ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р. Справа № 911/701/15

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аміго и С», м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-1", Київська обл., м. Сквира

про стягнення 192077,42 грн.

за участю представників:

від позивача: Мельник В.І. (дов. від 12.03.2015р.), Мельник Т. М. (дов. від 12.03.2015р.);

від відповідача: не з'явився;

Обставини справи:

товариство з обмеженою відповідальністю «Аміго и С» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Край-1" (далі - відповідач) про стягнення 192077,42 грн., з яких 162279,04 грн. заборгованості за договором поставки № 644 від 25.11.2011 р., 14585,05 грн. пені, 1509,09 грн. 3 % річних та 13704,24 грн. інфляційних втрат.

Ціна позову відповідно до ст. 55 ГПК України визначена судом, оскільки позивачем в позовній заяві зазначена неправильна ціна позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № 644 від 25.11.2011 р. в частині зобов'язання з оплати вартості поставленого товару, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість у сумі 162279,04 грн. В зв'язку з наявністю вказаної заборгованості позивачем на підставі п. 3.8. договору нараховано відповідачу 14585,05 пені та на підставі ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу 1509,09 грн. 3% річних та 13704,24 грн. інфляційних втрат.

07.04.2015 р. до господарського суду Київської області від представника позивача на виконання вимог ухвали господарського суду Київської області від 17.03.2015 р. надійшов обґрунтований розрахунок заборгованості.

07.04.2015 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості у сумі 148173,63 грн. за договором поставки № 644 від 25.11.2011р. та щодо стягнення пені, 3% річних, інфляційного збільшення суми боргу у повному обсязі, посилаючись на те, що згідно п. 1.1 додатку № 3 "Спеціальні умови" до договору поставки оплата поставленого товару залежить від моменту його реалізації в магазинах покупця кінцевому споживачу. За твердженням відповідача, станом на момент звернення позивача до суду в магазинах ТОВ "Край-1" ще не реалізовано товару (поставленого ТОВ "Аміго и С") кінцевим споживачам на загальну суму 148173,63 грн., що підтверджується довідкою про наявність нереалізованого товару від 03.04.2015р., складеної за результатом проведеної інвентаризації на підприємстві, яка додана до відзиву. Тому, на думку відповідача, строк оплати товару на вказану суму ще не настав, а тому вимоги позивача в цій частині є безпідставними. Крім того, відповідачем зазначено, що нарахована позивачем пеня, 3 % річних та інфляційне збільшення суми боргу є безпідставним, оскільки договором поставки передбачено, що строк оплати товару залежить від факту його реалізації кінцевому споживачу. Нарахування позивачем пені, 3 % річних та інфляційного збільшення повинно відбуватись з моменту порушення відповідачем строку виконання грошових зобов'язань. Тому, на думку відповідача, позивач безпідставно встановив, що 01.11.2014 р. - є датою порушення грошових зобов'язань.

В судовому засіданні 23.04.2015р. представники позивача надали суду письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач електронною поштою неодноразово звертався до відповідача з метою отримання інформації щодо поставленого товару, але відповідачем не було надано офіційної інформації з цього приводу. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем підписано акт звіряння розрахунків від 31.10.2014р., відповідно до якого на день підписання цього акту грошове сальдо на користь позивача складало 192279,04 грн., а відтак відповідач визнав наявність у нього, як у покупця, боргу перед позивачем, що фактично є підтвердженням реалізації товару на суму заборгованості.

Представники позивача в судове засідання 17.03.2015 р. не з'явились, а в судових засіданнях 07.04.2015 р. та 23.04.2015 р. підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судові засідання 17.03.2015 р., 07.04.2015 р. та 23.04.2015 р. не з'явився, хоча про час та місце судових засідань відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 46747729, № 46747737, № 47015241, № 47015209, №48841064, № 48841056 та відзивом на позовну заяву. Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

25.11.2011 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Аміго и С" (постачальник) та товариством з обмежено відповідальністю "Край-2" (покупець) було укладено договір поставки № 644.

Зазначений договір було підписано сторонами разом з протоколом розбіжностей, який за своїм змістом є також протоколом узгодження розбіжностей, оскільки в ньому зазначено, що він діє в редакції постачальника та є невід'ємною частиною договору № 644 від 25.11.2011 р.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник постачає і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленнями покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору, на умовах цього договору.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що постачальник повинен поставляти товар вчасно, до відповідної філії, магазину покупця, який вказаний у замовленні, у відповідній кількості та належній якості а також у відповідності до усіх інших вимог згідно з замовленням, договором та законодавством.

Згідно з п. 2.9. договору постачальник буде вважатись таким, який виконав зобов'язання поставки товару, якщо він поставив товари в магазин, зазначений у замовленні покупця, із усією супроводжувальною документацією, яка вимагається чинним законодавством України та цим договором, і якщо внаслідок прийняття було встановлено, що товари повністю відповідають вимогам, передбаченим законодавством України, умовами замовлення покупця та цьому договору.

Відповідно до п. 2.13. договору товари приймаються за кількістю та якістю у відповідному магазині, куди товари поставляються, на підставі товаросупровідних документів, які підтверджують якість то повноту товарів.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що постачальник поставляє, а покупець оплачує товари за цінами, зазначеними у Специфікації (Додаток №2), затвердженої сторонами.

Згідно з п. 3.3. договору (в редакції протоколу розбіжностей) покупець здійснює вчасний розрахунок за товари. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника, зазначений у статті 9 цього договору протягом терміну платежу зазначеного у п. 1.1 додатку № 3 "Спеціальні умови", за умови, що сума платежу не менше 50 грн. 00 коп., та що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та/чи накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9. Якщо постачальник не надасть рахунки та/чи накладні вчасно, покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки у наданні документів. Покупець зобов'язаний попередити постачальника про недоліки у одержаних рахунках-фактурах та/чи накладних. Рахунки-фактури без номеру замовлення будуть відсилатись назад та не будуть оплачуватись покупцем.

В пункті 8.1. договору зазначено, що цей договір укладений строком до 31 грудня 2012 року. Строк дії цього договору автоматично продовжується на додаткові однорічні терміни у випадку, якщо не менше ніж на 30 днів до закінчення його строку дії будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір припинити його дію.

Сторонами підписано додаток № 3 до договору поставки № 644 від 25.11.2011р. (спеціальні умови), відповідно до якого покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9 договору протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки (п. 1.1. додатку № 3).

На виконання умов договору позивачем за період з 29.01.2014 р. по 15.09.2014 р. було поставлено, а ТОВ "Край-2" прийнято товар на загальну суму 175823,58 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними у кількості 17 шт.

Для отримання товару ТОВ "Край-2" видано довіреності № 86 від 29.01.2014р. на ім'я Жук Надії Петрівни, № 4 від 24.02.2014р. на ім'я Ніколаєнко Світлани Петрівни, № 20 від 21.02.2014р. на ім'я Слюсаренко Наталії Федорівни, № 132 від 25.02.2014р. на ім'я Лозового Микити Юрійовича, № 182 від 25.02.2014р. на ім'я Горбача Андрія Павловича, № 341 від 06.05.2014р. на ім'я Шевельової Олени Володимирівни, № 259 від 08.05.2014р. на на ім'я Лозового Микити Юрійовича, № 438 від 15.07.2014р. на ім'я Гризана Андрія Васильовича, № 544 від 15.09.2014р. на ім'я Шевельової Олени Володимирівни, № 543 від 15.09.2014р. на на ім'я Шевельової Олени Володимирівни.

31.10.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Аміго и С" (постачальник), товариством з обмежено відповідальністю "Край-2" (первісний покупець) та товариством з обмежено відповідальністю "Край-1" (новий покупець) підписано додаткову угоду від 31.10.2014р., відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про заміну сторони покупця з ТОВ "Край-2" на ТОВ "Край-1" у зобов'язаннях по договору поставки з дати підписання акта звірки взаєморозрахунків, який є невід'ємною частиною цієї додаткової угоди.

Згідно з п. 3. додаткової угоди обов'язок оплатити згідно з умовами товар, що був поставлений постачальником первісному покупцю та не оплачений до моменту підписання акта звірки взаєморозрахунків, переходить до нового покупця.

В ст. 520 ЦК України зазначено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до акта звірки взаєморозрахунків станом за період липень 2014р. - жовтень 2014р., підписаним представниками ТОВ "Аміго и С" ТОВ "Край-2" та скріпленим печатками підприємств, заборгованість у ТОВ "Край-2" перед позивачем станом на 31.10.2014р. становила 192279,04 грн.

18.11.2014р. відповідач частково сплатив 30000,00 грн. заборгованості за договором поставки № 644 від 25.11.2011р., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 162279,04 грн.

Відповідно до акта звірки взаєморозрахунків станом за 4 квартал 2014р., підписаним представниками ТОВ "Аміго и С" та ТОВ "Край-1" та скріпленим печатками підприємств, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2014р. становить 162279,04 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що відповідно до додатку № 3 "Спеціальні умови" до договору поставки оплата поставленого товару залежить від моменту його реалізації в магазинах покупця кінцевому споживачу. За твердженням відповідача, станом на момент звернення позивача до суду в магазинах ТОВ "Край-1" ще не реалізовано товару кінцевим споживачам на загальну суму 148174,63 грн. Тому, на думку відповідача, строк оплати товару на вказану суму ще не настав.

Зазначені заперечення не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

Укладений між сторонами договір № 644 від 25.11.2011р. за своєю правовою природою є договором поставки.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства договір поставки є оплатним договором і умова щодо оплати покупцем отриманої ним продукції є його складовою частиною.

Пунктом 1.1. додатку № 3 до договору поставки № 644 від 25.11.2011р. (спеціальні умови) визначено, що покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що постачальних надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9 договору протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки.

Згідно з ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що строк виконання зобов'язання вважається встановленим, коли чітко визначено строк (термін) виконання зобов'язання, або є вказівка на подію, яка неминуче має настати і з якою пов'язане настання такого зобов'язання.

Подія, є явищем об'єктивної реальності, яка відбувається незалежно від волі людини (стихійне лихо, народження фізичної особи, її смерть тощо), а під діями розуміють обставини, що виникають за волею людини, тобто вольові акти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається умов з договору поставки № 644 від 25.11.2011р. та додаткової угоди № 3 до договору поставки № 644 від 25.11.2011р. (спеціальні умови) строк реалізації відповідачем товару не встановлено. Відтак суд вважає, що наявність відповідного запису щодо реалізації товару відповідачем не дозволяє дійти висновку про те, що сторони чітко встановили момент, з якого повинен відраховуватися строк виконання зобов'язання щодо повної оплати товару відповідачем.

Відсутність встановленого строку виконання відповідачем зобов'язань з оплати товару визнається відповідачем у відзиві, де він, заперечуючи проти позову посилається на те, що станом на момент звернення позивача до суду в магазинах ТОВ "Край-1" ще не реалізовано товару кінцевим споживачам на загальну суму 148174,63 грн., у зв'язку з чим строк оплати товару на вказану суму ще не настав.

При цьому, відповідно до п. 2.7. договору право власності і ризик випадкової загибелі або пошкодження товарів переходить від постачальника до покупця з моменту, коли товари поставлено покупцеві вивантаженим на приймальну платформу магазину і сторони підписали накладну, що засвідчує те, що товари були отримані покупцем.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлений обов'язок негайного виконання зобов`язання з оплати товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідач в порушення вимог ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України товар, отриманий на підставі договору поставки № 644 від 25.11.2011р. за період з 29.01.2014 р. по 15.09.2014 р. повністю не оплатив.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності конкретних умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 162279,04 грн. заборгованості за товар, отриманий на підставі договору поставки № 644 від 25.11.2011р. за період з 29.01.2014 р. по 15.09.2014 р.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 162279,04 грн. за товар, отриманий на підставі договору поставки № 644 від 25.11.2011р. за період з 29.01.2014 р. по 15.09.2014 р. на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 162279,04 грн. заборгованості підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 14585,05 грн. пені.

Відповідно до п. 3.8. договору за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Затримка платежу за товари, поставлені до будь-якого нового магазина розрахується з дати офіційного відкриття магазину, а не з дати отримання товарів за видатковою накладною.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 14585,05 грн. пені, при цьому надає розрахунок пені на суму 14531,05 грн., а саме 2317,88 грн. пені, що нарахована за період з 01.11.2014 р. по 17.11.2014 р. на заборгованість у сумі 192279,04 грн. та 12213,17 грн. пені, що нарахована за період з 18.11.2014 р. по 18.02.2015 р. на заборгованість у сумі 162279,04 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, по накладним, поставка за якими здійснювалась до 05.05.2014 р., нарахування пені припинилося до 01.11.2014р. (заявлений позивачем початок періоду нарахування пені).

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України за період з 01.11.2014 р. по 18.02.2015 р. по кожній видатковій накладній окремо з урахуванням дат прострочення виконання зобов'язання з оплати отриманого товару відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, пеня становить 4731,13 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 13704,24 грн. інфляційних втрат та 1509,09 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 13704,24 грн. інфляційних втрат, а саме 3654,30 грн. інфляційних втрат, що нараховані за період з 01.11.2014 р. по 17.11.2014 р. на заборгованість у сумі 192279,04 грн. та 10049,94 грн. інфляційних втрат, що нараховані за період з 18.11.2014 р. по 18.02.2015 р. на заборгованість у сумі 162279,04 грн.

Проте, наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат є невірним, оскільки позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати за періоди, прострочена заборгованість відповідача в яких існувала менше місяця.

Крім того, позивачем нараховано 3654,30 грн. інфляційних втрат за період з 01.11.2014 р. по 17.11.2014 р. в тому числі на заборгованість відповідача у сумі 16455,46 грн., наявність якої він не підтвердив первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом за період з 01.11.2014 р. по 31.01.2015 р. на заборгованість у сумі 162279,04 грн., інфляційні втрати становлять 13306,88 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 1509,09 грн. 3 % річних, а саме 268,66 грн. 3 % річних, що нараховані за період з 01.11.2014 р. по 17.11.2014 р. на заборгованість у сумі 192279,04 грн. та 1240,43 грн. 3 % річних, що нараховані за період з 18.11.2014 р. по 18.02.2015 р. на заборгованість у сумі 162279,04 грн.

Проте, наданий розрахунок 3 % річних є невірним, оскільки позивачем нараховано 268,66 грн. 3 % річних втрат за період з 01.11.2014 р. по 17.11.2014 р. в тому числі на заборгованість відповідача у сумі 16455,46 грн., наявність якої він не підтвердив первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом за період з 01.11.2014 р. по 17.11.2014 р. на заборгованість у сумі 175823,58 грн. та з 18.11.2014 р. по 18.02.2015 р. на заборгованість у сумі 162279,04 грн., сума 3% річних становить 1486,10 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Край-1" (09000, Київська обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул. Леніна, буд. 19, кв. 13, код 22863249) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Аміго и С" (83017, Донецька обл., м. Донецьк, бульвар Шевченка, буд. 29, код 37670844) 162279,04 грн. (сто шістдесят дві тисячі двісті сімдесят дев'ять грн. 04 коп.) заборгованості, 4731,13 грн. (чотири тисячі сімсот тридцять одну грн. 13 коп.) пені, 13306,88 грн. (тринадцять тисяч триста шість грн. 88 коп.) інфляційних втрат, 1486,10 грн. (одну тисячу чотириста вісімдесят шість грн. 10 коп.) 3% річних та 3636,06 грн. (три тисячі шістсот тридцять шість грн. 06 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписано 12.05.2015 р.