ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015 р. Справа№ 914/700/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Леополіс-плюс», м. Трускавець Львівської області

до відповідача: Державного підприємства «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту», м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне агентство водних ресурсів України, м. Київ

про: стягнення 416 600,00 грн. за Договором фінансової допомоги на зворотній основі від 04.12.2013 року

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Никитюк І.С.

За участю представників сторін:

від позивача: Нечаєва Н.М. (довіреність від 30.01.2015 року

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. У судовому засіданні 14.05.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Леополіс-плюс» до Державного підприємства «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Державного агентства водних ресурсів з протипаводкового захисту про стягнення 416 600,00 грн. за Договором фінансової допомоги на зворотній основі від 04.12.2013 року

Ухвалою суду від 10.03.2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 07.04.2015 року. Ухвалою суду від 07.04.2015 року розгляд справи відкладено на 14.05.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням відповідачем умов Договору фінансової допомоги на зворотній основі від 04.12.2013 року щодо повернення наданої позивачем фінансової допомоги у семиденний строк після одержання письмової вимоги Кредитора відповідно до п.5.1. Договору в редакції згідно Додаткової угоди від 15.12.2014 р. до Договору.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти позову заперечив повністю з підстав, наведених у поданому через канцелярію суду відзиві на позовну заяву (вх. № 14233/15 від 07.04.2015 року). Крім того, представником відповідача через канцелярію суду подано клопотання вх.№19726/15 від 14.05.2015 року про долучення документів до матеріалів справи.

Третя особа явки повноважного представника в судове засідання не забезпечила. 07.04.2015 року через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 14264/15) третьої особи про розгляд справи без її участі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

04.12.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Леополіс-плюс» (Кредитор) та Державним підприємством «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» (Позичальник) укладено Договір фінансової допомоги на зворотній основі (Договір), відповідно до п.1.1. Кредитор зобов'язався надати Позичальнику фінансову допомогу, а останній зобов'язався використати її за цільовим призначенням і повернути у визначений даним Договором строк.

Пунктом 3.1. Договору визначено розмір фінансової допомоги у сумі 500000,00 грн. (п'ятсот тисяч гривень 00 коп.).

Відповідно до п.5.1. Договору Позичальник зобов'язався протягом двох років після надання фінансової допомоги Кредитором повернути її у повному розмірі за письмовою вимогою Кредитора.

15.12.2014 р. між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору фінансової допомоги на зворотній основі від 04.12.2013 р., яка є його невід'ємною частиною.

Так, згідно з п.1 Додаткової угоди внесено зміни у п.3.1. Договору та викладено його у редакції: «Розмір фінансової допомоги становить за даним Договором не більше 500000,00 грн. (п'ятсот тисяч гривень 00 коп.). Фінансова допомога надається у повному обсязі або частково за рішенням Кредитора».

Пунктом 2 Додаткової угоди внесено зміни у п.5.1. Договору та викладено його в наступній редакції: «Позичальник зобов'язується не пізніше ніж у семиденний строк після одержання письмової вимоги Кредитора повернути надану фінансову допомогу у вказаному Кредитором розмірі шляхом перерахування коштів на рахунок Кредитора. Письмова вимога Кредитора про повернення наданої фінансової допомоги у повному обсязі або її частини є достатньою підставою необхідності повернення наданих коштів».

На виконання взятих на себе зобов'язань позивач шляхом перерахування на поточний рахунок Позичальника коштів, як це передбачено п.п.4.1., 4.2. Договору, надав відповідачу фінансову допомогу загальною сумою 416600,00 грн.

Керуючись правом, наданим п.5.1. Договору (відповідно до змін згідно Додаткової угоди від 15.12.2014 р. до Договору), позивач листом від 30.12.2014 р. звернувся до відповідача із вимогою повернути надану фінансову допомогу у повному обсязі. Дана вимога отримана відповідачем наручно 31.12.2014 р.

Листом ДП «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» від 23.01.2015 р. №9/01-15 позивача повідомлено про відсутність у відповідача можливості щодо повернення отриманої допомоги, у зв'язку із чим кошти у встановлений п.5.1. строк позивачу не повернуто.

У своєму відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що внесені до договору зміни від 15.12.2014 р. не розглядались підприємством на момент їх підписання як можливість негайного повернення коштів уже через місяць після їх укладення. При укладенні Договору відповідач розраховував на повернення коштів протягом двох років після завершення надання фінансової допомоги. У відповідача відсутні кошти для повернення зазначеної у позовній заяві суми, оскільки їх скеровано на забезпечення попередньо запланованих (проектів) витрат.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення повністю з огляду на наступне.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов'язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Господарські зобов'язання сторін виникли на підставі Договору фінансової допомоги на зворотній основі від 04.12.2013 року.

Матеріалами справи підтверджено належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором щодо надання фінансової допомоги відповідачу.

У свою чергу відповідач не виконав обов'язку щодо повернення наданої позивачем фінансової допомоги у розмірі 416600,00 грн. у семиденний строк після одержання письмової вимоги Кредитора від 30.12.2014 р. у відповідності до п.5.1. в редакції згідно укладеної між сторонами Додаткової угоди від 15.12.2014 р. до Договору.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 599 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відсутність у відповідача коштів для повернення наданої позивачем фінансової допомоги та розрахунок на повернення коштів протягом двох років після надання фінансової допомоги Кредитором не можуть слугувати підставою для звільнення його від відповідальності.

З урахуванням зазначеного, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 416600,00 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судовий збір у розмірі 8332,00 грн. слід покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, ст.ст. 509, 526, 530, 599, 610 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 193, 229 Господарського кодексу України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з боржника - Державного підприємства «Львівська обласна дирекція з протипаводкового захисту» (79017, м. Львів, вул. Родини Крушельницьких, будинок 14; кімната 21; ідентифікаційний код 36670377) на користь стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Леополіс-плюс» (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, будинок 54А; ідентифікаційний код 34596894) 416600,00 грн. наданої фінансової допомоги згідно Договору фінансової допомоги на зворотній основі від 04.12.2013 року та 8332,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.05.2015 р.

Суддя Кидисюк Р.А