УХВАЛА

13.05.2015Справа № 910/15639/14
За позовом UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ)

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

третя особа Приватне акціонерне товариство "Фінансова компанія "Укрнафтогаз"

про стягнення 20 678 647, 54 грн.

За скаргою UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Кацер Ю.І., Рибак-Сікорський А.Б. - представник за дов.

від відповідача: Мануілова Я.І. - представник за дов.

від третьої особи: не з'явились

від ВДВС: Селезньов М.О. - представник за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

UniCredit Bank Austria AG ( УніКредит Банк Австрія АГ) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про звернення стягнення заборгованості з виплати дивідентів за 2006 та 2007 р. у сумі 20 678 647,54 грн., інфляційні втрати - 2 481 437,71 грн., 3% річних - 1 855 985,04 грн., збитки - 10 084 057,50 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2014 у справі №910/15639/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2015 року, позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ) (Шоттенгассе 6-8, 1010, м. Відень, Австрія; реєстраційний номер: FN 150714 p) суму заборгованості з виплати дивідендів у розмірі 18 610 782,79 грн. (вісімнадцять мільйонів шістсот десять тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 79 коп.), інфляційні втрати у розмірі 3 074 960,95 грн. (три мільйона сімдесят чотири тисячі девятсот шістдесят гривень 95 коп.), 3% річних у розмірі 1 785101,62 грн. (один мільйон сімсот вісімдесят пять тисяч сто одна гривня 62 коп.) та судовий сбір у розмірі 48228,13 грн. (сорок вісім тисяч двісті двадцять вісім гривень 13 коп.), в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

26.12.2014 року на примусове вимонання рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2014 у справі №910/15639/14 видано наказ.

04.03.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва від UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2015, в порядку статті 121-2 ГПК України, розгляд скарги UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у справі №910/15639/14 призначений на 30.03.2015.

У судовому засіданні 30.03.2015, в порядку статті 77 ГПК України, оголошено перерву до 08.04.2015.

Судове засідання 08.04.2015 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Літвінової М.Є. у відпустці.

Ухвалою від 14.04.2015 розгляд скарги призначено на 13.05.2015.

Представники третьої особи в судові засідання не зявились, про дату та час розгляду скарги повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази, суд вважає, що скарга на дії державного виконавця підлягає задоволенню, з врахуванням наступного.

Згідно зі статтею 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. ст. 19, 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний розглянути заяву стягувача та прийняти до виконання виконавчий документ внаслідок чого винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як свідчать матеріали справи, постановою від 22.01.2015 відкрито виконавче провадження ВП №46133814 на виконання наказу господарського суму міста Києва від 26.12.2014 по справі № 910/15639/14.

24.02.2015 керуючись п.15 ч.1 ст. 37, ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" та винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Позивач вважає, зазначену постанову незаконною, оскільки при її винесенні державний виконавець не правильно застосував п. 15 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" з урахуванням офіційного тлумачення цієї норми Конституційним судом України наданим у рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 у справі №1-26/2012.

ДВС заперечила проти скарги позивача з тих підстав, що в ході примусового виконання наказу суду боржником подана заява про зупинення виконавчого провадження та додано виписку з Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу від 14.01.2015 №15 наданої ДП "Енергоринок", тому керуючись п. 15 ч. 1 ст. 37, 39 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець зупинив виконавче провадження.

Відповідач, в свою чергу, також заперечив проти скарги з тих підстав, що внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до ЗУ "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" є самостійною безумовною підставою для зупинення виконавчого провадження.

За правилами пункту 15 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у випадку внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Згідно з абзацом четвертим частини другої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на дату винесення оскаржуваної постанови) виконавче провадження у випадках, передбачених пунктом 15 статті 37 цього Закону, зупиняється до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

13.12.2012 р. Конституційним Судом України було прийнято рішення №18-рп/2012 у справі №1-26/2012, яким надано тлумачення положенням пункту 15 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв'язку з положеннями частини першої статті 41, частини п'ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23 червня 2005 року з наступними змінами.

У своєму рішенні Конституційний Суд України також зазначив, що зі змісту 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» вбачається, що його прийнято з метою сприяння поліпшенню фінансового стану підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобіганню їх банкрутству та підвищенню рівня інвестиційної привабливості через здійснення заходів, спрямованих на зменшення та/або розстрочення кредиторської та дебіторської заборгованостей шляхом застосування механізмів списання, взаєморозрахунків, реструктуризації, часткової оплати на умовах, визначених зазначеним Законом; його дія поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії, і види якої визначені у Законі України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» (преамбула, пункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 статті 1, частина друга статті 2).

Для участі у процедурі погашення заборгованості шляхом застосування механізмів, визначених цим Законом, орган управління підприємства паливно-енергетичного комплексу приймає відповідне рішення. Підприємство паливно-енергетичного комплексу, яке прийняло рішення про участь у процедурі погашення заборгованості, підлягає реєстрації шляхом внесення цього підприємства до Реєстру. Порядок ведення та користування даними Реєстру визначається Кабінетом Міністрів України (п. 3.1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»).

Згідно з абзацом 6 п. 3.7 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження"….

Відповідно до Виписки з реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" станом на 14.01.2015 Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, передбаченої Законом України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Згідно п. 1.4 ст. 1 вказаного Закону, заборгованість - підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка: підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена; є податковим боргом та підлягає сплаті, але не сплачена, до бюджетів усіх рівнів та державних цільових фондів, у тому числі ліквідованих; підлягає сплаті, але не сплачена, до цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в паливно-енергетичному комплексі; передбачена видатками бюджетів усіх рівнів, але не отримана суб'єктами господарської діяльності, у тому числі за пільгами та субсидіями, для сплати за спожиті енергоносії; підлягає сплаті і виникла внаслідок відсутності у Державному бюджеті України минулих років видаткових статей або передбачення видатковими статтями часткового фінансування видатків для розрахунків за енергоносії, у тому числі за пільгами та субсидіями (трансфертами), спожиті підприємствами, організаціями, закладами та установами, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів; є заборгованістю казенних підприємств, у тому числі тих, які були казенними станом на 1 січня 2011 року, за зобов'язаннями з оплати електричної енергії у розмірі станом на 1 липня 2011 року, що є непогашеними на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань врегулювання заборгованості за електричну енергію".

Так, Конституційним Судом України розтлумачено, що обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»; внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України (справа № 916/525/13-г від 24.03.2015) та Верховний суду України (постанова від 18.12.2012 №21-405а12).

Відповідно до ст.ст. 67, 69 ЗУ "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України офіційно оприлюднюються та є обов'язковими для виконання.

Заборгованість, що заявлена до стягнення виникла внаслідок не виплати позивачу відповідачем дивідендів за 2006-2007 роки у розмірі 20 678 647,54 грн.. Крім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати - 3 430 587,63 грн., 3 % річних - 1 983 446,24 грн. та збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 9 472 646, 80 грн.

Таким чином, відносини сторін з виплати дивідендів знаходяться поза сферою регулювання Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Отже, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови від 24.02.2015, не взяв до уваги, що заборгованість яка виникла у відповідача перед позивачем та яка була предметом розгляду у даній справі, не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Враховуючи викладене, державним виконавцем були здійснені дії з винесення постанови про зупинення виконавчого провадження24.02.2015 з порушенням Закону України "Про виконавче провадження", що є підставою для задоволення скарги.

Пунктом 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 р. №9 визначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

В ухвалах від 06.03.2015, 14.04.2015, допущено описку та не вказано третю особу - Публічне акціонерне товариство "Фінансова компанія "Укрнафтогаз", що в порядку ст. 89 ГПК України підлягає виправленню.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України "Про виконавче провадження", статтями 33, 86, 121-2, 89 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1.Виправити описку допущену в ухвалах від 06.03.2015, 14.04.2015 та вважати вірним наступне:"за позовом UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ) до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", Публічне акціонерне товариство "Фінансова компанія "Укрнафтогаз" про стягнення 20 678 647,54 грн."

2.Скаргу UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ) на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, задовольнити.

3.Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Селезньова Максима Олександровича про зупинення виконавчого провадження №46133814 від 24.02.2015.

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.Є. Літвінова