ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015 року Справа № 904/8858/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Сусла Я.Б.

представники сторін:

від позивача: Єрмоленко М.М. представник, довіреність №01-14/5/04вих від 12.01.2015 року;

від відповідача: не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2015 року про припинення провадження у справі №904/8858/14

За позовом: Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

про: повернення тимчасово зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан

В С Т А Н О В И В:

Дніпродзержинська міська рада Дніпропетровської області звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про звільнення тимчасово зайнятої земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_2), площею 0,0034 га, яку використовує фізична особа-підприємець ОСОБА_2 для ведення комерційної діяльності під розміщення об'єкту торгівлі (кіоск) та повернення її Дніпродзержинській міській раді Дніпропетровської області за актом приймання-передачі з приведенням вказаної земельної ділянки у придатний для використання стан шляхом демонтажу об'єкту торгівлі (кіоску) за рахунок боржника. Судові витрати по справі позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2015 року у справі №904/8858/14 (головуючий колегії, суддя Колісник І.І., судді: Бєлік В.Г., Мартинюк С.В.) провадження у справі припинено на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2009 року у справі №30/165-09, яке постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.11.2009 року залишено без змін, зокрема, зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 звільнити тимчасово зайняту земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0,0034 га, повернувши її державі в особі Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили. Також, фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 зобов'язано знести (демонтувати) об'єкт торгівлі (кіоск), розташований по АДРЕСА_2 у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили.

На виконання зазначеного рішення 13.11.2009 року були видані накази, які згідно з постановами про закінчення виконавчого провадження Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 23.04.2010 року є фактично виконаними.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що між сторонами з того ж предмету позову та з тих же самих підстав судом уже розглядався спір щодо звільнення земельної ділянки шляхом її повернення та демонтажу об'єкту торгівлі - кіоску, що на ній знаходиться. Прийняте за її результатом судове рішення набрало законної сили, тому наявні підстави для припинення провадження у справі.

В ухвалі місцевого господарського суду зазначено, що акти обстеження спірної земельної ділянки від 17.08.2010 року та від 29.07.2014 року не є новою підставою позову, а є доказами, що не змінюють висновку суду щодо припинення провадження у справі.

Знаходження об'єкту торгівлі відповідача на спірній земельній ділянці без правовстановлюючих документів після завершення виконавчого провадження за наказами від 13.11.2009 року на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2009 року може бути відповідно до чинного законодавства підставою для здійснення правоохоронними органами перевірки та окремого судового провадження за фактом ухилення відповідальних осіб від виконання судового рішення, його неналежного виконання або для звернення позивача з позовом до відповідача за захистом своїх прав та інтересів щодо спірної земельної ділянки, у том числі про відшкодування шкоди чи збитків з підстав самовільного зайняття земельної ділянки.

Не погодившись із ухвалою господарського суду, Дніпродзержинська міська рада Дніпропетровської області звернулася до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2015 року у справі №904/8858/14 про припинення провадження у справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом позову у справі №904/8858/14 є звільнення земельної ділянки боржником за власний рахунок, а не зобов'язання вчинити такі дії (предмет спору у справі №30/165-09). Підставою поданого позову є акти обстеження стану та дотримання умови використання земельної ділянки за 2014 рік та за 2015 рік, які підтверджують факт користування відповідачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, тобто підстави позову інші ніж у справі №30/165-09. Також, учасником процесу у справі №30/165-09 був Дніпродзержинський міжрайонний природоохоронний прокурор, тобто склад учасників у справах №30/165-09 та №904/8858/14 не співпадає.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року відновлений строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2015 року у справі №904/8858/14 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд справи призначений у судове засідання на 07.05.2015 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.05.2015 року, представник апелянта апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 у судове засідання, яке відбулося 07.05.2015 року, не з'явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином; відзиву на апеляційну скаргу не надав.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.05.2015 року, апеляційним господарським судом оглянуті матеріали справи №30/165-09 за позовом: Дніпродзержинського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 про зобов'язання звільнити земельну ділянку та зобов'язання демонтувати об'єкт торгівлі.

У судовому засіданні 07.05.2015 року оголошені вступна та резолютивна частина постанови.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 15.10.2004 року між Дніпродзержинською міською радою (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до пункту 1.1. якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0034 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до пункту 5.1 договору та згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки від 19.10.2004 року остання з кадастровим номером НОМЕР_2 була передана в оренду відповідачу з метою несільськогосподарського використання для розміщення об'єкту торгівлі (кіоск).

Договір був укладений строком до 23.09.2007 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк (пункт 2.1. договору).

Відповідно до пункту 2.2. договору у разі, якщо орендар бажає продовжити термін дії договору, то він повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

За пунктом 4.2 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

За змістом пункту 8.3. договору дія договору припиняється, серед іншого, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

У разі припинення або розірвання договору орендар має забезпечити виконання умов повернення земельної ділянки відповідно до умов цього договору (пункт 8.7. договору).

17.08.2010 року начальником відділу та головним спеціалістом самоврядного контролю Управління земельних відносин міської ради складений акт обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки, відповідно до якого земельна ділянка по АДРЕСА_2 використовується Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 під об'єкт торгівлі (кіоск) площею 0,0034 га. Документи на право користування земельною ділянкою відсутні (а.с. 15).

29.07.2014 року начальником відділу, заступником начальника самоврядного контролю Управління земельних відносин міської ради за участю начальника - архітектора відділу планування, забудови міста та зовнішньої реклами управління містобудування та архітектури міської ради, представника Державного підприємства "Проектний інститут "Дніпродзержинськцивільпроект" складний акт обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки. В результаті обстеження виявлено, що на земельній ділянці площею 0,0034 га на відстані 14 м від проїжджої частини АДРЕСА_2 та 2,8 м від будинку АДРЕСА_2, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 розміщено тимчасову споруду розміром 6мх4,8м для провадження підприємницької діяльності. Строк дії договору оренди земельної ділянки не продовжений, земельна ділянка до земель міста не повернута. Документи на землекористування не оформлені, що є порушенням вимог земельного законодавства. В акті зазначено, що його копію направлено поштою на адресу землекористувача (а.с. 16).

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2009 року у справі № 30/165-09, яке постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.11.2009 року залишено без змін:

- Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 зобов'язано звільнити тимчасово зайняту земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2 кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 0,0034 га - повернувши її державі в особі Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили;

- Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 зобов'язано знести (демонтувати) об'єкт торгівлі (кіоск), розташований по АДРЕСА_2 у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили;

- судові витрати по справі покладено на відповідача.

На виконання зазначеного рішення 13.11.2009 року було видано накази.

Відповідно до постанов про закінчення виконавчого провадження Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 23.04.2010 року виконавчі провадження з примусового виконання наказів господарського суду № 30/165-09 від 13.11.2009 року закінчені у зв'язку з виконанням (а.с. 111, 114).

За вказаних обставин місцевий господарський суд дійшов до висновку, що між сторонами з того ж предмету позову та з тих же самих підстав судом уже розглядався спір щодо звільнення земельної ділянки шляхом її повернення та демонтажу об'єкту торгівлі - кіоску, що на ній знаходиться. Прийняте за її результатом судове рішення набрало законної сили.

Між тим апеляційний господарський суд не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах (пункт 4.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (пункт 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Як вбачається з матеріалів справи №30/165-09, яка була оглянута апеляційним господарським судом у судовому засіданні 07.05.2015 року, підставою звернення з позовом до суду стало самовільне зайняття спірної земельної ділянки відповідачем, що підтверджувалось актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.06 2009 року, протоколом про адміністративне правопорушення №18 від 10.06.2009 року, постановою про накладення адміністративного стягнення №1268 від 12.06.2009 року.

Підставою звернення з позовом до суду у справі №904/8858/14 стало самовільне зайняття спірної земельної ділянки відповідачем, що підтверджувалось актами обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 17.08.2010 року та від 29.07.2014 року.

Тобто, обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права (підстави позову) у справі №30/165-09 та №904/8858/14 є різними, тому висновок місцевого господарського суду про припинення провадження у справі №904/8858/14 на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України є помилковим.

Апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що акти обстеження спірної земельної ділянки від 17.08.2010 року та від 29.07.2014 року не є новою підставою позову, а є доказами, що не змінюють висновку суду щодо припинення провадження у справі.

Відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо (пункт 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин").

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Оскільки підставою звернення з позовом до суду є самовільне зайняття спірної земельної ділянки, що підтверджується відповідними доказами (актами перевірки), а не рішенням суду у справі №30/165-09 (невиконанням рішення суду), є передчасними висновки суду першої інстанції, що знаходження об'єкту торгівлі відповідача на спірній земельній ділянці без правовстановлюючих документів після завершення виконавчого провадження за наказами від 13.11.2009 року на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2009 року та може бути відповідно до чинного законодавства підставою для здійснення правоохоронними органами перевірки та окремого судового провадження за фактом ухилення відповідальних осіб від виконання судового рішення, його неналежного виконання або для звернення позивача з позовом до відповідача за захистом своїх прав та інтересів щодо спірної земельної ділянки, у том числі про відшкодування шкоди чи збитків з підстав самовільного зайняття земельної ділянки.

За приписами частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13 Конституції України).

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду Дніпропетровської області 18.03.2015 року про припинення провадження у справі №904/8858/14 винесена з порушенням норм процесуального права, у зв'язку із чим підлягає скасуванню, а справа направленню до місцевого господарського суду.

За таких обставин апеляційна скарга Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2015 року у справі №904/8858/14 підлягає задоволенню частково.

Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу України або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 11113 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України (пункт 4.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Керуючись статтями 101-105, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2015 року про припинення провадження у справі №904/8858/14 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2015 року у справі №904/8858/14 скасувати.

Справу №904/8858/14 направити на розгляд господарському суду Дніпропетровської області.

Повна постанова складена 08.05.2015 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко