ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2015 р. Справа № 911/1305/15

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Криворучко Ольги Юріївни,

03126, м. Київ, вул. М. Донця, буд. 25/89, кв. 86

01015, м. Київ, вул. Редутна, буд. 10, офіс 2

до Фізичної особи-підприємця Щапіна Анатолія Ігоровича,

07354, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нові Петрівці, вул. Новокиївська, буд. 90, кв. 2

про стягнення 272 326,00 грн

за участю представників:

позивача - Луцишин Ю.М. (довіреність від 27.02.2015, б/н);

відповідача - не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Криворучко Ольги Юріївни (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Щапіна Анатолія Ігоровича (далі - відповідач) про стягнення 272 326,00 грн., з яких: 166 467,74 грн. - основний борг, 39 136,76 грн. - інфляційні втрати, 62 377,80 грн. - штраф та 4 343,65 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки від 12.04.2014 № 12-04/2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.03.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 14.04.2015.

Одночасно з позовною заявою, подано заяву про забезпечення позову (вх. № 40/15 від 27.03.2015).

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.04.2015 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

У судове засідання 14.04.2015 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився, розгляд справи відкладено на 30.04.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 10154/15 від 29.04.2015) позивачем подано документи на виконання вимог ухвали суду від 30.03.2015.

У судовому засіданні 30.04.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, представника у судові засідання не направив, хоча належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу місцезнаходження відповідача та повернуті Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" до господарського суду з підстави - за закінченням терміну зберігання.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою і повернуто, зокрема, з посиланням на закінчення терміну зберігання, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Нез'явлення у судове засідання представника відповідача та неподання відповідачем письмового відзиву на позов не перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 30.04.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Адвокатським об'єднанням «Адвокатська контора «Сюткін і партнери» (далі - покупець) та Фізичною особою-підприємем Щапіним Анатолієм Ігоровичом (далі - постачальник) укладено поставки від 12.04.2014 № 12-04/2014 (далі - Договір) відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується згідно з умовами Договору поставити покупцю товар, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти товар згідно з умовами Договору (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункті 4.1.1., 4.1.2. Договору, покупець здійснює 80% оплати товару протягом 3 банківських днів з моменту підписання Договору та Додатку № 1 до Договору на підставі рахунку, отриманого від постачальника. Покупець здійснює 20% оплати товару з моменту здійснення поставки товару і підписання акту прийому-передачі на підставі рахунку, отриманого від постачальника.

Згідно з пунктом 8.1. Договору, поставка здійснюється в строк 2 місяця з моменту підписання Договору, при умові здійснення покупцем передоплати, вказаної в пункті 4.1.1. Договору.

Договір закінчує свою дію не раніше виконання сторонами обов'язків за ним (пункт 8.2. Договору).

Відповідачем виставлено Адвокатському об'єднанню «Адвокатська контора «Сюткін і партнери» рахунки на оплату тоару від 03.04.2014 № 37, від 16.05.2014 № 51 та від 26.05.2014 № 57.

Адвокатським об'єднання «Адвокатська контора «Сюткін і партнери», на виконання умов Договору, перераховано на розрахунковий рахунок відповідача 166 467,74 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 04.04.2014 № 120, від 07.04.2014 № 127, від 19.05.2014 № 239, від 27.05.2014 № 253, оригінали яких наявні у матеріалах справи.

За твердженнями позивача, в порушення умов Договору, відповідачем не здійснено поставку товару. У матеріалах справи відсутні докази протилежного.

Між Адвокатським об'єднанням «Адвокатська контора «Сюткін і партнери» (далі - первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Криворучко Ольгою Юріївною (далі - новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги від 08.09.2014 (далі - Договір відступлення) відповідно до умов якого, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за Договором поставки від 12.04.2014 № 12-04/2014. За цим Договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за основним Договором (пункти 2.1., 2.2. Договору відступлення).

Докази направлення повідомлення від 08.09.2014 про відступлення право вимоги наявні у матеріалах прави.

Частиною 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 515 Цивільного кодексу України).

Відтак, Договором відступлення права вимоги первісний кредитор у зобов'язанні замінений новим кредитором, перед яким у відповідача наявна заборгованість за Договором поставки у розмірі 166 467,74 грн.

Згідно з наданою до матеріалів справи банківської виписки з Акціонерного товариства «Укрсиббанк», в якому відкрито поточний банківський рахунок позивача, судом встановлено відсутність перерахування коштів відповідачем на рахунок позивача. Вказана банківська виписка засвідчена підписом уповноваженої особи банківської установи та скріплена відбитком її печатки (оригінал у матеріалах справи), що оцінюється судом як належний доказ неповернення відповідачем спірних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 166 467,74 грн. основної заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав.

Договір, що укладено між сторонами, за правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з пунктом 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 1 статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов Договору, відповідач повинен поставити товар у строк - протягом 2 місяців з моменту підписання Договору.

Відтак, строк виконання зобов'язання відповідача з поставки товару настав 12.06.2014.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів вбачається, що зобов'язання з поставки товару, у визначений Договором строк, відповідачем не виконане.

Відтак, у відповідача наявне грошове зобов'язання перед позивачем з повернення суми попередньої оплати у зв'язку з непоставкою товару, строк виконання якого настав і яке відповідачем не виконане, отже, позовна вимога про стягнення з відповідача 166 467,74грн. попередньої оплати вартості товару, що не поставлений відповідачем, є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також позивач заявляє до стягнення з відповідача 62 377,80 грн. штрафу, керуючись пунктом 6.1.4. Договору, яким встановлено, що у випадку прострочення виконання зобов'язань з поставки товару, постачальник виплачує покупцю 30% від вартості товару, якщо порушення строку поставки товару триває від 21 дня і більше.

Згідно з приписами статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

З долученого до матеріалів справи розрахунку штрафу вбачається, що позивачем визначено штраф у розмірі 62 377,80 грн., який є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв'язку з чим, вказана позовна вимога підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

У зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання, позивачем заявлено до стягнення 4 343,65 грн. 3 % річних та 39 136,76 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто, зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

З огляду на те, що статтю 625 Цивільного кодексу України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Відтак, для застосування статті 625 Цивільного кодексу України суду необхідно правильно визначити характер спірних правовідносин сторін та встановити існування між сторонами саме грошового зобов'язання.

Оскільки стягнення з продавця суми попередньої оплати, що перерахована за Договором, за своєю правовою природою не є грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, що нараховані позивачем на суму попередньої оплати.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 у справі № 5011-42/13539-2012.

Згідно з частиною 1 статті 11128 Господарського процесуального кодексу України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України, суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Також при вирішенні вказаного питання, судом враховано правову позицію, що викладено у підпункті 1.3. пункту 1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

З огляду на зазначене, за результатами оцінки доказів, що наявні у матеріалах справи та встановлення всіх обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 166 467,74 грн. та штрафу у розмірі 62 377,80 грн. У задоволенні решти позову відмовити.

Відшкодування судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 3 619,53 грн., відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Щапіна Анатолія Ігоровича (07354, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нові Петрівці, вул. Новокиївська, буд. 90, кв. 2, ідентифікаційний номер ) на користь Фізичної особи-підприємця Криворучко Ольги Юріївни (03126, м. Київ, вул. М. Донця, буд. 25/89, кв. 86, ідентифікаційний номер ) 166 467 (сто шістдесят шість тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 74 коп. основного боргу, 62 377 (шістдесят дві тисячі триста сімдесят сім) грн. 80 коп. штрафу та 3 041 (три тисячі сорок одна) грн. 62 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 05.05.2015.

Суддя С.О. Саванчук