ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.05.15р. Справа № 904/2703/15

За позовом Компанії ELINFORT LTD (ЕЛІНФОРТ ЛТД), м. Лімассол, Кіпр

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариство "Дніпропетровськ-Авто", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Житомир-Авто", с. Довжик, Житомирський район, Житомирської області

про стягнення 833 123,45 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: Кородюк І.Ш., довіреність б/н від 20.02.15р.

від відповідача-1: Волошин В.Ю., довіреність б/н від 30.03.15р.

від відповідача-2: Волошин В.Ю., довіреність № 141 від 09.04.15р.

Суть спору:

Позивач - Компанія ELINFORT LTD (ЕЛІНФОРТ ЛТД) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Публічного акціонерного товариство "Дніпропетровськ-Авто" та до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Житомир-Авто" про солідарне стягнення 833 123,45 грн. - заборгованості за простим векселем серії АА № 2500531 та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є законним держателем простого векселя серії АА № 2500531 на суму 833 123,45 грн. У визначений у векселі строк відповідач-1 (емітент) платіж за векселем не здійснив, а також для забезпечення виконання зобов'язань за виданим векселем як аваліст виступив відповідач-2, але теж не здійснив платежу за даним векселем. У зв'язку із непогашенням відповідачами -1-2 заборгованості за даним векселем на суму 833 123,45 грн. позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2015 р. по справі № 904/2703/15 порушено провадження та розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 16.04.2015 р.

В судовому засіданні 16.04.2015 р. оголошено перерву до 05.05.2015 р.

Представник позивача у судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідачів -1,-2 у судових засіданнях проти позовних вимог заперечував, з підстав викладених у відзиві на позов.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 05.05.2015 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів-1,-2, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2012 року Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровськ-Авто" (відповідач-1) емітовано на користь Публічного акціонерного товариства "Українська автомобільна корпорація" простий вексель серії АА № 2500531 на суму 833 123,45 грн. з датою платежу - за пред'явленням.

У відповідності з положенням Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, у забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 простий вексель серії АА № 2500531 шляхом вчинення авалю авальована Публічним акціонерним товариством "Житомир-Авто" (відповідач-2).

05.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Українська автомобільна корпорація" (продавець) та Компанією ELINFORT LTD (ЕЛІНФОРТ ЛТД) - (позивач, покупець) за участю повіреного - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фондова компанія "Даліз-Фінанс" укладено Договір № БВ 9/4-3/15 купівлі продажу цінних паперів (далі - Договір купівлі-продажу) на виконання Договору доручення № БД 9/3-3/15 (далі - Договір доручення) від 05.02.2015 р.

Відповідно до вимог п. 1.1. Договору купівлі-продажу продавець зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цінні папери (далі - ЦП) в порядку, строки та на умовах передбачених цим Договором.

У відповідності до умов Договору, предметом купівлі-продажу є цінні папери з наступними реквізитами: вексель простий серії АА № 2500531 номінальною вартість 833 123,45 грн., дата складання - 01.07.2012 р., термін погашення - за пред'явленням (п. 1.2. Договору купівлі-продажу).

Згідно п. 3.3. Договору купівлі-продажу підтвердженням факту переходу прав власності на цінні папери є передача цінних паперів, із здійсненням іменного індосаменту, за яким індосант приймає на себе відповідальність перед будь-яким наступним векселедержателем.

Публічне акціонерне товариство "Українська автомобільна корпорація" (продавець) передав, а Компанія ELINFORT LTD (ЕЛІНФОРТ ЛТД) - (позивач, покупець) прийняла вказані цінні папери та на виконання Договору купівлі продажу сторони уклали акт прийому-передачі цінних паперів та вчинили іменний індосамент на простому векселі серії АА № 2500531, що свідчить про перехід права власності до позивача (а.с. 43-44).

На день звернення позивача до суду відповідачем-1 як емітентом та платником платіж за векселем не здійснено.

Таким чином позивач посилається на неоплату відповідачами-1,-2 простого векселя серії АА № 2500531 на суму 833 123,45 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відносини, пов'язані з обігом векселів в Україні, регулюються, зокрема, Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (з урахуванням застережень, передбачених у додатку II до неї), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Законами України "Про обіг векселів в Україні" (ст. 2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі".

Разом з тим, вексельні правочини (у тому числі щодо видачі, акцептування (в тому числі в порядку посередництва), індосування, авалювання та оплати векселя) регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання (статті 202-211, 215-236, 509-609 Цивільного кодексу України).

В контексті викладеного, враховуючи ту обставину, що відповідачами не надано доказів проведення платежу за простим векселем серії АА № 2500531 на суму 833 123,45 грн., питання про стягнення якої ставиться згідно заявленого позову, господарський суд на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" векселем є цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Аналогічне визначення векселя міститься у пункті 1.2 Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 16.12.2002р. №508, згідно з яким вексель є цінним папером, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити у визначений строк визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Іншими словами, вексель являє собою спосіб розрахунків, тобто є грошовим зобов'язанням, яке в силу ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України має виконуватися належним чином.

Згідно з ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі простий вексель містить: назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; зазначення дати і місця видачі простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче у цій статті. Простий вексель, строк платежу в якому не зазначено, вважається таким, що підлягає оплаті за пред'явленням. При відсутності особливого зазначення, місце, де видано документ, вважається місцем платежу і, разом з тим, місцем проживання векселедавця. Простий вексель, в якому не вказано місце його видачі, вважається виданим у місці, зазначеному поруч з найменуванням векселедавця (ст. 76 Уніфікованого закону).

Як встановлено судом, спірний простий вексель заповнено з дотриманням усіх вимог законодавства і з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

За приписами ст. 30 Уніфікованого закону платіж за переказним векселем може бути забезпечений авалем повністю або в частині його суми. Забезпечення може бути надане третьою особою або навіть однією з осіб, які поставили свій підпис на векселі.

Аваль вчинюється або на самому переказному векселі, або на алонжі. Він виражається словами "вважати за аваль" або будь-яким іншим рівнозначним формулюванням. Він підписується тим, хто надає аваль. Вважається, що для здійснення авалю достатньо одного лише підпису, вчиненого авалістом на лицьовій стороні векселя, якщо тільки цей підпис не вчинений трасатом або трасантом. В авалі повинно бути вказано, за кого він виданий. У разі відсутності такої вказівки він вважається виданим за трассанта (ст. 31 Уніфікованого закону).

Відповідно до ст. 32 Уніфікованого закону аваліст відповідає так само, як і та особа, зобов'язання якої він забезпечив. Його зобов'язання є дійсним навіть у тому разі, якщо те зобов'язання, яке він забезпечував, виявиться недійсним з будь-якої іншої причини, ніж дефект форми.

Згідно ч. 3 ст. 77 до простого векселя також застосовуються такі положення: положення щодо забезпечення авалем (статті 30 - 32); у випадку, передбаченому в останньому абзаці статті 31, якщо в авалі не зазначено, за кого він даний, вважається, що він даний за векселедавця простого векселя.

Як вбачається з напису "Аваліст за ПАТ "Дніпропетровськ-Авто", виконаного на лицьовій стороні векселю, авалістом за зобов'язаннями векселедавця виступило Публічне акціонерне товариство "Житомир-Авто".

Згідно зі ст. 11 Уніфікованого закону будь-який переказний вексель (як і простий) може бути переданий шляхом індосаменту. За ч. 1 ст. 12 Уніфікованого закону, індосамент повинен бути безумовним. Будь-яка обмежуюча його умова вважається ненаписаною. За ч. 2 ст. 13 Уніфікованого закону, індосамент може не містити найменування особи, на користь якої він вчинений, або може складатися лише з одного підпису індосанта (бланковий індосамент).

Відповідно до ст. 14 Уніфікованого закону, індосамент переносить усі права, що випливають з переказного (простого) векселя. Якщо індосамент бланковий, то векселедержатель може, зокрема - передати вексель третій особі, не заповнюючи бланк i не здійснюючи індосаменту.

Згідно ст. 16 Уніфікованого закону, особа, в якої знаходиться переказний (простий) вексель, вважається законним векселедержателем, якщо її право базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим.

Тобто, враховуючи наведені приписи, слід дійти до висновку, що Компанія ELINFORT LTD (ЕЛІНФОРТ ЛТД) є законним держателем простого векселя серії АА № 2500531, оскільки його право базується на написаному попереднім векселедержателем індосаменті.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67-68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70- 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72-74).

Строк платежу за векселем - "за пред'явленням".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача-1 та відповідача-2 з вимогами про здійснення платежу, про що складено акти пред'явлення векселя до платежу від 24.02.2015 року та 25.02.2015 року відповідно. Відповідачі-1,-2 відмовилися здійснити оплату вказавши у актах застереження про неможливість здійснення платежу через відсутність коштів.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 р. № 5 "Про деякі питання розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" простий або акцептований переказний вексель строком платежу "за пред'явленням" підлягає оплаті в день його належного пред'явлення до платежу.

Держатель такого векселя повинен пред'явити його до платежу протягом одного року від дати складення, якщо векселедавець не скоротив або не встановив більш тривалий строк. Зазначені строки можуть бути скорочені індосантами (ст. 34 Уніфікованого закону).

Строк для пред'явлення відраховується з дати складання векселя. Якщо у векселі строком "за пред'явленням" вказано, що він не може бути пред'явлений до платежу раніше визначеної дати, строк для його пред'явлення до платежу відраховується з цієї дати.

У разі непред'явлення до платежу переказного векселя в установлені строки його держатель втрачає права за ним стосовно індосантів, векселедавця, а також інших зобов'язаних за векселем осіб, за винятком акцептанта, а при непред'явленні до платежу простого векселя - за винятком векселедавця (статті 53, 78, Уніфікованого закону). Такі самі наслідки настають, якщо вексель зі строком платежу на визначений день або у визначений строк від дати складання чи пред'явлення не пред'явлено до платежу в день, коли він мав бути оплачений, або протягом двох наступних робочих днів (статті 38, 53, 78 Уніфікованого закону).

Пленум Верховного Суду України у пункті 18 Постанови № 5 від 08.06.2007 р. "Про деякі питання розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" зазначив, що за вексельним законодавством виникають зобов'язання як прямих боржників, так і боржників у порядку регресу.

Прямі боржники - це векселедавець простого векселя та акцептант переказного векселя. Вимоги до зазначених осіб, а також до авалістів за них (за їх наявності) можуть бути пред'явлені як у строк платежу, так і протягом усього строку вексельної давності незалежно від наявності протесту. При цьому підставою для заявлення вимог до прямих боржників є сам вексель, що знаходиться у кредитора.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 08.06.2007 № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" у разі пред'явлення законним векселедержателем вимоги про оплату векселя зобов'язана за ним особа не має права відмовитися від виконання з посиланням на відсутність або недійсність зобов'язання, крім випадків, передбачених ст. 17 Уніфікованого закону.

Згідно із цією статтею особи, до яких пред'явлено позов за переказним векселем, не можуть протиставляти вимогам держателя заперечення, що ґрунтуються на їхніх особистих відносинах із трасантом або з попередніми держателями, якщо держатель при придбанні векселя не діяв свідомо на шкоду боржнику.

Отже, у відповідача-1 та відповідача-2 відсутні будь-які підстави для невиконання зобов'язання за простим векселем серії АА № 2500531 щодо здійснення платежу на користь його держателя, а саме позивача.

На момент розгляду справи заборгованість за простим векселем серії АА № 2500531 відповідачів складає 833 123,45 грн., докази погашення якої в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідачів-1,-2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню солідарно у розмірі: 833 123,45 грн. - заборгованості за простим векселем серії АА № 2500531.

Судовий збір у справі покладається на відповідача-1 та на відповідача-2, згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариство "Дніпропетровськ-Авто" (49041, м. Дніпропетровськ, проспект Праці, будинок 16; ) та з Публічного акціонерного товариства "Житомир-Авто" (10004, Житомирська область, Житомирський район, с. Довжик, вул. Богунська, буд. 1-А; ) на користь Компанії ELINFORT LTD (ЕЛІНФОРТ ЛТД) (НЕ 337779 НЕ44 12.11.2014, 12 Strymonos street, 3067 Apostolos Andreas, Limassol, Cyprus) 833 123,45 грн. (вісімсот тридцять три тисячі сто двадцять три грн. 45 коп.) - заборгованості за простим векселем серії АА № 2500531, про що видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариство "Дніпропетровськ-Авто" (49041, м. Дніпропетровськ, проспект Праці, будинок 16; ) на користь Компанії ELINFORT LTD (ЕЛІНФОРТ ЛТД) (НЕ 337779 НЕ44 12.11.2014, 12 Strymonos street, 3067 Apostolos Andreas, Limassol, Cyprus) 8 311,23 грн. (вісім тисяч триста одинадцять грн. 23 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Житомир-Авто" (10004, Житомирська область, Житомирський район, с. Довжик, вул. Богунська, буд. 1-А; ) на користь Компанії ELINFORT LTD (ЕЛІНФОРТ ЛТД) (НЕ 337779 НЕ44 12.11.2014, 12 Strymonos street, 3067 Apostolos Andreas, Limassol, Cyprus) 8 311,23 грн. (вісім тисяч триста одинадцять грн. 23 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І.А. Рудовська
Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України " 07 " травня 2015 р.