ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 травня 2015 року Справа № 925/1848/14

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Бойко Ю.В.,

за участю представників: позивача: Толюпа В.М. - за довіреністю,

відповідача: Савчук О.Г. - за довіреністю,

третіх осіб: не з'явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області заяву ТОВ "Фірма Міг" про забезпечення позову у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Міг"

до публічного акціонерного товариства "БМ Банк",

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватне підприємство "Сфера - Дизель", приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Науменко Тетяна Миколаївна,

про визнання недійсними договору та додаткових угод і скасування заборони відчуження майна,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Міг" звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства "БМ Банк" про визнання недійсними укладених між сторонами і посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Науменко Т.М. договору іпотеки нерухомого майна від 19.07.2011 № 6/45/190711-1 та додаткових угод від 27.07.2012 № 1 і від 30.08.2012 № 2 до цього договору іпотеки. В обґрунтування позову позивач зазначив, що за спірним договором він передав в іпотеку відповідачу 8 нежитлових приміщень - торгових павільйонів як забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 6/45/190711 від 19.07.2011, укладеним ПП "Сфера-Дизель" з ПАТ "БМ Банк", право власності на які за ТОВ "Фірма Міг" було визнане рішенням господарського суду Черкаської області від 19.12.2008 у справі № 07/5352 та які були зареєстровані за позивачем на підставі цього рішення у січні 2009 року комунальним підприємством "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації". За доводами позивача передані ним в іпотеку за спірним договором іпотеки 8 торгових павільйонів відносяться до тимчасових споруд і насправді є рухомим майном, тому вони не можуть бути предметом іпотеки, а це означає, що спірний договір іпотеки не відповідає вимогам Цивільного кодексу України і Закону України "Про іпотеку" і має бути визнаний господарським судом недійсним.

21.04.2015 позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить в порядку забезпечення позову зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису № 1422 від 19.09.2014 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек А.В. у виконавчому провадженні ВП № 45423948 відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Черкаській області. В обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказав на те, що 19 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки - 8 торгових павільйонів, які належать позивачу, та постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Черкаській області Тимошенко А.Г. від 20.10.2014 відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного виконавчого напису нотаріуса. 03.04.2015 та 06.04.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Вакуленко С.М. було направлено позивачу вимоги про надання копій технічних документів на предмет іпотеки - 8 торгових павільйонів. 14.05.2015 цим же державним виконавцем було проведено опис і арешт цих торгових павільйонів та складено акти опису й арешту. Вказані послідовні і оперативні дії органу ДВС у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису нотаріуса № 1422 беззаперечно призведуть до реалізації предмету іпотеки - 8 торгових павільйонів з прилюдних торгів, що унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову у даній справі, адже якщо право власності на торгові павільйони перейде до інших осіб - покупців на прилюдних торгах, то повернути майно позивачу буде неможливо.

У судовому засіданні:

представник позивача повністю підтримав заяву про забезпечення позову, заперечив проти доводів представника відповідача, просив також врахувати, що 20.11.2014, тобто на момент розгляду першої заяви про забезпечення позову дійсно було лише відкрито виконавче провадження, однак, одразу після прийняття постанови ВГСУ від 31.03.2015, протягом квітня 2015 року ДВС вчинила ряд дій, направлених на реальне виконання виконавчого напису нотаріуса, і державному виконавцю нічого не перешкоджає продовжувати вчинення наступних дій, про які позивач може дізнатися лише після їх завершення, адже більшість документів виконавчого провадження надсилаються учасникам ВП простою кореспонденцією і після вчинення дій заходи забезпечення будуть уже запізні; позивач вважає, що складання актів опису й арешту майна однозначно свідчить про наявність обставин, достатніх для зупинення примусового стягнення за виконавчим написом нотаріуса; продовження вчинення виконавчих дій призведе до безпідставних значних витрат позивача, зокрема, на оцінку майна та інші судові спори;

представник відповідача заперечив проти задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки вважає доводи позивача передбаченими, на даний час лише проведено опис і арешт майна, позивачем не надано доказів того, що ДВС призначила проведення оцінки чи проведення торгів; вважає такі заяви позивача способом перешкоджання погашенню боргів перед банком, який несе значні збитки у зв'язку з неповерненням кредиту та несплатою процентів.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися. Суд вважає, що неявка представників третіх осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви позивача.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву про забезпечення позову, заслухавши представників сторін у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Згідно статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписом частини 1 статті 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини 6 статті 67 цього Кодексу види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

В Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" вказано, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсними укладених між ПАТ "БМ Банк" та ТОВ "Фірма Міг" договору іпотеки нерухомого майна від 19.07.2011 № 6/45/190711-1 та додаткових угод від 27.07.2012 № 1 і від 30.08.2011 № 2 до цього договору іпотеки, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Науменко Т.М., а також скасування заборони відчуження майна, зазначеного в договорі іпотеки нерухомого майна №6/45/190711-1 від 19.07.2011, яка накладена 19.07.2011 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Науменко Т.М., реєстр № 1681-1689.

Із поданих позивачем матеріалів вбачається, що 20.10.2014 державною виконавчою службою відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису № 1422, вчиненого 19.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. про звернення стягнення на користь ПАТ "БМ Банк" на предмет іпотеки - 8 торгових павільйонів, які належать позивачу. 03.04.2015 та 06.04.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Вакуленко С.М. було направлено позивачу вимоги про надання копій технічних документів на предмет іпотеки - 8 торгових павільйонів. 14.05.2015 цим же державним виконавцем було проведено опис і арешт цих торгових павільйонів та складено акти опису й арешту майна.

Суд погоджується з доводами позивача, що вказані вище послідовні та оперативні дії державної виконавчої служби у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису нотаріуса № 1422 протягом квітня 2015 року можуть привести до реалізації 8 торгових павільйонів, що є предметом іпотеки за договором іпотеки, який оспорюється у даній справі. Реалізація вказаного майна унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову в даній справі.

Закон не вказує, яка саме дія державного виконавця може бути достатньою обставиною для зупинення примусового стягнення за виконавчим документом, тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що складання актів опису й арешту майна однозначно свідчить про наявність таких обставин. Тим більше, що за результатами розгляду клопотання судового експерта справу надіслано до Київського науково - дослідного інституті судових експертиз для проведення судової експертизи, призначеної ухвалою господарського суду Черкаської області від 16.12.2014, для з'ясування статусу об'єктів за спірним договором (рухоме чи нерухоме майно).

Суд враховує рекомендації у Постанові Пленуму ВГСУ № 16 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" щодо визначення критеріїв при оцінці обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та зазначає, що вимога позивача про вжиття саме такого способу забезпечення позову як зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, відповідно до якого звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки нерухомого майна від 19.07.2011, є логічною, обґрунтованою та адекватною предмету позову у даній справі - про визнання недійсним саме цього договору іпотеки, тобто, даний захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, і навпаки, у разі невжиття таких заходів є імовірність утруднення виконання рішення господарського суду.

Застосуванням даного засобу забезпечення позову дотримується встановлене частиною 2 статті 13 Цивільного кодексу України правило про те, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Враховуючи викладені вище приписи чинного законодавства та подані позивачем докази, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису нотаріуса у виконавчому провадженні є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись ст. 66, 67 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ "Фірма Міг" про забезпечення позову від 21 квітня 2015 року задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису № 1422 від 19.09.2014 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек А.В. у виконавчому провадженні ВП № 45423948 відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом п'яти днів.

Суддя А.Д. Пащенко