ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2015 р. Справа № 909/1410/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Кордюк Г.Т.

при секретарі Карпенко В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", м. Івано-Франківськ № 47-2/15 від 02.03.2015 року

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.02.2015 року

у справі № 909/1410/14

за позовом: Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави державного господарського об'єднання Державний Концерн "Укроборонпром" в особі: Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод", м. Івано-Франківськ

до відповідача: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", м. Івано-Франківськ

про: стягнення заборгованості в сумі 46 226,00 грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури: Чоп Ю.В. - прокурор (службове посвідчення №011892 від 29.10.12 року);

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Нищей Н.Ю. - представник на підставі довіреності № 164-2/14 від 19.06.2014 року.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 17.02.2015 року у справі №909/1410/14 (суддя Кобрин О.М.) позовні вимоги Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави державного господарського об'єднання Державний Концерн "Укроборонпром" в особі: Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" до відповідача Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", про стягнення заборгованості в сумі 46 226,00 грн. задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 17.02.2015 року у справі № 909/1410/14, відповідач - Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" - подав апеляційну скаргу з підстав, неповноти з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник у своїй апеляційній скарзі ствердив, що окрім договору поставки №12-391 від 26.07.2012 р. між ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» та ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заключений договір № 504 від 06.02.2008р. на постачання теплової енергії. Станом на 01.01.2015р. заборгованість за послуги теплопостачання ДП «ІФКЗЗ» по вказаному договорі складає 173558,03 грн., в тому числі: 163011,63 грн. основного боргу, 1061,33 грн. пені, 3145,32 грн. інфляційних втрат та 3352,45 - 3% річних на підставі рішення господарського суду Івано-Франківської області по справі №5010/495/2012-П-5/44 від 19.06.2012р.. ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулось до ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» з листом № 29-2/15 від 10.02.2015р. про зарахування зустрічних однорідних вимог за зазначеними вище зобов'язаннями в сумі 46226 грн. шляхом припинення в повному обсязі зобов'язання ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» перед ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» згідно договору поставки № 12-391 від 26.07.2012р. та частково (на вказану суму) припинення зобов'язання ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» перед ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» згідно договору № 504 на постачання теплової енергії від 06.02.2008р.. Окрім того, апелянт посилається на однорідність зустрічних вимог та можливість подання заяви про зарахування під час судового розгляду.

На підставі наведеного скаржник просить зарахувати зустрічні однорідні вимоги щодо повернення ДП «Івано-Франківський котельно- зварювальний завод» - 46 226,00грн. за котел стальний водогрійний КСВ-0,25, отриманий ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» в рахунок виконання позивачем свого зобов'язання по договору № 504 від 06.02.2008р. на постачання теплової енергії, а провадження у справі припинити.

Довідкою про автоматичний розподіл справ між суддями від 19.03.2015 р. справу № 909/1410/14 призначено судді-доповідачу Костів Т.С. та іншим суддями, які входять до складу колегії, а саме суддів - Марка Р.І. та Желіка М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 21.04.2015 р..

Ухвалою суду від 21.04.15 року розгляд справи відкладався з підстав, викладених у ній.

Згідно розпорядження голови Львівського апеляційного господарського суду від 05.05.2015 року, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Желіка М.Б., внесено зміни у склад колегії по справі № 909/1410/14, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Костів Т.С., судді Марко Р.І. та Кордюк Г.Т..

Ухвалою суду від 05.05.2015 року виправлено допущені описки та внесено зміни в описові, вступні та резолютивні частини ухвал Львівського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 р. та від 21.04.2015 р., щодо найменування апелянта, а саме, замість «Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" слід читати Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго".

Представникам роз'яснено їх права та обов'язки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 05.05.15 року з'явився прокурор, проти апеляційної скарги заперечив, надав усні пояснення по суті спору.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у ній.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте на адресу суду надіслав письмовий відзив на апеляційну скаргу (вих. № Ю-235 від 15.04.2015 року) в якому просить відмовити в повному обсязі у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції від 17.02.15 року без змін, апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, викладених у ній.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до накладної № 28 від 26.07.2012 року та довіреності № 546 від 26.07.2012 року, ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" одержало від ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод»икотел стальний водогрійний КСВ- 0,25 "ВК-22" за ціною 46226 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 08.05.2014 р. звертався до відповідача із претензією про сплату боргу за отриманий товар. Скаржник заборгованість не заперечив, однак, відповіді на претензію не надав і борг не погасив.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ч.2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, скаржник за цим зобов'язанням прийняті на себе обов'язки по оплаті 46266 грн. належним чином не виконав.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що між ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» та ДМП «Івано-Франківськтегоюкомуненерго» укладено договір № 504 від 06.02.2008р. на постачання теплової енергії. Станом на 01.01.2015р. заборгованість за послуги теплопостачання ДП «ІФКЗЗ» по вказаному договорі складає 173558,03 грн., в тому числі: 163011,63 грн. основного боргу, 1061,33 грн. пені, 3145,32 грн. інфляційних втрат та 3352,45 - 3% річних на підставі рішення господарського суду Івано-Франківської області по справі № 5010/495/2012-П-5/44 від 19.06.2012р..

ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулось до ДП «Івано- Франківський котельно-зварювальний завод» з листом № 29-2/15 від 10.02.2015р. про зарахування зустрічних однорідних вимог за зазначеними вище зобов'язаннями в сумі 46226 грн. шляхом припинення в повному обсязі зобов'язання ДМП «Івано- Франківськтеплокомуненерго» перед ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» згідно договору поставки № 12-391 від 26.07.2012р. та частково (на вказану суму) припинення зобов'язання ДП «Івано-Франківський котельно- зварювальний завод» перед ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» згідно договору № 504 на постачання теплової енергії від 06.02.2008р..

Відповідно до ст.601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Скаржник помилково тлумачить оскаржуване судове рішення як таке, що безпідставно не враховує зарахування зустрічних взаємних вимог за заявою скаржника, оскільки судове рішення таких посилань не містить. Натомість, не враховуючи посилання відповідача, суд першої інстанції підставно встановив, що заява про зарахування зустрічних взаємних вимог надсилалась суду, а не позивачу як стороні правочину.

За правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін, і, якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду. Виходячи з приватного характеру цивільних правовідносин, заява повинна бути зроблена іншій стороні зобов'язання, а не до суду.

Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції відповідають закону та матеріалам справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Відповідач додаткових доказів не подав і суду апеляційної інстанції, не обґрунтовував неможливості подання таких доказів суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.02.2015 р. у справі № 909/1410/14 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", м. Івано-Франківськ - залишити без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.02.2015 р. у справі № 909/1410/14 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати до господарського суду Івано-Франківської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 12.05.2015 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Кордюк Г.Т.