ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2015 р. Справа № 911/503/15

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Босна ЕЛ Джі»

до Публічного акціонерного товариства «КИЇВОБЛЕНЕРГО»

про стягнення 58 965,00 грн

За участю представників:

від позивача Єфімов О.В. (дов. б/н від 08.07.2014);

від відповідача Маркушев Я.С. (дов. №49 від 18.03.2015).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Босна ЕЛ Джі» (далі - позивач) звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства «КИЇВОБЛЕНЕРГО» (далі - відповідач) про стягнення 58 965,00 грн надмірно сплачених грошових коштів за електропостачання.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.02.2015 порушено провадження у справі № 911/503/15, розгляд справи призначено на 12.03.2015.

10.03.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 04.03.2015 (вх. №5348/15 від 10.03.2015), згідно якого останній заперечив проти задоволення позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

В судовому засіданні 12.03.2015 оголошено перерву до 09.04.2015.

06.04.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшли письмові пояснення № б/н від 06.04.2015 (вх. 7711/15 від 06.04.2015).

09.04.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання № б/н від 09.04.2015 (вх. №8118/15 від 09.04.2015), згідно якого просив залучити до матеріалів справи докази та пояснення.

В судовому засіданні 09.04.2015 оголошено перерву до 21.04.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.04.2015 продовжено строк вирішення спору у справі №911/503/15 на 15 днів.

В судовому засіданні 21.04.2015 представником позивача надано додатково матеріали до справи, які залучені судом та оголошено перерву до 23.04.2015.

В судовому засіданні 23.04.2015 оголошено перерву до 27.04.2015.

24.04.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшли письмові пояснення №б/н від 24.04.2015 (9638/15 від 24.04.2015), згідно яких залучив додаткові матеріали справи.

27.04.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли пояснення по справі від 27.04.2015, згідно яких були надані додаткові пояснення та залучено матеріали.

У судовому засіданні 27.04.2015 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

10.03.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Босна Ел Джі» (споживач) та Закритим акціонерним товариством «А.Е.С. Київобленерго», яке було переіменоване в Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії №220017221 (архівний №2499), згідно якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 1000 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами договору.

Згідно п. 2.3.8 договору споживач зобов'язався надавати постачальнику відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік з помісячним розподілом до 1-го жовтня поточного року за формою Додатку №2 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу».

Відповідно до п. 7.5 договору на підставі показів засобів обліку електричної енергії та згідно умов Додатка №6 «Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма звіту споживача про покази приладів обліку» оформлюються такі документи: акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-пердавання товарної продукції); акт результатів замірів електричної потужності (у разі потреби за ініціативою постачальника).

Пунктом 9.4 договору визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2011. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов.

Згідно п. 1.1 додатку №4 до договору розрахунковий період встановлено споживачу з 25 числа календарного місяця до 24 числа наступного місяця.

Порядок оплати за активну електроенергію производится у формі авансової оплати та планових платежів з остаточним розрахунком по закінченні розрахункового періоду (п. 2.1 додатку №4 до договору).

На виконання умов договору було складено акти прийняття-передавання електричної енергії №А- від 31.01.2014 за січень 2014 року на суму 56 921,45 грн, №А- від 28.02.2014 за лютий 2014 року на суму 84 933,87 грн та № А- від 31.01.2015 за січень 2015 року на суму 55 095,16 грн.

Згідно зазначених актів позивачу була встановлена додаткова плата за перевищення договірної величини з використання електроенергії, а саме у розмірі 58 965,00 грн, зокрема 14 527,10 грн згідно акту №А- від 31.01.2014, 28 537,61 грн згідно акту №А- від 28.02.2014 та 15 900,29 грн згідно акту № А- від 31.01.2015.

Позивач на виконання умов договору розрахувався за спожиту електроенергію згідно рахунків та актів наданих ПАТ «Київобленерго».

Однак, позивач в своїй позовній заяві та усних поясненнях зазначає, що донарахування у розмірі 58 965,00 грн за перевищення договірної величини споживання електричної енергії є неправомірним та необґрунтованим, а тому кошти у розмірі 58 965,00 грн сплачені за зазначене перевищення договірних величин на рахунок відповідача є, на думку позивача, безпідставно набутими та такими, що підлягають поверненню.

Відповідач заперечив проти вимог позивача, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що позивач прийняв акти прийняття-передавання електричної енергії №А- від 31.01.2014 за січень 2014 року на суму 56 921,45 грн, №А- від 28.02.2014 за лютий 2014 року на суму 84 933,87 грн та № А- від 31.01.2015 за січень 2015 року на суму 55 095,16 грн, не оскаржив їх в встановленому порядку, натомість провів оплату згідно зазначених актів, чим висловив свою згоду із зазначеними в документах даними.

Таким чином, позивач, на думку відповідача, сплатив грошові кошти в розмірі 58 965,00 грн не безпідставно, а на виконання умов договору та правил користування електричною енергією.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд встановив, що заявлена позовна вимога не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути двохсторонніми.

Згідно ч. 6 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Пунктами 6.13, 6.14 Правил користування електричною енергією визначено, що у передбачений договором термін за результатами розрахункового періоду споживачем, постачальником електричної енергії, електропередавальною організацією (основним споживачем) на підставі даних розрахункового обліку електричної енергії визначається фактичний обсяг переданої та поставленої споживачу (субспоживачу) електричної енергії та оформляється акт про використану електричну енергію (акт прийняття-передавання товарної продукції). Перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії.

З огляду на зазначене суд встановив, що між позивачем і відповідачем виникли договірні відносини з енергопостачання; на виконання умов договору відповідач надав позивачу акти за використану останнім електричну енергію, згідно яких позивачу було донараховано плату за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, які позивач прийняв та оплатив.

Крім того, судом встановлено, що позивач не оскаржив акти №А- від 31.01.2014, №А- від 28.02.2014 та № А- від 31.01.2015, згідно яких визначено перевищення договірної величини споживання електричної енергії, а тому, у суду відсутні підстави вважати кошти у розмірі 58 965,00 безпідставно набутими.

За таких обставин, суд вважає, що кошти в сумі 58 965,00 грн перебувають у відповідача не безпідставно, а були отримані згідно договору про постачання електричної енергії №220017221 (архівний №2499) та наданих актів прийняття-передавання електричної енергії.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене господарський суд Київської області дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 58 965,00 грн безпідставно набутих коштів позивачем не доведена належними та допустимими доказами, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 08.05.2015

Суддя В.М. Антонова