ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015 р. Справа №917/782/15

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до 1. товариства з обмеженою відповідальністю "Оптовичок", вул. Чкалова, 9, с. Вільшане, Сосницький район, Чернігівська область, 16130,

2. фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2

про стягнення грошових коштів у розмірі 78 212,28 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3, дов. б/н від 05.12.2014 р.,

від відповідача 1: не з'явились,

від відповідача 2: не з'явились.

Розглядається позовна заява про стягнення заборгованості за договором від 26.12.2014 р. та договором поруки № 42 від 26.12.23014 р. в сумі 78 412,28 грн., з яких: 70 613,48 грн. - сума основного боргу, 7 598,80 грн. - пеня та 200,00 грн. - сума боргу відповідно до договору поруки

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідачі не виконали належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Відповідачі відзив на позов не надали, явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили. Ухвали, що направлялася відповідачам за вказаною в позові та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адресою, повернулися до суду з відміткою пошти про закінчення строку зберігання.

Згідно з п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

26.12.23014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - позивач, постачальник, кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптовичок" (далі - відповідач, покупець, боржник) було укладено договір.

Відповідно до розділу 1 договору постачальник зобов'язується поставляти у власність покупцю товар згідно накладних (товарно-транспортних накладних) у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов'язується приймати товар та оплачувати його вартість на умовах даного договору.

Асортимент, кількість та ціна товару погоджується сторонами та зазначається в накладних, які є невід'ємними частинами договору. Ціни на кожну партію товару додатково регулюються сторонами і можуть змінюватися, за домовленістю сторін в залежності від кон'юнктури ринку, сезонних коливань цін на товар, зміни вартості енергоносіїв та трудових ресурсів і підтверджується накладними на відпуск товару, виписаними постачальником.

Купівля-продаж кожної партії товару здійснюється на підставі та у відповідності з погодженими сторонами замовленнями. Строки поставки товару сторони погоджують в замовлені. Замовлення передається продавцем та приймається покупцем в будь-якій зрозумілій сторонам формі. Зміни в замовлення вносяться за згодою сторін.

Відповідно до розділу 4 договору, ціна за одиницю товару - згідно накладних. Загальну вартість даного договору становить вартість всіх поставок за цим договором. Вартість кожної поставки за цим договором зазначається у відповідних накладних , що підписуються сторонами.

Покупець зобов'язується здійснити 30 % попередню оплату замовленого товару протягом двох банківських днів з моменту отримання рахунку та 70% оплати здійснюється з відстроченням платежу за кожну відправлену партію товару за один день перед доставкою наступної продукції, але не пізніше 7-ми банківських днів з моменту отримання товару покупцем.

Днем виконання будь-якого грошового зобов'язання покупця є день зарахування відповідної суми грошових коштів на банківський поточний рахунок постачальника або день внесення готівки в касу постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 93 613,48 грн., що підтверджується видатковою накладною № ФПД 101 624 від 26.12.2014 р. Зазначена накладна підписана представниками сторін та засвідчена печатками. Оригінал оглянутий судом у засіданні, копія долучена до матеріалів справи.

Як зазначає позивач, 30.12.2015 відповідач1 частково розрахувався за поставлений товар у розмірі 23 000,00 грн.

Отже, свої зобов'язання за договором відповідач 1 не виконав, і сума заборгованості відповідача 1 перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 складає 70 613,48 грн.

29.01.2015 р. та 16.02.2015 р. позивач звертався до відповідача 1 з претензіями (вих. № 31/01 та вих. № 16/02), відповідно до яких він повідомляв про утворення та збільшення заборгованості за поставлений товар та просив її погасити. Але дані претензії були залишені без задоволення.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В статті 193 ГК України зазначається, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем 1 не спростовані обставини, на які посилається позивач, доказів сплати за поставлений товар відповідно до умов договору не надано, таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 70 613,48 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, крім всього іншого і сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки, згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу України, може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом п. 7.5 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного розрахунку за товар покупець сплачує пеню в розмірі 0,5 % від суми неоплаченого товару за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідачу нарахована пеня за період з 12.01.2015 р. по 08.04.2015 р. на суму 7 598,80 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені в сумі 7 598,80 грн., суд вважає позовну вимогу такою, що підлягає задоволенню.

26.12.2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - відповідач 2, поручитель) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю "Оптовичок", що виникли з договору б/н від 26.12.2014 р., який був укладений між кредитором і боржником.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов'язання. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності поручитель не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання, зазначеного в п. 4 цього договору.

Згідно з п. 4.1 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником, згідно основного договору у сумі, що дорівнює 200,00 грн.

Згідно з п. 7.1 договору поруки, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення дії основного договору, окрім випадків визначених ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У відповідності з ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з сі ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У зв'язку з порушенням відповідачем 1 зобов'язання щодо оплати товару, позивач заявляє про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в солідарному порядку 200,00 грн. на підставі договору поруки від 26.12.2014 р.

Відповідачем 2 не спростовані обставини, на які посилається позивач, доказів сплати позивачу 200,00 грн. відповідно до умов договору поруки не надано, таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 200,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідачів.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Оптовичок" (вул. Чкалова, 9, с. Вільшане, Сосницький район, Чернігівська область, 16130, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, р/р 6368 в ПГРУ "Приват банк", МФО 331401) суму основного боргу в розмірі 70 613,48 грн., 7 598,80 грн. - пені та 1822,34 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, р/р 6368 в ПГРУ "Приват банк", МФО 331401) суму боргу в розмірі 200,00 грн. та 4,66 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено _____________

Суддя Киричук О.А.