ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 рокуСправа № 912/1009/15-г
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Колодій С.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/1009/15-г

за позовом Виконуючого обов"язки прокурора м. Кіровограда в інтересах держави в особі Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, м. Кіровоград

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Кіровоград

про розірвання договору, зобов'язання повернути приміщення, стягнення 2 885,91 грн.

за участю представників сторін:

від прокуратури - Петров Т.І., наказ № 42ц від 15.01.2015 року;

від позивача - Коротченко О.О., довіреність № 22/17-ц від 06.01.2015;

від відповідача - участі не брали.

Виконуючий обов"язки прокурора м. Кіровограда в інтересах держави в особі Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради звернувся до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою з вимогами:

1) стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного майна від 22.05.2003 № 57/17 по орендній платі в сумі 2 885,91 грн.;

2) розірвати договір оренди індивідуально визначеного майна від 22.05.2003 № 57/17, укладеного між Управлінням власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1;

3) зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 передати за актом приймання - передавання нежитлового приміщення, площею 24,6 кв.м. по АДРЕСА_1 Управлінню власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради.

01.04.2015 позивачем подано заяву, в якій підтримано позицію прокурора щодо заявлених позовних вимог.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань (відповідно до постанови пленуму ВГСУ №18 від 26.12.11р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час та місце розгляду справи судом), а саме, за його юридичною адресою, підтвердженою даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 17.01.2015р., про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позов не надав, своє право на захист не використав, у зв'язку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

Розглянувши наявні матеріали справи та оцінивши подані докази, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.05.2003 р. між Управлінням власності міськвиконкому (Орендодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, відповідно до умов якого орендодавець на підставі розпорядження управління власності від 07.08.2003 р. № 299/17 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення площею 36,6 кв.м. по АДРЕСА_1, для розміщення майстерні по ремонту взуття, яке знаходиться на балансі КРЕПу № 2 балансова вартість якого визначена відповідно до акта оцінки вартості окремого індивідуально визначеного майна становить 22 410,67 грн.

У відповідності до п. 2.1 Договору вступ орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням сторонами цього договору та акта прийому-передачі вказаного майна.

Відповідно до п. 3.1 Договору, орендна плата становить 62,05 грн. за перший місяць оренди і перераховується орендарем орендодавцю не пізніше 5-го числа слідуючого за звітним місяцем з урахуванням помічного індексу інфляції на р/р Орендодавця.

Згідно п. 3.4. Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується до бюджетного рахунку відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми заборгованості за кожний календарний день прострочення оплати.

Згідно п. 7.1 Договору орендодавець зобов"язаний передати орендарю в оренду майно, що є комунальною власністю згідно акту прийняття - передавання майна, який підписується одночасно з цим Договором.

У відповідності з п. 10.7. Договору, у разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його дії протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Відповідно до п.10.1. Договору, цей договір діє з 22.05.2003 р. по 22.05.2004 р.

Відповідно до акту прийому - передачі від 22.05.2003 року згідно розпорядження управління власності від 07.05.2003 р. № 299/17 управління власності передає нежитлове приміщення балансовою вартістю 22 410,67 грн. фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 , а останній приймає вищевказане майно.

В подальшому, додатковою угодою до основного договору оренди індивідуально визначеного майна від 22.05.2003 р. № 52/17 від 11.01.2013 за № 10/17 внесено зміни до п. 1.1 та викладено в наступній редакції: "Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно нежитлове приміщення площею 24,.6 кв.м. по АДРЕСА_1 для розміщення майстерні з ремонту взуття, що знаходиться на балансі ЖЕКу № 12 вартість якого визначена відповідно до звіту про незалежну оцінку майна становить 44 280,00 грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору орендна плата за перший місяць оренди становить 183,56 грн. без врахування ПДВ і перераховується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше останнього числа поточного місяця (з урахуванням помісячного індексу інфляції). Розмір орендної плати індексується щомісячно на офіційно встановлений індекс інфляції".

Також, додатковою угодою від 21.05.2013 р. № 67/17 змінено пункт 11.1 Договору та передбачено, що договір діє по 22.04.2016 р.

В порушення вимог чинного законодавства, відповідач не виконує свої зобов'язання по Договору оренди не сплачує орендну плату за користування нежитловим приміщенням, внаслідок чого за ним рахується заборгованість у сумі 2 885,91 грн.

Вищевикладене зумовило звернення виконуючого обов"язки прокурора м. Кіровограда в інтересах держави в особі Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради до суду з даною позовною заявою до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного майна від 22.05.2003 № 57/17 в сумі 2 885,91 грн., розірвання договору оренди індивідуально визначеного майна від 22.05.2003 № 57/17 та зобов'язання фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 передати за актом приймання - передавання нежитлового приміщення, площею 24,6 кв.м. по АДРЕСА_1 Управлінню власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 2 частини 1 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно із статтею 36-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р. "Про прокуратуру" (із змінами та доповненнями) представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Формою цього представництва є, зокрема, участь у розгляді судами справ.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (далі - Рішення Конституційного Суду України) під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідні повноваження органу місцевого самоврядування визначаються з огляду на вимоги Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору оренди.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до статей 765, 767 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму, наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню, наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

З матеріалів справи вбачається, що спірне приміщення є комунальним майном, і спір щодо нього повинен вирішуватися відповідно до Закону України від 10.04.1992 р. № 2269-ХІІ "Про оренду державного та комунального майна" (із змінами та доповненнями). Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 2, ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до пункту 3 статті 285 Господарського кодексу України та пункту 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу пункту 1 статті 291 Господарського кодексу України та пункту 1 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не допускається. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (п. 1, п. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно п. 1, п. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно наданих суду доказів, відповідачем були порушені договірні зобов'язання щодо сплати орендних платежів, заборгованість в сумі 2 885,91 грн. за період лютий - грудень 2014 року, січень 2015 року, а саме: лютий 2014 року (строк виникнення зобов"язання 01.02.2014 року) - 139,08 грн., березень 2014 року (строк виникнення зобов"язання 01.03.2014 року) - 223,58 грн., квітень 2014 року (строк виникнення зобов"язання 01.04.2014 року) - 228,50 грн., травень 2014 року (строк виникнення зобов"язання 01.05.2014 року) - 236,04 грн., червень 2014 року (строк виникнення зобов"язання 01.06.2014 року) - 245,02 грн., липень 2014 року (строк виникнення зобов"язання 01.07.2014 р.) - 247,46 грн., серпень 2014 року (строк виникнення зобов"язання 01.08.2014 року) - 248,45 грн., вересень 2014 року (строк виникнення зобов"язання 01.09.2014 року) - 250,44 грн., жовтень 2014 року (строк виникнення зобов"язання 01.10.2014 року) - 257,70 грн., листопад 2014 року (строк виникнення зобов"язання 01.11.2014 р.) - 263,89 грн., грудень 2014 р. (строк виникнення зобов"язання 01.12.2014 р.) - 268,91 грн., січень 2015 (строк виникнення зобов"язання 01.02.2015 року) - 276,84 грн. Дана обставина відповідачем не спростована.

За викладеного, суд визнав розрахунок вірним, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За приписами статті 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Аналогічні приписи містить ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до п. 11.4 додаткової угоди до Договору оренди індивідуально визначеного майна на приміщення від 22.05.2003 р. № 52/17 передбачено, що на вимогу однієї із сторін цей договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання своїх зобов"язань другою стороною та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України та/або цим Договором.

Як роз'яснив пленум Вищого господарського суду України у п. 3.1, п. 5.1 постанови від 29.05.2013 р. № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", з урахуванням частини другої статті 124 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. № 15-рп/2002 у справі № 1-2/2002, приписи статті 188 Господарського кодексу України та статті 11 ГПК України не позбавляють сторону договору права на звернення до суду з вимогою про зміну або розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору. Право наймодавця на відмову від договору найму не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою щодо розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо має місце істотне порушення умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відповідно до розділу 3 Договору оренди орендну плату за користування приміщеннями систематично не сплачував, на момент звернення з позовом не настало подій, які б давали відповідачу право вважати свої зобов'язання за спірними договорами виконаними, підтверджена матеріалами справи несплата відповідачем орендної плати в установленому Договорами оренди порядку і розмірі за період з лютого 2014 року по грудень 2014 року, січень 2015 року є випадком, встановленим п. 11.4 Договору оренди, а тому наявні підстави для відновлення права позивача шляхом розірвання Договору оренди за вимогою останнього.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Аналогічні приписи містить і п. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, а саме: у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що способами захисту прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі.

За викладеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права в частині вимог про зобов'язання повернути орендоване майно відповідає п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України, позовні вимоги в цій частині підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Відповідно до частини 2 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно з частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 11.11 Договору сторони передбачили, що у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом 15 календарних днів повертається орендарем орендодавцю.

За даних обставин, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача звільнити нежитлове приміщення комунальної власності площею 24,6 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1 та передати його Управлінню власності та приватизації Кіровоградської міської ради є правомірними, а позов таким, що підлягає до задоволення.

За викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюється законом України №3674-VI від 08.07.2011 року "Про судовий збір" (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із заяв немайнового характеру, що подаються до господарських судів, сплачується судовий збір у розмірі 1 розмір мінімальної заробітної плати, із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, сплачується судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 мінімальних заробітних плат.

У п. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами та доповненнями). Статтею 8 Закону України від 16.01.2014 р. № 719-VIІ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014 р. встановлено, що мінімальна місячна заробітна плата становить 1 218,00 грн.

Оскільки при пред'явленні даного позову прокурором об'єднано три позовних вимог, одна з яких має майновий характер, а дві- немайновий, судовий збір в розмірі грн. (1 827,00 грн. + 1 218,00 грн. х 2) відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради (25006, м. Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 41, , р/р 4424, ГУДКСУ у Кіровоградській області, МФО 823016) заборгованість за договором оренди індивідуально визначеного майна від 22.05.2003 № 57/17 по орендній платі в сумі 2 885,91 грн.

Наказ видати стягувачу після набрання судовим рішенням законної сили.

Розірвати договір оренди індивідуально визначеного майна від 22.05.2003 № 57/17, укладеного між Управлінням власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради (25006, м. Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 41, ) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) передати за актом приймання - передавання нежитлового приміщення, площею 24,6 кв.м. по АДРЕСА_1 управлінню власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради (25006, м. Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 41, ).

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України (р/р 3002 в Головному Управлінні Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, МФО 823016, код 38037409, отримувач коштів УК у м. Кіровограді (м. Кіровоград) 22030001) - 4 263,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.05.2015 р.

Суддя С. Б. Колодій