ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" травня 2015 р.Справа № 13/1616

Господарський суд Хмельницької області у складі:

головуючий суддя Магера В.В., суддя Заверуха С.В., суддя Гладій С.В., розглянувши матеріали заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Естокада", м. Одеса

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1про розірвання договору про спільну діяльність від 29.05.2003р., визнання права власності на нерухоме майно, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на обладнання

За участю представників сторін:

від позивача: Підлісний О.В. - за довіреністю від 25.10.2013р.;

від відповідача (заявника): Терлич В.Г. - адвокат за договором від 10.06.2014р. (свідоцтво №98 від 05.11.2002р.);

ОСОБА_1 - фізична особа-підприємець.

Суть спору: Рішенням господарського суду Хмельницької області від 30.08.2011р. по справі №13/1616 позов ТОВ „Естокада", м. Одеса до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 задоволено. Припинено право спільної часткової власності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на магазин площею 94,3 кв.м. та автосервіс площею 473,6 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2. Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю підприємством з іноземною інвестицією „Естокада", м. Одеса право власності на магазин та автосервіс загальною площею 567,9 кв.м., з якої магазин 94,3 кв.м. та автосервіс 473,6 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2. Визнано за товариством з обмеженою відповідальністю підприємством з іноземною інвестицією „Естокада", м. Одеса право власності на обладнання, яке знаходиться в будівлі та на території магазину та автосервісу, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Вказане рішення залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.10.2011р. та постановою Вищого господарського суду України від 27.12.2011 року.

07.05.2014р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення по справі №13/1616 від 30.08.2011р. за нововиявленими обставинами.

Ухвалою суду від 16.06.2014р. провадження у справі №13/1616 за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення від 30.08.2011р. за нововиявленими обставинами було зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.04.2014 року у справі №13/1616.

Ухвалою господарського суду від 15.01.2015р. провадження у справі №13/1616 за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду від 30.08.2011р. у справі №13/1616 поновлено.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Заярнюка І.В. було призначено повторний автоматичний розподіл справи. Згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 03.04.2015р. справу №13/1616 призначено судді-доповідачу Субботіній Л.О. та визначено інших суддів, які входять до складу колегії: Заверуха С.В., Гладій С.В.

Ухвалою суду від 03.04.2015р. справу №13/1616 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Субботіна Л.О. (головуючий), Заверуха С.В., Гладій С.В.

Суддею Субботіною Л.О. 14.04.2014р. подано заяву поро самовідвід. Ухвалою суду від 14.04.2015р. задоволено заяву судді Субботіної Л.О. про самовідвід у справі №13/1616 та прийнято самовідвід.

У зв'язку із викладеним Розпорядженням керівника апарату суду від 14.04.2015р. №56/15 (Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ) призначено повторний автоматичний розподіл справи №13/1616 (вх.№05-08/1089/14).

Згідно Довідки про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 14.04.2015р. справу №13/1616 (заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення по справі №13/1616 від 30.08.2011р. за нововиявленими обставинами) призначено судді-доповідачу Магері В.В. Інші судді, які входять до складу колегії: Заверуха С.В., Гладій С.В.

Ухвалою суду від 14.04.2015р. справу №13/1616 (заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення по справі №13/1616 від 30.08.2011р. за нововиявленими обставинами) прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Магера В.В., суддя Заверуха С.В., суддя Гладій С.В. та призначено заяву до розгляду в засіданні суду на 29.04.2015р., про що сторони повідомлено належним чином.

Ухвалою суду від 29.04.2015р. розгляд заяви відкладено на 12.05.2015р. та в порядку ст.38 ГПК України зобов'язано прокуратуру міста Хмельницького надати суду інформацію щодо чинності постанови начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Хмельницького МВ УМВС України у Хмельницькій області від 18.03.2014р. про закриття кримінального провадження (стосовно внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002529 від 01.04.2013р.). У разі скасування даної постанови надати суду відповідну постанову про її скасування.

06.05.2015р. на адресу суду від прокуратури міста Хмельницького надійшов лист від 05.05.2015р. за вих.№131-2832-13 відповідно до якого повідомлено, що постановою слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України в області від 18.03.2014р. кримінальне провадження відомості про яке внесено 01.04.2013р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002529 за попередньою правовою кваліфікацією ч.4 ст.190 КК України закрито відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України (за відсутністю складу кримінального правопорушення).

Також повідомлено, що вказана вище постанова про закриття, прокуратурою міста 07.03.2015р. скасована, як незаконна.

29.04.2015р. процесуальним прокурором зазначене провадження закрито відповідно до п.2 ч. ст.284 КПК України. Підстав, для скасування зазначеної вище постанови, на даний час не вбачається. До листа долучено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Представники відповідача (заявника) в засідання суду 12.05.2015р. прибули, заяву про перегляд рішення у справі №13/1616 за нововиявленими обставинами підтримали.

В обгрунтування вказаної заяви відповідач зазначає таке.

За результатами розгляду справи №13/1616 рішенням господарського суду від 30.08.2011р. було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями „Естокада" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Вказаним рішенням було розірвано Договір про спільну діяльність укладений сторонами 29 травня 2003 року; припинено право спільної часткової власності ФОП ОСОБА_1 на магазин площею 94,3 кв.м. та автосервіс площею 473,6 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_2; визнано за ТОВ „Естокада" право власності на зазначені магазин та автосервіс загальною площею 567,9 кв.м.; визнано за ТОВ „Естокада" право власності на обладнання, яке знаходиться в будівлі та на території вказаних магазину та автосервісу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення було залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.10.2011р. та постановою Вищого господарського суду України від 27.12.2011р.

При цьому, заявник (відповідач) вказує, що приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що внесок позивача у спільну діяльність з відповідачем у вигляді будівельних матеріалів та обладнання, що перелічене у п.3.1. Договору про спільну діяльність, був використаний при будівництві магазину та автосервісу загальною площею 567,9 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Заявник зазначає, що цю обставину місцевий господарський суд встановив виходячи із того, що належними і допустимими об'єктивними доказами внесення позивачем свого вкладу у спільну діяльність є: статут позивача та інші докази, які вказують на те, що спірне обладнання внесено до статутного фонду позивача і значиться у статутному фонді на даний час; акт перевірки податковим органом з використанням первинних документів щодо придбання і внесення такого внеску позивачем у спільну діяльність; відсутність належних та достатніх доказів придбання аналогічного обладнання відповідачем від інших осіб, перелік якого передбачено у Договорі про спільну діяльність як внесок позивача.

Таким чином, як вказує заявник, приймаючи рішення у справі місцевий господарський суд виходив із того, що позивач вніс свій вклад у спільну діяльність відповідно до укладеного із позивачем Договору про спільну діяльність.

Також, заявник звертає увагу суду на те, що 07.05.2010р. за заявою ОСОБА_9 було порушено кримінальну справу за фактом шахрайського заволодіння чужим майном за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. При цьому, 27.03.2012р. ОСОБА_1 було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а кримінальну справу було направлено до суду. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 15.11.2012р. кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, було направлено прокурору м. Хмельницького для організації проведення додаткового розслідування. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 05.03.2013р. постанова Хмельницького міськрайонного суду від 15.11.2012р. залишена без змін. При додатковому розслідуванні справи доказів, які б доводили факт поставки обладнання позивачем відповідачу на виконання Договору про спільну діяльність здобуто не було.

Заявник (відповідач) зазначає, що 28.12.2013р. звернувся до Господарського суду Хмельницької області з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Доказом, який засвідчував наявність нововиявлених обставин, відповідач зазначав постанову начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Хмельницького MB УМВС України в Хмельницькій області від 23.11.2013р. Разом із тим, хвалою Господарського суду Хмельницької області від 04.03.2013р. у справі №13/1616 у задоволенні заяви відповідача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами було відмовлено, оскільки вказана постанова, на яку відповідач посилався як на доказ, була скасована постановою Хмельницького міськрайонного суду від 05.02.2014р.

Таким чином, заявник зазначає, що обставини, які встановлені постановою про закриття кримінальної справи від 18.03.2014р. не досліджувалися Господарським судом Хмельницької області.

Заявник зазначає, що при додатковому проведенні кримінального провадження були встановлені такі обставини: достатніх доказів, які б вказували, що ТОВ „Естокада" з м. Одеси поставило ОСОБА_1 в м. Хмельницький майно у вигляді складових збірного магазину та павільйону автосервісу з відповідним обладнанням відповідно зазначеного в Договорі про спільну діяльність переліку в ході слідства не здобуто; встановити водіїв автомобілів, які б з м. Одеси в м. Хмельницький доставляли майно у вигляді складових збірного магазину та павільйону автосервісу з відповідним обладнанням в ході слідства не представилось можливим; неможливість встановити наявність акту приймання-передачі чи будь-якого іншого документу, який би свідчив про те, що ОСОБА_1 отримав майно у вигляді складових збірного магазину павільйону автосервісу з відповідним обладнанням.

При цьому, заявник вважає, що факти, встановлені у постанові про закриття кримінального провадження від 18.03.2014р., спростовують факт виконання позивачем своїх обов'язків, передбачених Договором про спільну діяльність. А тому, заявник вважає, що зазначені фактичні дані є нововиявленими обставинами, які спростовують висновки місцевого господарського суду та є істотними для правильного вирішення спору.

Заявник також стверджує, що в основу рішення у справі №13/1616 було покладено факт внесення позивачем свого вкладу у спільну діяльність з відповідачем шляхом поставки відповідачу матеріалів та обладнання, які містяться у переліку, передбаченому Договором про спільну діяльність, та які були використані відповідачем при будівництва магазину та автосервісу. На думку заявника, обставини, які встановлені у постанові про закриття кримінального провадження від 18.03.2014p., спростовують факт виконання позивачем своїх обов'язків, передбачених Договором про спільну діяльність.

З огляду на викладене заявник стверджує, що зазначені фактичні дані є нововиявленими обставинами, які спростовують висновки місцевого господарського суду та є істотними для правильного вирішення спору. При цьому, заявник також зазначає, що вказані обставини відповідають усім трьом ознакам існування нововиявлених обставин, визначених положеннями ст.112 ГПК України, а саме: існування нововиявлених обставин на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність нововиявлених обставин для розгляду справи.

Окрім того, заявник із посиланням на норми ст.ст.1132-1134, 1141 ЦК України зазначає, що за відсутності факту внесення вкладу учасником у спільну діяльність у господарського суду Хмельницької області не було жодних правових підстав визнавати майно відповідача спільною власністю позивача і відповідача, припиняти право власності відповідача на майно та визнавати право власності позивача на майно.

З огляду на викладене, заявник (відповідач) просить суд задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, скасувати рішення та прийняти нове рішення у справі №13/1616 про відмову у задоволенні позову позивача до відповідача.

Представник позивача в засідання суду 12.05.2015р. прибув, усно проти заяви ТОВ „Естокада" про перегляд рішення у справі №13/1616 за нововиявленими обставинами заперечив. Також усно повідомив суду, що вважає обставини, які встановлені у постанові начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Хмельницького МВ УМВС України у Хмельницькій області від 18.03.2014р. про закриття кримінального провадження не є нововиявленими обставинами у справі.

За результатами розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, судом до уваги приймається таке:

Згідно із ч.1 ст.112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст.114 ГПК України, рішення і ухвали, що набрали законної сили і прийняті судом першої інстанції, переглядаються господарським судом, який прийняв ці судові рішення.

Частиною другою ст.112 ГПК України визначено підстави для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами, якими є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановляння ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

У п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №17 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" зазначено, що визначений статтею 112 ГПК перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами є вичерпним.

Відповідно до п.2 вищезазначеної Постанови Пленуму ВГСУ, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто, підтверджені належними і допустимими доказами.

При цьому, необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 30.08.2011р. задоволено позовні вимоги та було розірвано Договір про спільну діяльність укладений сторонами 29.05.2003р., припинено право спільної часткової власності на магазин та автосервіс, що по АДРЕСА_2, визнано за позивачем право власності на зазначені магазин та автосервіс і на обладнання, яке знаходиться в будівлі та на території вказаних магазину та автосервісу.

Вказане рішення залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.10.2011р. та постановою Вищого господарського суду України від 27.12.2011 року.

Приймаючи таке рішення, господарський суд виходив з того, що належними і допустимими об'єктивними доказами внесення позивачем свого вкладу у спільну діяльність є:

- статут позивача та інші докази, які вказують на те, що спірне обладнання внесено до статутного фонду позивача і значиться у статутному фонді на даний час;

- акт перевірки податковим органом з використанням первинних документів щодо придбання і внесення такого внеску позивачем у спільну діяльність;

- відсутність належних та достатніх доказів придбання аналогічного обладнання відповідачем від інших осіб, перелік якого передбачено у Договорі про спільну діяльність як внесок позивача;

а також суб'єктивні обставини - дії відповідача після завершення будівництва спірного майна, спрямовані на одноособове вилучення його із спільної діяльності та подальша реалізація третій особі саме в розмірі (частині), яка є ідентичною внеску позивача у спільну діяльність.

В своїй заяві від 07.05.2014р. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відповідач, як на нововиявлені обставини посилається на дані, які були встановлені у постанові начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Хмельницького МВ УМВС України у Хмельницькій області від 18.03.2014р. про закриття кримінального провадження, а саме, що при додатковому проведенні кримінального провадження були встановлені такі обставини:

- достатніх доказів, які б вказували, що ТОВ „Естокада" з м. Одеси поставило ОСОБА_1 в м. Хмельницький майно у вигляді складових збірного магазину та павільйону автосервісу з відповідним обладнанням відповідно зазначеного в Договорі про спільну діяльність переліку в ході слідства не здобуто;

- встановити водіїв автомобілів, які б з м. Одеси в м. Хмельницький доставляли майно у вигляді складових збірного магазину та павільйону автосервісу з відповідним обладнанням в ході слідства не представилось можливим;

- неможливість встановити наявність акту приймання-передачі чи будь-якого іншого документу, який би свідчив про те, що ОСОБА_1 отримав майно у вигляді складових збірного магазину павільйону автосервісу з відповідним обладнанням.

Заявник вважає, що факти, встановлені даною постановою, спростовують висновки місцевого господарського суду при прийнятті рішення.

Разом із тим, посилання заявника (відповідача) на факти встановлені у постанові начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Хмельницького МВ УМВС України у Хмельницькій області від 18.03.2014р. як на нововиявлені обставини у справі судом оцінюються критично з огляду на таке.

Судом при цьому враховується, що в рамках розгляду слідчим матеріалів досудового розслідування не досліджувались обставини, які були встановлені господарським судом під час розгляду справи №13/1616 та покладені в основу прийнятого рішення (положення Договору про спільну діяльність, рішення суду у справі №8/4656 та довідка державної податкової інспекції від 13.01.20014р., тощо).

Натомість вказаною постановою достеменно встановлено лише той факт, що у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України, оскільки те, що ОСОБА_1 отримав від ТОВ „Естокада" з м. Одеси у вигляді складових збірного магазину та павільйону автосервісу з відповідним обладнанням, згідно переліку зазначеного в договорі про спільну діяльність від 29.05.2003р. є лише припущенням.

Судом також приймається до уваги, що у вказаній постанові про закриття кримінального провадження від 18.03.2014р. окрім тих обставин, на які у своїй заяві посилається заявник (відповідач) містяться й інші встановлені факти. Зокрема, у постанові зазначено, що у ОСОБА_1 відсутні докази, які б підтверджували придбання ним обладнання та збірної станції технічного обслуговування, що розташована по АДРЕСА_2.

Крім того, судом приймається до уваги, що при винесенні рішення у справі №13/1616 господарським судом було встановлено, що 29.05.2003р. між ТОВ „Естокада" та приватним підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір про спільну діяльність, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М., зареєстрований за №3665.

Судом приймається до уваги, що відповідно до п.1.1 вказаного договору, сторони зобов'язувалися шляхом об'єднання майна, майнових та особистих немайнових прав і зусиль спільно діяти в сфері будівництва та подальшої експлуатації магазину та автосервісу, розташованого у АДРЕСА_2, без створення юридичної особи з метою одержання прибутку.

Відповідно до п.3.1.1 договору, ТОВ „Естокада" зобов'язувалася в термін протягом 10-ти днів з моменту підписання даного договору здійснити внесок у вигляді майна, перелік якого є ідентичним, як вже зазначалося вище, переліку майна, зазначеному в статуті ТзОВ „Естокада". Крім того, позивач зобов'язувався не перешкоджати ПП ОСОБА_1 у веденні справ по даному договору (п.3.1.3 договору).

В свою чергу, ПП ОСОБА_1 зоб'язувався, в термін протягом 10 днів з моменту підписання даного договору здійснити внесок у вигляді: незавершений будівництвом магазин з автосервісом, готовністю 32%, розташований на земельній ділянці, площею 0,0700 га, що в АДРЕСА_2, яка надана останньому на підставі рішення 10 сесії Хмельницької міської ради 29 від 12.02.2003р. та договору оренди земельної ділянки від 19.05.2003 року.

Керівництво сумісною діяльністю за даним договором, а також ведення спільних справ було доручено ОСОБА_1, який є повноважним представником ТОВ „Естокада", керує сумісною діяльністю та чинить усі необхідні юридичні дії та акти для досягнення поставленої за договором цілі (п.5.3-5.5 договору).

13.04.2004 р. між цими ж сторонами було укладено зміни до договору про спільну діяльність від 29.05.2003 р., а саме змінено усі пункти договору, які стосувалися керівництва спільною діяльністю, зокрема, таке керівництво з підприємця ОСОБА_1 покладено на ТОВ „Естокада".

При цьому судом звертається увага, що у постанові слідчого, на яку посилається заявник у своїй заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами вказано, що допитаний ОСОБА_1 зазначає, що умови договору про спільну діяльність йому були відомі, однак з боку ТОВ „Естокада" умови договору виконані не були і обладнання та матеріали зазначені в договорі йому поставлені не були. При цьому, у постанові відсутні посилання на докази, які підтверджують вказаний факт, а містяться посилання лише на показання самого ОСОБА_1, який в свою чергу, як вже зазначалось раніше, докази на підтвердження придбання матеріалів та обладнання надати не може.

Натомість, факт передачі майна ТОВ „Естокада" у спільну діяльність підтверджується й тим, що майно, яке відображено в договорі про спільну діяльність повністю співпадає із майном, яке ОСОБА_9 вніс до статутного капіталу ТОВ „Естокада".

Судом приймається до уваги, що вказаний договір (під час його дії) сторонами не оспорювався. Відповідач (ФОП ОСОБА_1) не вчиняв будь-яких дій щодо невиконання ТОВ „Естокада" умов вказаного договору, а факт внесення майна до статутного капіталу товариства сторонами не оспорювався.

Окрім того, судом звертається увага, що достовірність чи чинність вказаного договору не виступала об'єктом дослідження при розгляді слідчим матеріалів досудового розслідування.

Судом встановлено, що у своєму рішенні від 30.08.2011р. суд першої інстанції також посилався на той факт, що рішенням господарського суду Хмельницької області у справі №8/4656 від 18.10.2004р. позов підприємця ОСОБА_1 до Хмельницького бюро технічної інвентаризації було задоволено і визнано за ним право власності на спірний об'єкт нерухомого майна та зобов'язано Хмельницьке БТІ провести державну реєстрацію права власності за підприємцем ОСОБА_1.

Однак, постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2009р. касаційну скаргу ТзОВ „Естокада" задоволено, рішення господарського суду у справі №8/4656 від 19.11.2004р. скасовано а справу передано на новий розгляд суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 22.10.2009р. у вказаній справі під час нового розгляду позовну заяву підприємця ОСОБА_1 залишено без розгляду. Вказана ухвала в апеляційному та касаційному порядках не оскаржувалася.

При цьому, скасовуючи рішення господарського суду Хмельницької області від 18.10.2004р., Вищий господарський суд України у своїй постанові від 28.04.2009р. зазначив, що у даному випадку судом було прийнято рішення про задоволення позовних вимог щодо майна, яке було спільною частковою власністю, однак перейшло у одноособову власність підприємця ОСОБА_1, що суперечить договору про спільну діяльність та ст.258 ЦК України.

Окрім того, при винесенні рішення судом першої інстанції було встановлено, що в період чинності рішення господарського суду Хмельницької області та після реєстрації права власності на об'єкти спірного майна у Хмельницькому БТІ 29.10.2004р. за №8700280, між ОСОБА_1 як фізичною особою та фізичною особою ОСОБА_11 м. Одеса, 05.11.2005р. був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 71/100 частини нежилого приміщення магазину та автосервісу, що знаходиться у АДРЕСА_2 та складає площу 567,9 м.кв.

В подальшому, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.02.2010р. в позові ТзОВ „Естокада" до відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_11 про визнання недійсним вказаного вище договору купівлі-продажу частини нежилого приміщення від 05.11.2005р., відмовлено.

Однак, рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.04.2010р. зазначене вище рішення Хмельницького міськрайонного суду було скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову; визнано недійсним договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 05.11.2005р. Зазначене рішення апеляційного суду ухвалою Верховного Суду України від 20.09.2010 р. залишено без змін.

Судом при цьому, також приймається до уваги, що у відповідності до вимог ст.35 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом також звертається увага на те, що вказаною статтею передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Разом із тим вказана стаття не містить положення щодо преюдиційності обставин, встановлених у постанові слідчого.

Судом враховано, що постанова начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Хмельницького MB УМВС України в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження від 18.03.2014р., на яку заявник посилається як на підставу поданої заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами скасовано постановою першого заступника прокурора міста про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 07.03.2015р. З огляду на це, суд приходить до висновку, що підстава на яку посилається заявник в обгрунтування поданої заяви відсутня.

Судом приймається до уваги, що відповідно до п.2 абз.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №17 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" встановлено, що необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

В даному випадку судом приймається до уваги, що згідно п.п.8.6 вказаної Постанови Пленуму ВГСУ зазначено, що прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із ч. 5 ст. 114 Кодексу, за результатами перегляду судового рішення приймаються:

1) рішення - у разі зміни або скасування рішення;

2) постанова - у разі зміни або скасування постанови;

3) ухвала - у разі зміни чи скасування ухвали або залишення рішення, ухвали, постанови без змін.

Відповідно до п.8.7 Постанови ВГСУ №17 законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення по справі №13/1616 від 30.08.2011р. за нововиявленими обставинами, а тому суд відмовляє в її задоволенні.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати заявнику не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 49, 86, 112, 113, 114 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення по справі №13/1616 від 30.08.2011р. за нововиявленими обставинами відмовити.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 30.08.2011р. у справі №13/1616 залишити без змін.

Головуючий суддя В.В. Магера

Суддя С.В. Заверуха

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 1 прим.:

1 - до справи.