ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р.Справа № 922/2333/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Будшляхмаш", м. Київ
до Комунального підприємства "Богодухівжитло", м. Богодухів
про стягнення 55002,95 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Сердюка С.В. довіреність б/н від 09.02.15 р.;

відповідача - Ярошенко Н.М., Тризни В.І. довіреність б/н від 12.05.15 р.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Будшляхмаш" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Комунального підприємства "Богодухівжитло", в якій позивач просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування у розмірі 43058,14 грн., 3% річних у розмірі 11944,81 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору про закупівлю товару за державні кошти №55 від 14.06.13 р., який укладений між позивачем та відповідачем, а саме несвоєчасна оплата товару. Крім того, позивач просить судові витрати покласти на відповідача.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Присутні представники відповідача у судовому засіданні проти наявності боргу не заперечували та пояснили, що залишають позов на розсуд суду. Відзив на позов відповідачем не надано.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення присутніх представників позивача та відповідача, судом встановлено наступне.

14 червня 2013 року між позивачем (учасник) та відповідачем (замовник) було укладено договір про закупівлю товару за державні кошти № 55 від 14.06.2013 р. (далі по тексту - договір). Згідно з умовами договору відповідач зобов'язаний прийняти й оплатити поставлений згідно договору позивачем товар: автомобіль спеціальної призначеності (29.10.5) (автомобіль дорожній комбінований на базі шасі ГАЗ) (далі по тексту - товар) на загальну вартість 450000,00 грн.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 5.1. договору строк поставки (передачі) товару: до 01 вересня 2013 р.

Відповідно п.4.1. договору розрахунки проводяться шляхом: оплати відповідачем після пред'явлення рахунка на оплату товару (робіт або послуг) та після підписання сторонами акта приймання передачі з можливістю відстрочки платежу 5 календарних днів.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав та поставив відповідачу товар відповідачу, що підтверджується актом приймання-передачі товару від 17.06.2013 р.

Оплата замовником поставленого товару мала відбутися після підписання акту приймання-передачі з можливістю відстрочки платежу на 5 (п'ять) календарних днів, тобто до 23.06.2013 р., але відповідач проводив розрахунки частинами починаючи з 31.07.14 р. по 11.08.14 р., що не заперечується представником відповідача у судовому засіданні.

У зв'язку із несвоєчасною оплатою відповідачем отриманого товару, позивачем нараховано інфляційні нарахування у розмірі 43058,14 грн. та 3% річних у розмірі 11944,81 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищенаведене та те, що судом встановлено, що відповідачем оплачено товар несвоєчасно, перевіривши нарахування позивачем інфляційних та 3% річних, суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідно до цього позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягаю задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Богодухівжитло" (62103, Харківська обл., м. Богодухів, вул. Міліцейська, 2, р/р 1366 УДКСУ в Богодухівському районі, МФО 851011, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Будшляхмаш" (03113, м. Київ, пр-т Перемоги, 68/1, оф. 62, р/р 3 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві, МФО 380805, , ІПН 93) інфляційні нарахування у розмірі 43058,14 грн., 3% річних у розмірі 11944,81 грн. та судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.05.2015 р.

Суддя Ю.В. Светлічний