ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Справа № 922/3673/13

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого,
Корнілової Ж.О. - доповідача,
Чернова Є.В.,
розглянувши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська оптична компанія "Єврооптика"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015
у справі№ 922/3673/13 Господарського суду Харківської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Українська оптична компанія "Єврооптика"
до1. Ізюмської міської ради Харківської області, 2. Відділу освіти Ізюмської міської ради, 3. Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

2-го відповідачаДепартамент науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації
про визнання права власності,

та за зустрічним позовомІзюмської міської ради Харківської області
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Українська оптична компанія "Єврооптика"
провизнання права власності,
за участю представників сторін
від позивача:не з'явились,
від відповідача 1:не з'явились,
від відповідача 2:не з'явились,
від відповідача 3:не з'явились,
від третьої особи:не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська оптична компанія "Єврооптика" у серпні 2013 року звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області, з урахуванням уточнених позовних вимог, про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврооптика" права власності на 60/100 частин нежилих будівель, що знаходяться за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Сумська, 8, а саме: нежилої будівлі під літ. "А-2", з прибудовами під літ. "а", "а1", "а2", "а10", "а12", "а13"; з ганками під літ. "а4", "а5", "а6", "а7", "а8", "а9", "а11", "а14", "а16"; з тамбуром під літ. "а3"; зі сходами під літ. "а15"; з підвалом під літ. "п/д"; загальною площею 3341,3 кв. м; склад-майстерні під літ. "В, Г, Д", площею 107,5 кв. м; овочесховища під літ. "Е", площею 47,8 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок проведених ТОВ "УОК "Єврооптика" поліпшень в орендованому приміщенні значно покращився його стан, технічні характеристики, корисність, комфортність, тобто було створено об'єкт з новими якісними та кількісними характеристиками, зокрема, цех з виготовлення полімерних та контактних лінз.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.03.2014 у справі № 922/3673/13 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Департамент науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.03.2014 у справі № 922/3673/13 залучено до участі у справі в якості третього відповідача: Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю в Харківській області.

Ізюмська міська рада Харківської області у квітні 2014 року звернулась до Господарського суду Харківської області із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська оптична компанія "Єврооптика" про визнання за Ізюмською міською радою права власності на 40/100 частин нежилих будівель, що знаходяться за адресою: м. Ізюм, вул. Сумська, 8, а саме: нежилої будівлі під літ. "А-2", з прибудовами під літ. "а", "а1", "а2", "а10", "а12", "а13"; з ганками під літ. "а3"; зі сходами під літ. "а15"; з підвалом під літ. "п/д", загальною площею 3341,3 кв. м; склад, майстерні під літ "В,Г,Д", площею 107,5 кв.м; овочесховище під літ. "Е", площею 47,8 кв.м.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.04.2014 у справі № 922/3673/13 (суддя Аюпова Р.М.) первісний позов задоволено повністю. Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська оптична компанія "Єврооптика" право власності на 60/100 частин нежилих будівель, що знаходяться за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Сумська, 8, а саме: нежилої будівлі під літ. "А-2", з прибудовами під літ. "а", "а1", "а2", "а10", "а12", "а13"; з ганками під літ. "а4", "а5", "а6", "а7", "а8", "а9", "а11", "а14", "а16"; з тамбуром під літ. "а3"; зі сходами під літ. "а15"; з підвалом під літ. "п/д", загальною площею 3341,3 кв. м; склад-майстерні під літ. "В, Г, Д", площею 107,5 кв. м; овочесховища під літ. "Е", площею 47,8 кв.м. Зустрічний позов задоволено повністю. Визнано за Ізюмською міською радою право комунальної власності на 40/100 закінчені реконструкцією позивачем за первісним позовом нежилих частин нежилих будівель, що знаходяться за адресою: м. Ізюм, вул. Сумська, 8, а саме: нежилої будівлі під літ. "А-2", з прибудовами під літ. "а", "а1", "а2", "а10", "а12", "а13"; з ганками під літ. "а3"; зі сходами під літ. "а15"; з підвалом під літ. "п/п", загальною площею 3341,3 кв. м; склад, майстерні під літ "В,Г,Д", площею 107,5 кв.м; овочесховище під літ. "Е", площею 47,8 кв.м.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 922/3673/13 (у складі колегії суддів: Могилєвкін Ю.О. - головуючий, Пушай В.І., Плужник О.В.) рішення Господарського суду Харківської області від 22.04.2014 у справі № 922/3673/13 щодо визнання права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврооптика" на 60/100 частин нежилих будівель, що знаходяться за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Сумська, 8, а саме: нежилої будівлі під літ. "А-2", з прибудовами під літ. "а", "а1", "а2", "а10", "а12", "а13"; з ґанками під літ. "а4", "а5", "аб", "а7", "а8", "а9", "а11", "а14", "а16"; з тамбуром під літ. "а"; зі сходами під літ. "а15"; з підвалом під літ. "п/д", загальною площею 3341,3 кв. м; склад-майстерні під літ. "В, Г, Д", площею 107,5 кв. м; овочесховища під літ. "Е", площею 47,8 кв.м скасовано; в позові в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 922/3673/13 Господарського суду Харківської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська оптична компанія "Єврооптика" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 922/3673/13 Господарського суду Харківської області, а рішення Господарського суду Харківської області від 22.04.2014 у справі № 922/3673/13 Господарського суду Харківської області залишити без змін.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що рішенням Ізюмської міської ради від 21.01.1999 № 42, комплекс недіючих та частково зруйнованих будівель за адресою: м. Ізюм, вул. Сумська, 8 передано в оренду Українсько - Ірландському ТОВ "Новотроніка - лімітед" строком на 10 років. На вимогу міської ради, для реалізації проекту переобладнання недіючих та частково зруйнованих будівель за адресою: м. Ізюм, вул. Сумська, 8 Українсько - Ірландське ТОВ "Новотроніка - лімітед" передано всі права з реалізації проекту ТОВ "Українска оптична компанія Єврооптика".

Рішенням Ізюмського міськвиконкому від 11.08.1999 № 873 міському Відділу освіти дозволено укласти договір оренди недіючого дитсадку за адресою м. Ізюм, вул. Сумська, 8, строком на 10 років.

Між міським Відділом освіти та ТОВ "Українська оптична компанія "Єврооптика" 18.08.1999 укладено договір оренди недіючого дитсадку № 8 за адресою: м. Ізюм, вул. Сумська, 8 до якого входить: окремо визначена будівля садку, загальною площею 2159 кв.м; овочесховище, загальною площею 88,5 кв.м; гараж, загальною площею 33,6 кв.м.

Пунктом 1.4 договору оренди передбачено, що для переобладнання будівлі відведено 6 місяців з моменту укладання договору. Строк введення в експлуатацію - 15.02.2000.

Рішенням Ізюмського міськвиконкому від 09.07.1999 № 742 позивачу надано дозвіл на складання проекту реконструкції об'єкта нерухомості по вул. Сумській, 8, в м. Ізюм, під розміщення виробництва полімерних та контактних лінз та інших виробів, дозволено будівництво котельні.

У зв'язку із незадовільним технічним станом орендованої нежилої споруди, відсутністю можливості фінансування та ремонту з місцевого бюджету, з метою відновлення його функціонування, позивач був змушений виконати за свої власні кошти ремонтні роботи на реконструювати вказаний об'єкт нерухомості по вул. Сумській, 8, в м. Ізюм, під розміщення виробництва полімерних та контактних лінз та інших виробів.

Вказані роботи здійснені згідно з дозволами на виконання ремонтних робіт, виданого власником майна в особі Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, оформлених рішеннями № 742 від 09.07.1999 за власні кошти ТОВ УОК "Єврооптика".

Акт державної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованого об'єкта за адресою: вул. Сумська, 8, в м. Ізюм, підписано 26.06.2001, і затверджено рішенням Ізюмської міської № 1732 від 23.11.2001.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції, враховуючи положення статей 328, 331, 392 та пункту 4 статті 778 Цивільного кодексу України та беручи до уваги, що ремонт та реконструкція орендованих приміщень здійснені позивачем за власні кошти відповідно до актів виконаних робіт, що підтверджується висновком судової експертизи, за згодою орендодавця та зі зміною цільових призначень приміщень, право власності позивача на новостворену річ в розмірі 426724,00 грн. є порушеним та таким, що потребує захисту.

Суд апеляційної інстанції не погодився з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В якості доказу того, що на момент передачі в оренду дитячий садок був недіючим, позивачем надано рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 531 від 16.04.1998 відповідно до якого закрито дошкільну установу № 8.

Проте відповідно до рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 860 від 24.06.1998, скасовано пункт 1 рішення № 531 від 16.04.1998 щодо закриття дошкільної установи № 8.

Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що судом першої інстанції не витребувано та не надано належної правої оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи, а саме: в якому стані були передані в оренду позивачу нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: вул. Сумська, 8, в м. Ізюм.

На вимогу апеляційного суду Відділом освіти Ізюмської міської ради надано акт від 18.09.1999, згідно з яким переданий позивачу в оренду дитячий садок знаходився в задовільному стані.

Відповідно до листа Комунального підприємства "Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації" № 12 від 20.01.2015, з матеріалів інвентаризаційної справи № 15912 на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Сумська 8, при порівнянні поповерхових планів 1990 року (до перепланування) та 2002 року (після перепланування) вбачається, що відповідно до проекта № 99-24-8/20-1, здійснено технологічне перепланування без порушень несучих конструкцій будівлі, що не призвело до суттєвих змін в конструктивних елементах будівлі дитячого садка, що також підтверджується висновком судової експертизи, котра не містить висновків про те, що позивачем після проведених робіт була створена нова річ.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем фактично здійснено капітальний ремонт орендованих приміщень, а не створено нових приміщень, на які він просить визнати право власності.

З урахуванням положень пунктів 1, 4 статті 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", пунктів 1, 2 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", частини 4 статті 778 Цивільного кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що позивачем не надано належних доказів того, що в результаті проведених робіт з реконструкції орендованих приміщень створено нову річ.

Договором оренди не передбачено, що після виконання ремонтних робіт, які здійснено згідно з дозволом, виданого власником майна в особі Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, орендовані нежилі приміщення будуть передані у власність позивача.

Позивач, поліпшивши предмет договору оренди не скористався правами, передбаченими пунктами 2, 3 статті 778 Цивільного кодексу України щодо вилучення поліпшення або отримання відшкодування.

Що стосується зустрічного позову, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що Ізюмська міська рада Харківської області, як власник переданих в оренду нежилих приміщень має право звернутись з відповідним позовом про визнання за нею права власності на поліпшене майно з подальшим відшкодуванням цього поліпшення.

Касаційна інстанція вважає, що справа підлягає передачі на новий розгляд, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 262 Цивільного кодексу УРСР, наймодавець не відповідає за недоліки майна, про які наймача було застережено при укладанні договору.

Відповідно до частини 1 статті 778 Цивільного кодексу України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Статтею 227 Цивільного кодексу УРСР встановлено, що в разі проведеного з дозволу наймодавця поліпшення найнятого майна наймач має право на відшкодування зроблених для цієї мети необхідних витрат, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 4 статті 778 Цивільного кодексу України, якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, судом було взято до уваги пріоритетне право орендаря на викуп орендованої ним площі, а також те, що в результаті реконструкції було створено нову річ.

Судами не досліджено і не надано належну правову оцінку пункту 3.5 договору щодо відшкодування вартості поліпшень, які неможливо відокремити від орендованого майна.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право на звернення до суду з позовом на підставі статті 392 Цивільного кодексу України має особа, яка є власником і чиї права не визнаються або оспорюються третьою особою.

Судами не досліджено чи є позивач власником спірного приміщення.

Аналіз наведених доводів у їх сукупності свідчить про неповне з'ясування судами фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, і про порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, постанова підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і відповідно до вимог чинного законодавства вирішити спір.

Згідно з частиною 1 статті 11112 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду.

Керуючись статями 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська оптична компанія "Єврооптика" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 922/3673/13 Господарського суду Харківської області частково задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 22.04.2014 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 922/3673/13 Господарського суду Харківської області скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Головуючий суддяОвечкін В.Е.
Судді:Корнілова Ж.О.
Чернов Є.В.