., судді Бакуліна С.В., Яценко О.В. (доповідач).

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.11.2002 року Запорізька міська рада (орендодавець) та ТОВ "Восток" (орендар) уклали договір оренди земельної ділянки, зареєстрованого 19.12.2002 року за № 62 в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, згідно п. 1.1. якого Орендодавець відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 30.09.2002 року за № 303/121 та рішення четвертої сесії Запорізької міської ради від 25.09.2002 року № 26 передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, схрещення Прибережної автомагістралі та вул. Запорізької.

Відповідно до п. 1.2. вказаного вище Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0, 7399 га, в тому числі під благоустрій 0, 0 га., у стані, придатному для її цільового призначення.

Грошова оцінка земельної ділянки, згідно з п. 1.6. Договору, 2 770 925, 50 грн. в цінах 2002 року.

Положеннями п. 3.1. Договору (з урахуванням Договору про внесення змін № 1 від 12.12.2008 року) сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 187 390, 03 грн., що складає 4 % від нормативної грошової оцінки за календарний рік в цінах 2008 року.

Відповідно до п. 3.3. Договору (з урахуванням Договору про внесення змін № 1 від 12.12.2008 року), орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на розрахунковий рахунок місцевого бюджету Жовтневого району 0003 в управлінні Держказначейства у Жовтневому районі міста Запоріжжя Головного управління Держказначейства України в Запорізькій області, МФО 813015, , код 13050200.

Пунктом 3.4. Договору (з урахуванням Договору про внесення змін № 1 від 12.12.2008 року) сторони передбачили, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором оренди землі; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; прийняття орендодавцем рішення про збільшення або зменшення орендної плати; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 7.1. Договору зміна умов договору можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди спір вирішується у судовому порядку.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 27.07.2011 року на позачерговій сесії Запорізької міської ради шостого скликання було прийнято рішення № 16 "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя".

26.06.2012 року рішенням Запорізької міської ради № 37 було внесено зміни до рішення Запорізької міської ради № 16 від 27.07.2011 року "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя", зокрема, вказаним рішенням встановлено коефіцієнт "6" для визначення розміру орендної плати для земельних ділянок, наданих для розташування автозаправних станцій та газових автозаправних станцій. Розмір орендної плати визначається згідно формули: О = П*К*Кі, де "О" - розмір орендної плати, "П" - розмір земельного податку, визначений згідно вимог Податкового кодексу України, "К" - коефіцієнт, визначений даним рішенням, "Кі" - коефіцієнт індексації.

Крім того, рішенням міської ради № 37 від 26.06.2012 року зобов'язано орендарів земельних ділянок, у яких розмір орендної плати, встановлений в договорі оренди землі, не відповідає даному рішенню або розрахований без урахування рішення міської ради від 03.03.2008 року № 79 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя", укласти додаткові угоди на збільшення орендної плати.

Положенням п. 5 згаданого рішення визначено, що воно набирає чинності з 01.01.2013 року.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що рішення Запорізької міської ради № 37 було оприлюднене 24.07.2012 року в газеті "Запорізька Січ".

Відповідно до витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0, 7399 га (кадастровий номер :01:009:0005), розташованої в м. Запоріжжя на схрещенні Прибережної автомагістралі та вул. Запорізької, що перебуває в оренді ТОВ "Восток", нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки складає 7 040 666, 43 грн.

Судами досліджено, що враховуючи зміну вказаним вище рішеннями позивача коефіцієнту для визначення розміру орендної плати та зміну нормативної грошової оцінки землі, останній, в порядку ст. 188 Господарського кодексу України листом (вих. № 01/02-32/02621 від 28.08.2013 року) звернувся до відповідача із пропозицією внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 12.11.2002 року, а саме - викласти п. 1.6. та п. 3.1. договору у наступній редакції:

"1.6. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 7 040 666, 43 грн. (сім мільйонів сорок тисяч шістсот шістдесят шість грн.. 43 коп.) в цінах 2013 року";

"3.1. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 422 439, 98 грн. (чотириста двадцять дві тисячі чотириста тридцять дев'ять грн. 98 коп.), що складає шестикратний розмір земельного податку за календарний рік в цінах 2013 року".

Однак, у зв'язку із тим, що додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 22.11.2002 року з боку ТОВ "Восток" підписано не було, відповідач не сплачує орендну плату у встановленому рішенням міської ради № 37 шестикратному розмірі земельного податку за календарний рік в цінах 2013 року, Запорізька міська рада звернулась до господарського суду із позовом про зміну п. 1.6. та п. 3.1. договору в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Положеннями ст. 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди землі (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, згідно абз. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель", використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Положеннями ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз у 5 - 7 років.

Нормою ст. 15 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 144 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Положеннями ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно ч. 2 ст. 648 Цивільного кодексу України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Зміст договору, згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 1 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За приписами ст. 30 Закону України "Про оренду землі", з якими узгоджується п. 36 Договору оренди землі, зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Ціна в договорі, відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України, встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Отже, суди дійшли до вірного висновку про те, що підставою для внесення змін до договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін є або істотне порушення умов договору, або наявність відповідного застереження в договорі щодо відповідних підстав для його зміни чи прямої вказівки в законі про необхідність внесення змін.

Як встановлено судами, сторони в п. 3.4. спірного Договору (в редакції Договору про внесення змін від 12.12.2008 року № 1) передбачили перегляд розміру орендної плати один раз на рік за наявності відповідних підстав, зокрема в разі зміни розміру земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством).

Згідно п. 14.1.136. ст. 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов'язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормою пп. 14.1.147. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України закріплено, що орендна плата, поряд із земельним податком, є формою плати за землю, яка, в силу положень пп. 9.1.10. п. 9.1. ст. 9 Податкового кодексу України, віднесена до загальнодержавних податків.

Відповідно до пп. 270.1.1. п. 270.1. ст. 270 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування за цим податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Базою оподаткування, відповідно до пп. 271.1.1. п. 271.1. ст. 271 Податкового кодексу України, є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Нормою ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюється у договорі оренди (п. 288.4), але річна сума платежу: не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом (п. 288.5).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України" від 02.12.2010 року № 2756-VI, який набрав чинності з дня набрання чинності Податковим кодексом України, до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" внесені зміни, згідно яких розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно ст. 290 Господарського кодексу України розмір плати за користування земельною ділянкою, що є державною або комунальною власністю, не може бути нижчим за встановлений відповідно до закону.

Положеннями ст. 274 Податкового кодексу України закріплено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 % від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи наведені норми Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі" дійшли вірного висновку про те, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений у договорі оренди. Податковий кодекс України передбачає лише порядок визначення орендної плати за землю та граничні розміри орендної плати. Також, договором оренди землі мають визначатись форма, умови внесення орендної плати, при цьому строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності повинні встановлюватись відповідно до Податкового кодексу України.

Отже, обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про те, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною та враховуючи зміну вказаними рішенням органу місцевого самоврядування розмірів нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, що використовується для визначення розміру орендної плати по укладеному між сторонами договору оренди землі, та є базою оподаткування при визначенні розміру земельного податку, а також коефіцієнтів індексації орендної плати, то відповідно виникли обставини, передбачені п. 3.4. Договору як підстава для обов'язкового перегляду (зміни) розміру орендної плати.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Судами встановлено, що наведені вище рішення позивача є чинними, у встановленому порядку не скасовані, а отже відповідно до ст. 144 Конституції України та 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є обов'язковим для виконання.

Судами обґрунтовано відхилено доводи відповідача щодо необхідності з'ясування факту опублікування рішення Запорізької міської ради від 03.03.2008 року № 79 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя" у відповідності до положень Податкового кодексу України з огляду на те, що вказаний Кодекс набрав чинності після прийняття зазначеного рішення, у зв'язку з чим не поширює свою дію на правовідносини щодо порядку опублікування та набрання чинності вказаним рішенням.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позовні вимоги про внесення змін до спірного договору оренди землі в частині розміру орендної плати через зміну нормативної грошової оцінки землі та зміни коефіцієнтів індексації орендної плати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною зокрема в постановах: від 30.05.2011 року у справі № 17/299-10; від 06.12.2010 року у справі № 2-1/10068-2008; від 27.12.2010 року у справі № 27/15-10; від 23.05.2011 року у справі № 7/105-10(30/234-09).

Посилання скаржника на те, що позивачем не направлялась відповідачу відповідна пропозиція з проектом додаткової угоди, а додані до позовної заяви на підтвердження відправлення такої пропозиції фіскальний чек та поштове повідомлення про вручення поштового відправлення не є доказами цього, оскільки з них не вбачається вміст поштового відправлення, який відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку підтверджуватись лише описом вкладення до цінного листа з відбитком календарного штемпеля поштового відділення обґрунтовано відхилено судами з огляду на приписи ст. ст. 32, 33, 34, 36 ГПК України та вказали, що подані позивачем на підтвердження надсилання пропозиції про внесення змін до спірного Договору фіскальний чек та повідомлення про вручення поштового відправлення є належними та допустимими доказами на підтвердження цієї обставини, оскільки: вказані документи відповідно до п. п. 2, 62 Правил надання послуг поштового зв'язку є підтвердженням надсилання позивачем відповідачу реєстрового поштового відправлення і отримання його останнім. Крім того, відповідач не надав доказів на підтвердження того, що вказане реєстрове поштове відправлення містило інші документи ані ж зазначена пропозиція до Договору, не навів які саме інші документи було ним отримано.

Також, суди вірно відхилили доводи відповідача про те, що внесення спірних змін до договору суперечить ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що договір змінюється в судовому порядку з моменту набрання законної сили рішенням суду про таку зміну з огляду на те, що вказані зміни стосуються нормативної грошової оцінки станом на 28.02.2013 року, тобто до дня набрання рішенням суду законної сили, оскільки позовна заява не містить будь-яких вимог щодо дати внесення змін до Договору, а зміна нормативної грошової оцінки землі, на яку посилається позивач стосується обґрунтування підстав позову, а не дати внесення змін до спірного договору.

Отже, колегія суддів касаційної інстанції приходить до висновку, що під час розгляду справи місцевим та апеляційним господарськими судами фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, господарськими судами вірно застосовані норми права, а доводи скаржників не спростовують законності прийнятих у справі судових актів.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

їПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 року у справі № 908/1205/14 залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 року у справі № 908/1205/14 залишити без змін.

Головуючий суддяІ.П. Ходаківська

СуддіС.В. Бакуліна

О.В. Яценко