РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015Справа №910/6942/15-г

За позовом: публічного акціонерного товариства НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАДРА УКРАЇНИ"

до: публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

про стягнення 144.456,85 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Пономаренко А.Є. - за довіреністю від 19.12.2014 № 116;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАДРА УКРАЇНИ" звернулося до господарського суду із позовом до публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 144.456,85

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем за договором від 19.12.2013 № 7/2958-Р-154М/13, оскільки не здійснив розрахунок за проведені роботи. Вказана обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 144.456,85 грн.

На підставі викладеного вище, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 144.456,85, з яких: основна заборгованість складає 117.035,97 грн; пеня в сумі - 12.498,80 грн, 3 % річних в сумі 1.086,99 грн та інфляційних втрат в сумі 13.835,09 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2015 прийнято позовну заяву публічного акціонерного товариства НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАДРА УКРАЇНИ" до розгляду та порушено провадження у справі № 910/6942/15-г.

Ухвала про порушення провадження у справі надсилалася відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду. Враховуючи наведене, відповідач повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позов до суду не подав у зв'язку із чим, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 13.05.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між публічним акціонерним товариством НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАДРА УКРАЇНИ" (далі - позивач) та публічним акціонерним товариством "УКРНАФТА" (далі - відповідач) укладено договір від 19.12.2013 № 7/2958-Р-154М/13 про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування (далі - Договір).

Як вбачається з предмету Договору, позивач взяв на себе зобов'язання здійснити роботи з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою видобування корисних копалин а відповідач - прийняти та оплатити роботи відповідно до умов Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору обсяг робіт, етапи та строки їх виконання наведені у календарному плані, який є невід'ємною частиною Договору.

По завершенню кожного етапу позивач надає відповідачу підписаний ним акт здачі-приймання виконаних робіт (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору вартість робіт за цим Договором визначається протоколами узгодження договірної ціни, які є невід'ємною частиною Договору.

Відповідач перераховує позивачу попередню оплату у розмірі 100 % від вартості робіт за відповідним етапом. Перерахування попередньої оплати здійснюється на підставі рахунку-фактури позивача протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури (п. 5.2 Договору).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов'язань за Договором та на його умовах, своєчасно виконав роботи. Наведена фактична обставина підтверджується актом виконаних робіт від 14.01.2014 № Н-00000061 загальна вартість робіт за яким складає 117.035,97 грн. Вказаний акт підписаний уповноваженими особами сторін та скріплений відбитками їх печаток (засвідчена копія вказаного акту наявна в матеріалах справи а його оригінал оглянуто в судовому засіданні). На виконання п. 5.2 Договору позивачем 07.11.2014 було направлено на адресу відповідача рахунок-фактуру від 03.11.2014 № Н-00000754 для перерахування грошових коштів за виконані роботи. Вказаний рахунок отриманий відповідачем 10.11.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача його зобов'язання за Договором, відповідач оплату замовлених робіт на користь позивача не здійснив. Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 117.035,97 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін спору має місце допущене з боку відповідача порушення у його зобов'язанні за Договором, позивач заявив позовні вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені, розмір якої складає 12.498,80 грн; а також відповідальності, шляхом стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1.086,99 грн та інфляційних втрат в сумі 13.835,09 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, а відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 117.035,97 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов'язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 12.498,80 грн, 3 % річних в сумі 1.086,99 грн та інфляційних втрат в сумі 13.835,09 грн є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5; ідентифікаційний код: 00135390, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь публічного акціонерного товариства НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАДРА УКРАЇНИ" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 54; ідентифікаційний код: 31169745, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) основну заборгованість в сумі 117.035 (сто сімнадцять тисяч тридцять п'ять) грн 97 коп.; пеню в сумі 12.498 (дванадцять тисяч чотириста дев'яносто вісім) грн 80 коп.; 3 % річних в сумі 1.086 (одна тисяча вісімдесят шість) грн 99 коп.; інфляційні втрати в сумі 13.835 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять п'ять) грн. 09 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 2.889 (дві тисячі вісімсот вісімдесят дев'ять) грн 14 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20 травня 2015 року

Суддя С.В. Балац