РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року Справа № 5004/1003/12

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Коломис В.В. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Чорненький В.І. (довіреність №б/н від 17.11.2014 року)

від відповідача - Троянчук Д.М. (довіреність №03/01-15 від 12.01.2015 року)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" на рішення господарського суду Волинської області від 30.01.2015 року у справі № 5004/1003/12 (cуддя Вороняк А.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" (м. Львів)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК" (м. Рівне)

про зобов'язання припинити використання комерційного найменування, внести та зареєструвати відповідні зміни до статуту щодо зміни найменування

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК", з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.05.2013 року, просило зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК" припинити використання комерційного найменування "МОДЕЛПАК" та зареєструвати відповідні зміни до статуту щодо зміни найменування.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.11.2014 року у справі №5004/1003/12 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК" задоволено частково. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.08.2014 року та рішення господарського суду Волинської області від 21.05.2014 року у справі №5004/1003/12 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Волинської області /т.3, а.с.24-28/.

Рішенням господарського суду Волинської області (суддя Вороняк А.С.) від 30 січня 2015 року у справі №5004/1003/12 у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК" про зобов'язання припинити використання комерційного найменування, внести та зареєструвати відповідні зміни до статуту щодо зміни найменування - відмовлено /т.3, а.с.92-94/.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що позивач не довів використання та взагалі наявність свого комерційного (фірмового) найменування - товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" та використання відповідачем комерційного (фірмового) найменування "МОДЕЛПАК".

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «МОДЕЛЬ ПАК» звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Волинської області від 30.01.2015 року зі справи №5004/1003/12 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити /т.3, а.с.99-103/. Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права, вважає оскаржуване рішення таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та об'єктивній дійсності. Зокрема, апелянт зазначає, що судом не було взято до уваги висновок №176/12 від 17 березня 2013 року судової експертизи, окрім цього суд перебрав на себе невластиву йому функцію застосування спеціальних знань, зокрема, вирішив, що опис об'єктів дослідження експертизи (опис комерційних найменувань) є правовим і висновок експерта для цього не потребується. Судом не було прийнято до уваги матеріали (роздруківки web-сторінок), які підтверджують факт використання відповідачем свого комерційного найменування. Суд обґрунтовує такі свої дії посиланням на частину 10 пункту 46 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності», але упустив те, що даний пункт стосується вирішення спорів, пов'язаних із захистом авторського права і суміжних прав, а зовсім не питання захисту комерційних (фірмових) найменувань. Порушення прав та законних інтересів позивача полягає у неправомірному використанні відповідачем комерційного найменування «МОДЕЛПАК», що є настільки схожим із комерційним найменуванням позивача «МОДЕЛЬ ПАК», що може ввести в оману споживачів та/або привести до змішування з його діяльністю.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 26 лютого 2015 року у справі №5004/1003/12 було прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача та призначено дату судового засідання на 25 березня 2015 року /т.3, а.с.98/.

Від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕЛПАК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін /т.3, а.с.111-112/. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що на даний час в Україні відсутній реєстр комерційних найменувань, в якому були б зареєстровані комерційні найменування позивача та відповідача, відтак позивач та відповідач не можуть належним чином документально підтвердити, чи є в них комерційне найменування та яке саме. Відповідно до звіту, наданого філією «Український центр іноватики та патентно-інформаційних послуг» Державної служби інтелектуальної власності України, який міститься в матеріалах справи, встановлено відсутність зареєстрованих торгових найменувань «МОДЕЛПАК» або «МОДЕЛЬ ПАК». Таким чином, зважаючи на відсутність зареєстрованих комерційних найменувань позивача та відповідача, неможливо встановити і початок строку використання комерційних найменувань.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №01-07/63 від 24 березня 2015 року "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ", у зв'язку із тимчасовою непрацезданістю головуючого судді (судді-доповідача) по справі №5004/1003/12 Саврія В.А., призначено повторний автоматичний розподіл справи та визначено наступну колегію суддів: головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Огороднік К.М., суддя Коломис В.В. /т.3, а.с.113/.

25.03.2015 року від судді Огородніка К.М. надійшла заява про самовідвід у зв'язку з участю в розгляді даної справи №5004/1003/12 в суді апеляційної інстанції, рішення (постанова) по якій була скасована постановою Вищого господарського суду України від 28.01.2015 року /т.3, а.с.116/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 березня 2015 року у справі №5004/1003/12 заяву судді Огородніка К.М. про самовідвід, заявлений по справі №5004/1003/12 задоволено /т.3, а.с.118-119/.

Розпорядженням В.о. голови Рівненського апеляційного господарського суду від 25 березня 2015 року, у зв'язку із задоволенням заяви про самовідвід судді Огородніка К.М. та відповідно до затверджених складів колегій, внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Коломис В.В., суддя Дужич С.П. /т.3, а.с.120/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 березня 2015 року справу №5004/1003/12 прийнято до свого провадження та відкладено розгляд апеляційної скарги на 13 травня 2015 року /т.3, а.с.121-122/.

10 квітня 2015 року представником позивача - ТОВ "Модель Пак" подано через канцелярію Рівненського апеляційного господарського суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №9146/15) з проханням доручити проведення відеоконференції Львівському апеляційному господарському суду (79010, м.Львів, вул.Личаківська, 81) /т.3, а.с.123/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 квітня 2015 року у справі №5004/1003/12 доручено Львівському апеляційному господарському суду (79010, м.Львів, вул.Личаківська, 81) проведення судового засідання по справі №5004/1003/12, яке призначене ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 березня 2015 року на 13 травня 2015 року об 11:00 год., в режимі відеоконференції в приміщенні Львівського апеляційного господарського суду /т.3, а.с.125-126/.

Безпосередньо в судовому засіданні 13 травня 2015 року, яке проводилось в режимі відеоконференції представники позивача та відповідача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13.10.2009 року на території України було проведено державну реєстрацію юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК", місцезнаходженням якої є: Львівська область, м.Львів, Залізничний район, вул. Городоцька, буд. 367, офіс 215, що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /т.1, а.с.10-11/.

Згідно статуту товариства /т.1, а.с.25-45/, затвердженого протоколом (рішенням) №1 загальних зборів учасників товариства від 02.07.2009 року, повне найменування останнього - Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК", скорочене ТзОВ "МОДЕЛЬ ПАК"(пункт 2.1 даного статуту). Засновником (учасником) юридичної особи є акціонерне товариство "Модел Аг", Швейцарія (пункт 1.1 даного статуту).

Відомостей щодо комерційного найменування позивача даний статут та витяг не містять.

13.04.2011 року на території України проведено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК", місцезнаходженням якого (станом на 14.06.2012 року) було: Волинська область, місто Нововолинськ, смт.Жовтневе, вул.Перемоги, буд.1-Л, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /т.1, а.с.12-14/.

Згідно статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК" /т.1, а.с.57-71/, затвердженого протоколом №1 загальних зборів учасників товариства від 08.04.2011 року, із змінами та доповненнями №1 від 29.09.2011 року, повне найменування останнього - Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК", скорочене ТОВ "МОДЕЛПАК" (пункт 3.1 даного статуту).

Відомостей щодо комерційного найменування відповідача даний статут та витяг не містять.

Згідно статті 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму.

Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності.

Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування.

Юридична особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування. Комерційне (фірмове) найменування юридичної особи може бути зареєстроване у порядку, встановленому законом.

Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

У разі зміни свого найменування юридична особа крім виконання інших вимог, встановлених законом, зобов'язана помістити оголошення про це в друкованих засобах масової інформації, в яких публікуються відомості про державну реєстрацію юридичної особи, та повідомити про це всім особам, з якими вона перебуває у договірних відносинах.

Юридична особа не має права використовувати найменування іншої юридичної особи.

Згідно частин 1, 3 статті 159 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання - юридична особа або громадянин-підприємець може мати комерційне найменування. Правовій охороні підлягає як повне, так і скорочене комерційне найменування суб'єкта господарювання, якщо воно фактично використовується ним у господарському обігу.

З вищевикладеного вбачається, що юридична особа повинна мати назву (найменування) та може мати комерційне (фірмове) найменування юридичної особи, тобто це два різних поняття, які мають різне правове наповнення.

Необхідно відмежовувати комерційне найменування від найменування юридичної особи. Хоча обидва позначення використовуються для індивідуалізації юридичних осіб, проте комерційне найменування забезпечує ідентифікацію підприємницьких товариств. Крім того, комерційне найменування є об'єктом права інтелектуальної власності. Воно має певну вартісну оцінку, яка залежить від репутації юридичної особи, майнові права на нього можуть бути надані чи передані іншим суб'єктам. Зазначена обставина суттєво відрізняє його від найменування юридичної особи, яке позбавлене економічного змісту та властивості оборотоздатності, а права щодо нього слід віднести до групи особистих немайнових прав юридичної особи.

Правовий режим комерційних найменувань характеризується наявністю ряду принципів (істинності, постійності та виключності). Відповідно до принципу істинності комерційне найменування юридичної особи не повинно вводити в оману споживачів та контрагентів щодо справжньої діяльності особи та не може містити елементів, що не відповідають дійсності.

Згідно частини 7 пункту 78 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності" комерційне (фірмове) найменування необхідно відрізняти від найменування юридичної особи (частина перша статті 90 Цивільного кодексу України); друге із згаданих найменувань не є об'єктом права інтелектуальної власності, оскільки пов'язані з його використанням правовідносини регулюються переважно нормами корпоративного законодавства.

Згідно частини 2 статті 154 Господарського кодексу України до відносин, пов'язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно частини 1 статті 155 Господарського кодексу України визначено перелік об'єктів прав інтелектуальної власності у сфері господарювання, до яких, зокрема, відноситься й комерційне (фірмове) найменування юридичної особи.

Згідно статті 489 Цивільного кодексу України правова охорона надається комерційному найменуванню, якщо воно дає можливість вирізнити одну особу з-поміж інших та не вводить в оману споживачів щодо справжньої її діяльності.

Право інтелектуальної власності на комерційне найменування є чинним з моменту першого використання цього найменування та охороняється без обов'язкового подання заявки на нього чи його реєстрації і незалежно від того, є чи не є комерційне найменування частиною торговельної марки.

Відомості про комерційне найменування можуть вноситися до реєстрів, порядок ведення яких встановлюється законом.

Особи можуть мати однакові комерційні найменування, якщо це не вводить в оману споживачів щодо товарів, які вони виробляють та (або) реалізовують, та послуг, які ними надаються.

Згідно статті 490 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на комерційне найменування є:

1) право на використання комерційного найменування;

2) право перешкоджати іншим особам неправомірно використовувати комерційне найменування, в тому числі забороняти таке використання;

3) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на комерційне найменування передаються іншій особі лише разом з цілісним майновим комплексом особи, якій ці права належать, або його відповідною частиною.

Згідно частини 5 статті 159 Господарського кодексу України особа, яка використовує чуже комерційне найменування, на вимогу його власника зобов'язана припинити таке використання і відшкодувати задані збитки.

Як роз'яснено в частинах 1, 2 пункту 80 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності" закон допускає можливість наявності у двох і більше осіб однакових комерційних (фірмових) найменувань за умови, що це не вводить в оману споживачів щодо товарів, які вони виробляють та/або реалізують та послуг, які ними надаються. Відповідна ситуація можлива, коли виробництво та/або реалізація товарів, надання послуг здійснюються на територіально розмежованих ринках або особи з однаковими комерційними (фірмовими) найменуваннями спеціалізуються на виробництві (наданні) різних товарів (послуг).

Для правильного вирішення пов'язаних з цим спорів господарським судам належить з'ясовувати, що саме є комерційним (фірмовим) найменуванням, - слово чи словосполучення, повна чи скорочена назва підприємства, а також яким видом діяльності займаються позивач і відповідач у справі, чи функціонують вони на одному ринку товарів і послуг, чи можуть споживачі змішувати послуги, які ними надаються, та, зрештою, чи є комерційні (фірмові) найменування сторін однаковими; при цьому судам слід мати на увазі, що тотожність окремих елементів комерційних (фірмових) найменувань не свідчить про тотожність таких найменувань у цілому.

З вищевикладеного випливає, що чинним законодавством України не встановлено обов'язку юридичної особи мати комерційне (фірмове) найменування.

Матеріали справи свідчать про використання Товариством з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" свого зареєстрованого повного та скороченого найменування, що підтверджується договорами даного товариства з іншими підприємствами, рахунками, видатковими накладними /т.1, а.с.113-119, т.2, а.с.146-150, 163-165/.

В поясненнях від 20.01.2015 року /а.с. 61-63/ та в судовому засіданні суду першої інстанції 30.01.2015 року представник позивача зазначив, що комерційне найменування позивача - "Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК"", яке повністю співпадає з його найменуванням - "Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК"", а вказані інші (різні) модифікації словосполучення "МОДЕЛЬ ПАК"; "ТОВ "МОДЕЛЬ ПАК"; "ТзОВ "МОДЕЛЬ ПАК"; "МОДЕЛЬ ПАК, ТзОВ"; "МОДЕЛЬ ПАК, ООО"; "ООО МОДЕЛЬ ПАК"; "МОDEL"; "МОDEL РАК", використовуються для скорочення фірмового найменування, транслітерації, перекладу російською чи англійською мовами, акцентації на фірмовому знаку групи "МОDEL" віднесення підприємства до групи "МОDEL". Проте дане твердження робить неможливим з'ясування судами (згідно частини 2 пункту 80 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності") комерційного (фірмового) найменування даного товариства та суперечить правовому режиму комерційних найменувань (істинності, постійності та виключності) позбавлене економічного змісту та властивості оборотоздатності.

Згідно частини 3 пункту 80 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності", якщо ж суб'єкт права інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування наполягає на тому, щоб воно не використовувалося іншою особою, він повинен довести в господарському суді пріоритетність свого права інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування (тобто момент першого використання ним даного найменування) і обґрунтувати, чому наявність того самого комерційного найменування у іншої особи порушує його права та охоронювані законом інтереси, - наприклад, вводячи в оману споживачів, завдає шкоди його діловій репутації або має на меті використання його власної популярності у споживачів.

Згідно частини 4 пункту 80 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності", момент першого використання комерційного (фірмового) найменування може встановлюватися за даними державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта господарювання, фінансової і технічної документації (рахунки, накладні, технічні умови), рекламних матеріалів, охоронних документів на об'єкти промислової власності (патенти на промислові зразки, деклараційні патенти на винаходи), реєстрації доменного імені тощо.

Твердження апелянта, що він почав використовувати своє комерційне (фірмове) найменуванням не з моменту реєстрації, а з жовтня 2009 року, тобто з часу направлення перших комерційних пропозицій підприємствам-клієнтам не приймається колегією суддів до уваги, оскільки в комерційних пропозиціях /т.2, а.с.151-152, 158-160/ Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" використовувало своє зареєстроване повне найменування, при чому в укладених після цих пропозицій договорах зазначене словосполучення ТзОВ "МОДЕЛЬ ПАК" (зареєстроване скорочене найменування), зокрема у випадку укладення договору з ТОВ "Яричів" /т.2, а.с.153-161/.

Інших доказів, зокрема у якій формі, де, якого змісту, стосовно яких товарів та/або послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" використовується його комерційне (фірмове) найменування, судам обох інстанцій не надано.

Долучені представником скаржника Інтернет відомості (роздруківки сторінок інтернет-сайтів) /т.1, а.с.136-144/ та Інтернет відомості (роздруківки сторінок інтернет-сайтів) на 9-ти аркушах згідно клопотань від 20.01.2015 року, 30.01.2015 року, які засвідченні адвокатом Чорненьким В.І. в підтвердження використання відповідачем у своїй діяльності комерційного найменування (товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК") не приймаються судами, оскільки згідно частини 10 пункту 46 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності", роздруківки Інтернет-сторінок (web-сторінок) самі по собі не можуть бути доказом у справі. Але якщо відповідні документи видані або засвідчені закладом або спеціально уповноваженою особою в межах їх компетенції за встановленою формою і скріплені офіційною печаткою на території однієї з держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, то згідно із статтею 6 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 року вони мають на території України доказову силу офіційних документів.

Колегією суддів береться до уваги твердження представника відповідача про те, що у своїй господарській діяльності відповідач використовує найменування "Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК"", а комерційного найменування не має, не здійснює розповсюдження зовнішньої реклами та не виготовляє і не розповсюджує рекламні матеріали, оскільки доказів протилежного суду не надано. А використання зареєстрованого найменування "Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК"" підтверджується статутом даного товариства (нова редакція від 02.10.2013 року /т.2, а.с.112-113/) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (станом на 08.04.2014 року /т.2, а.с.114-115/).

Отже враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що позивач не довів використання та взагалі наявність свого комерційного(фірмового) найменування - товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" та використання відповідачем комерційного(фірмового) найменування "МОДЕЛПАК".

Оскільки позивачем не доведено свого та відповідача комерційного найменування, тому твердження, що вони вводять в оману споживачів є необґрунтовані.

Згідно з висновком Київського науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності від 17.03.2013 року /т.1, а.с.200-218/ комерційне найменування відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК" є схоже на комерційне найменування позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" настільки, що їх можна сплутати. Використання відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК" схожого комерційного найменування може призвести до змішування з діяльністю позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" за умови їх використання щодо продажу паперу, гофролотків, гофроящиків, листового картону, харчової упаковки, подарункової упаковки, стендів виставкових, магазинних стійок, упаковок картонних та гофрованих. Використання позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК" схожих комерційних найменувань може вводити в оману споживачів за умови їх використання щодо продажу паперу, гофролотків, гофроящиків, листового картону, харчової упаковки, подарункової упаковки, стендів виставкових, магазинних стійок, упаковок картонних та гофрованих.

Висновок надано на підставі копій договорів, витягів з Інтернет-ресурсів з інформацією про діяльність ТзОВ "МОДЕЛЬ ПАК", супровідних товарної етикетки, статтей з журналів, листів.

Як випливає з висновку судового експерта при дослідженні комерційних (фірмових) найменувань ТзОВ "МОДЕЛЬ ПАК" та ТзОВ "МОДЕЛПАК" за фонетичними (звуковими), графічними (візуальними) та смисловими (сематичними) ознаками експертом встановлено схожість їх дистинктивних частин.

Даний висновок експерта правомірно не взято до уваги судом першої інстанції, оскільки позивачем не доведено наявність комерційних (фірмових) найменувань у товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛПАК" та товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК".

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що питання, пов'язане з визначенням фірмового найменування, є правовим і тому має вирішуватися судом (а не експертом) згідно з чинним законодавством та на підставі наявних у справі доказів.

Щодо посилання позивача на статтю 4 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції" згідно якої, неправомірним є використання без дозволу на те уповноваженої особи чужого імені, фірмового найменування, знаків для товарів і послуг, інших позначень, що може призвести до змішування з діяльністю іншого господарюючого суб'єкта (підприємця), який має пріоритет на їх використання, колегія суддів зазначає наступне.

Предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, наприклад, у статті 16 Цивільного кодексу України, частині 5 статті 159 Господарського кодексу України, статті 4 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції". Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Пунктом 2 статті 83 ГПК України передбачено право господарського суду щодо виходу за межі позовних вимог (за наявності передбачених цією нормою умов, і про це є клопотання заінтересованої сторони), але не зміни таких вимог на власний розсуд чи спонукання до їх уточнення.

Оскільки визначені позивачем позовні вимоги стосуються саме комерційного (фірмового) найменування (наявність яких не доведено), клопотання заінтересованої сторони відсутнє, суди не вправі вийти за їх межі, проявивши таку ініціативу.

В силу статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені статтею 34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та пояснення сторін, місцевий господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов правильного висновку, що вимога позивача про зобов'язання відповідача припинити використання комерційного найменування "МОДЕЛПАК" є необґрунтованою, позбавлена фактичного обґрунтування, а також така, що не відповідає, як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства.

Вимога позивача про зобов'язання відповідача внести та зареєструвати відповідні зміни до статуту щодо зміни найменування, є похідною від позовної вимоги про зобов'язання відповідача припинити використання комерційного найменування "МОДЕЛПАК", в задоволенні якої судом відмовлено, тому вказана позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Волинської області від 30.01.15 року у справі №5004/1003/12 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕЛЬ ПАК" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 5004/1003/12 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Дужич С.П.