ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р.Справа № 922/1121/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Торгсервіс Південь", м. Миколаїв
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм", м. Мерефа
про стягнення 7065,08 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-Торгсервіс Південь" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача на підставі видаткових накладних та договору поставки № РОД 17/04/14 від 17.04.2014 р. суми заборгованості у розмірі 6191,88 грн., суми пені у розмірі 783,56 грн. та 3% річних у розмірі 89,64 грн.

Ухвалою суду по справі від 27.02.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11.03.2015 р. о 10:20.

11.03.2015 р. судом розгляд справи було відкладено на 26.03.2015 р. о 11:20.

26.03.2015 р. судом розгляд справи було відкладено на 12.05.2015 р. о 11:40.

Сторони про судове засідання були повідомлені належним чином, їх представники в призначене судове засідання не з'явилися.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 09.04.2015 р. за вх. № 14165, надав відзив на позовну заяву, який судом долучений до матеріалів справи. Згідно відзиву відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. При цьому у відзиві відповідач вказував, що у позові зазначений розрахунок суми основного боргу за версією позивача, та зазначав, що надані до позовної заяви копії видаткових накладних були підписані не керівником відповідача.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

17.04.2014 р. між сторонами був укладений договір поставки РОД 17/04/14 з протоколом розбіжностей до договору (надалі - договір), відповідно до якого позивач зобов'язувався, в порядку та на умовах визначених договором поставляти та передавати у власність відповідача визначений договором товар, а відповідач приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Відповідно до п.4.2. договору, ціна товару, яка входить у партію поставки, підтверджується у заявці покупця та вказується у видатково - прибуткових накладних.

Згідно п. 4.3. договору сума договору складається з вартості партій товарів, поставлених позивачем протягом строку дії договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що оплата за поставлену партію товару здійснюється відповідачем шляхом готівкового або безготівкового розрахунку за торгівельну марку "Джонсон і Джонсон" протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару на склад відповідача.

Пунктом 5.3. договору було передбачено, що оплата здійснюється відповідачем на підставі цього договору та накладної, за якою передавався товар, або на підставі рахунку.

Пунктом 6.2. договору було передбачено, що в разі прострочення відповідачем оплати товару позивач має право вимагати, а відповідач зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент виконання зобов'язання, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 23.01.2015 р. у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 6191,88 грн., що підтверджується розрахунком позивача та наступними видатковими накладними: № 2267 від 02.06.2014 р., № 2299 від 04.06.2014 р., № 2319 від 04.06.2014 р., № 2592 від 11.06.2014 р., № 2613 від 11.06.2014 р., № 2770 від 16.06.2014 р., № 1832 від 26.05.2014 р., № 1837 від 26.05.2014 р., № 5933 від 28.05.2014 р., № 5023 від 21.05.2014 р., № 6771 від 04.06.2014 р.

При цьому суд зазначає, що відповідачем відповідного контррозрахунку заборгованості та доказів сплати вказаної суми заборгованості до суду не було надано.

Щодо посилань відповідача на те, що надані до позовної заяви копії видаткових накладних були підписані не керівником відповідача, суд зазначає, що дані посилання судом не приймаються, оскільки на видаткових накладних містяться відбитки печатки ТОВ "Родій Фарм", що є свідченням схвалення ТОВ "Родій Фарм" даних видаткових накладних, а в матеріалах справи відсутні докази втрати ТОВ "Родій Фарм" печатки та доказів наявності службового розслідування за фактом незаконного використання печатки ТОВ "Родій Фарм".

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на вищевикладене господарський суд прийшов до висновку, що сума заборгованості у розмірі 6191,88 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги норми законодавства, враховуючи умови п. 6.2. договору щодо нарахування пені, господарським судом була перерахована сума пені та 3% річних за період з 22.07.2014 р. по 19.01.2015 р. та встановлено, що з відповідача за даний період підлягає стягненню сума пені у розмірі 10,09 грн. та сума 3% річних у розмірі 1,16 грн.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 6191,88 грн., суми пені у розмірі 783,32 грн. та суми 3% річних у розмірі 89,62 грн. В решті позову необхідно відмовити

Враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, господарський суд відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 1826,82 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 526, 530, 625, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 230, 231, 232, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм" (62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 223, кім. 8-7, ідентифікаційний код 38117562; адреса для листування: 61036, м. Харків, вул. Морозова, 7; р/р 2233 в ПАТ "Укрсоцбанк" МФО 300023) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Торгсервіс Південь" (54037, м. Миколаїв, вул. Приміська, 15А, ідентифікаційний код 35513295, р/р 5 у АТ "Райффайзен Банк Аваль" м. Київ МФО 380805) суму заборгованості у розмірі 6191,88 грн., суму пені у розмірі 783,32 грн., суму 3% річних у розмірі 89,62 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1826,82 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 18.05.2015 р.

Суддя Д.О. Доленчук