ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" травня 2015 р.Справа № 916/1476/15-г

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Придунайська промислово-комерційна фірма „ЕЛЕКТРОН"

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК"

Про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: Покорнюк О.Ф.- довіреність №48 від 22.04.2015р.

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) „Придунайська промислово-комерційна фірма „ЕЛЕКТРОН" , звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "ІМЕКСБАНК про стягнення заборгованості по договору №66/9 від 25.02.2014р. у сумі 63 429 грн. 23 коп.

12 травня 2015р. позивач надав до суду уточнену позовну заяву (про збільшення позовних вимог), згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 70 559 грн. 33 коп.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив.

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

25 лютого 2014р. між ПАТ "ІМЕКСБАНК" (далі - Орендар) та ТОВ„Придунайська промислово-комерційна фірма „ЕЛЕКТРОН" (далі - Орендодавець) був укладений Договір оренди нежитлового приміщення №66/9 , згідно якого Орендодавець передає Орендарю устаткування та приміщення літер ІА-31-134 кв.м; літер ІА-30 - 1,9 кв.м; літер ІА-29 - 1,8 кв.м, загальною площею 137,7 кв.м, розташоване за адресою: Одеська обл.., м.Ізмаїл, вул..Болградська, 80, з метою використання під банківську діяльність. Строк дії Договору - 12 місяців: з 10.04.2014р. по 09.04.2015р.

Відповідно до п.3.2.1 Договору Орендар зобов'язується щомісячно, з дня вступу договору в силу, сплачувати оренду приміщення згідно виставленим рахункам , до 05 числа поточного місяця.

Згідно розділу 4 Договору Орендар зобов'язується сплачувати Орендодавцю орендну плату до 05 числа поточного місяця у розмірі 17 188 грн. Крім цієї суми Орендар додатково відшкодовує вартість спожитої електроенергії , води, газу згідно показників лічильника та наданих Орендодавцем рахунків, що включається додатково до вартості орендної плати. Орендна плата збільшується (зменшується) відповідно до офіційного індексу інфляції. Орендна плата може змінюватися відповідно до зміни економічних умов, збільшення тих, що існують, або введення нових податків -зборів, підвищення мінімальної заробітної плати, вартості енергоносіїв , води стоків, різкого збільшення закупівельних цін. Орендна плата не може бути встановлена вище встановленої ринкової вартості оренди одного квадратного метра нежилого приміщення в дані зоні м.Ізмаїла (вул..Пушкіна - між вул..Чкалова і пр.Суворова; вул.. 28 Червня - між вул..Болградською). У разі незгоди Орендаря зі зміною розміру орендної плати, Орендодавець вправі розірвати Договір згідно п.6.1 Договору. Орендна плата може перераховуватись на розрахунковий рахунок Орендодавця або вноситись готівкою в касу Орендодавця.

Позивач у справі зазначає, що він належним чином виконав свої зобов'язання за Договором, зокрема, надав ПАТ "ІМЕКСБАНК" у користування устаткування та приміщення літер ІА-31-134 кв.м; літер ІА-30 - 1,9 кв.м; літер ІА-29 - 1,8 кв.м, загальною площею 137,7 кв.м, розташоване за адресою: Одеська обл.., м.Ізмаїл, вул..Болградська, 80, з метою використання під банківську діяльність. Але, Орендар свої зобов'язання належним чином не виконує, орендну плату за грудень 2014р. сплатив частково, а починаючи з січня 2015р. взагалі перестав сплачувати орендну плату та відшкодовувати вартість спожитої електроенергії , води, газу , у зв'язку з чим, за даними позивача, станом на 09.04.2015р. за відповідачем утворилася заборгованість по орендній платі у сумі 56 720 грн. 40 коп.

Крім того, за даними позивача, за відповідачем рахується заборгованість по комунальним платежам у розмірі 13 506 грн. 19 коп., яка розрахована на підставі виставлених Орендодавцем рахунків та актів виконаних робіт .

Відповідно до п.5.1 Договору у разі несвоєчасної сплати з Орендаря , відповідно до чинного законодавства, Орендодавцем стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення , включаючи день оплати. На підставі зазначеного пункту Договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 332 грн. 874 коп. за період з 06.01.2015р. по 26.01.2015р.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе за Договором зобов'язань позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі та комунальним платежам у сумі 70 226 грн. 59 коп. та пеню у розмірі 332 грн. 74 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до ст..36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Листом від 05.02.2015р. за №101 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ "ІМЕКСБАНК" гарантувала здійснення поточних платежів за договором №66/9 від 25.02.2014р., але зазначені гарантії виконано не було.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №16 від 26.01.2015р. , що було прийнято на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015р. №50 „Про віднесення публічного акціонерного товариства „Імексбанк" до категорії неплатоспроможних", було розпочато з 27.01.2015р. процедуру виведення ПАТ "ІМЕКСБАНК" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 27.01.2015р. по 27.04.2015р. включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ІМЕКСБАНК".

Частинами 1, 5 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та Інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Кредитор банку вправі заявити уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку про свої вимоги до банку у строк, встановлений частиною 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Оскільки позивач є кредитором банку щодо майнового зобов'язання з перерахування грошових коштів та з урахуванням встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку, відповідач вважає, що позовні вимоги ТОВ „Придунайська промислово-комерційна фірма „ЕЛЕКТРОН" задоволенню не підлягають.

Розглянув матеріали справи, суд доходить до такого висновку:

Як вбачається з матеріалів справи, 25 лютого 2014р. між ПАТ "ІМЕКСБАНК" (далі - Орендар) та ТОВ„Придунайська промислово-комерційна фірма „ЕЛЕКТРОН" (далі - Орендодавець) був укладений Договір оренди нежитлового приміщення №66/9 , згідно якого Орендодавець передає Орендарю устаткування та приміщення літер ІА-31-134 кв.м; літер ІА-30 - 1,9 кв.м; літер ІА-29 - 1,8 кв.м, загальною площею 137,7 кв.м, розташоване за адресою: Одеська обл., м.Ізмаїл, вул..Болградська, 80, з метою використання під банківську діяльність.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Отже, уклавши Договір оренди нежитлового приміщення №66/9 від 25.02.2014р. сторони за цим Договором прийняли на себе ряд зобов'язань, зокрема, відповідно до п.3.2.1 Договору Орендар зобов'язується щомісячно, з дня вступу договору в силу, сплачувати оренду приміщення згідно виставленим рахункам , до 05 числа поточного місяця. Згідно п.4.1 Договору Орендар зобов'язується сплачувати Орендодавцю орендну плату до 05 числа поточного місяця у розмірі 17 188 грн. Крім цієї суми Орендар додатково відшкодовує вартість спожитої електроенергії , води, газу згідно показників лічильника та наданих Орендодавцем рахунків, що включається додатково до вартості орендної плати. Згідно п.4.2 Договору орендна плата збільшується (зменшується) відповідно до офіційного індексу інфляції.

Але, відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 16 від 26.01.2015р., що було прийняте на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015р. № 50 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до категорії неплатоспроможних", було розпочато з 27.01.2015р. процедуру виведення АТ "Імексбанк" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 27.01.2015р. по 27.04.2015р. включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №84 від 23.04.2015р. продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ІМЕКСБАНК" по 26.05.2015р. (включно).

Згідно з ч. 2 ст. 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 Закону Україну "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Частинами 1, 5 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначаються наслідки запровадження тимчасової адміністрації в банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та Інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом.

Згідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку.

Відтак, після запровадження Фондом тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Кредитор банку вправі заявити уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку про свої вимоги до банку у строк, встановлений частиною 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статі 45 цього Закону (про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду) уповноважена особа Фонду здійснює, зокрема, такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно ч. 6 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординованим боргом.

При цьому, задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості відповідно до статті 52 цього Закону. Водночас, задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

У спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач -боржником. Оскільки позивач є кредитором Банку щодо майнового зобов'язання зі стягнення грошових коштів , з урахуванням встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку, на думку суду, позовні вимоги ТОВ „Придунайська промислово-комерційна фірма „ЕЛЕКТРОН" задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Придунайська промислово-комерційна фірма „ЕЛЕКТРОН " відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14 травня 2015р.

Суддя Н.В. Рога