ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2015 р. Справа № 911/546/15

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Украгросвіт»

про стягнення 2 563 717,81 грн

За участю представників:

від позивача Цапенко Б.В. (дов. №763 від 25.12.2014);

від відповідача Анікєєв Я.О. (дов. б/н від 28.04.2015).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Украгросвіт» (далі - відповідач) про стягнення 2 563 717,81 грн заборгованості, з яких 1 730 000,00 грн основного боргу, 55 360,00 грн пені, 519 000,00 грн штрафу та 259 357,81 грн 24% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.02.2015 порушено провадження у справі № 911/546/15, розгляд справи призначено на 19.03.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.03.2015 продовжено строк вирішення спору у справі №911/546/15 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 23.04.2015.

В судовому засіданні 23.04.2015 оголошено перерву до 30.04.2015.

30.04.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання від 30.04.2015 (вх. №10200/15 від 30.04.2015), згідно якого просив призначити судову експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: 1) чи можливо виростити та зібрати врожай відповідної якості та в кількості, передбаченій в договорі, на землях, визначених сторонами, з урахуванням погодних, екологічних та інших необхідних умов; 2) чи було відповідачем дотримано всіх необхідних умов та вчинено всі необхідні дії для виконання договору, зокрема, щодо правильності дій для отримання врожаю.

Присутній в судовому засіданні представник позивача проти задоволення клопотання про призначення судової експертизи заперечував.

Розглянувши клопотання відповідача суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення виходячи з наступного.

Вирішення питань, які поставлені для експерта відповідачем в розумінні ст.41 та 42 ГПК України жодним чином не впливатимуть на цей спір, оскільки можливість вирощення врожаю була застрахована за договором комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур №3298701 від 29.05.2014.

Доказів настання страхового випадку та про страхові виплати на користь однієї із сторін згідно зазначеного договору страхування сторонами суду надано не було.

За таких підстав суд відхилив клопотання відповідача про призначення по справі судової експертизи, як необгрунтоване.

В судовому засіданні 30.04.2015 оголошено перерву до 05.05.2015.

05.05.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання від 05.05.2015 (вх. №10369/15 від 05.05.2015) про залучення в якості третьої особи ПрАТ «УАСК «АСКА».

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про залучення третьої особи.

Приписами ст. 27 ГПК України встановлено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Відповідно до п. 1.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

З огляду наведеного, а також враховуючи ненадання відповідачем обґрунтувань в чому саме рішення суду у даній справі може вплинути на права та/або обов'язки ПрАТ «УАСК «АСКА» та враховуючи відсутність доказів настання страхового випадку, судом, у відповідності до ст. 27 ГПК України, у задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи відмовлено.

Відповідач не скористався своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та письмовий відзив на позовну заяву не надав.

В судовому засіданні 05.05.2015 представник позивача підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі, представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

02.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Украгросвіт» (постачальник) укладено договір поставки зерна майбутнього врожаю № 144-К, згідно якого постачальник у визначений сторонами строк поставляє покупцю зерно кукурудзи 3 класу, а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його.

Пунктами 1.2, 1.2.1, 1.3 договору визначено термін поставки - до 01.11.2014. Поставка відповідної партії товару вважається здійсненою в момент підписання між покупцем та постачальником акту приймання-передачі відповідної партії товару на умовах поставки передбачених цим договором. Умови поставки: ЕХW - Златодар, ДП ДАРУ (м. Золотоноша), 19700, вул. Шевченка, буд. 47, м. Золотоноша, Черкаська обл. (згідно ІНКОТЕРМС 2010), якщо інший сертифікований зерновий склад (зерносховище) не вказаний(е) у листі покупця, що направлений на адресу для листування постачальника, який є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно п.п. 3.1, 3.1.1 договору попередня оплата товару здійснюється із розрахунку ціни одиниці виміру товару (станом на момент укладення договору), яка складає 1 000,00грн за одиницю виміру товару, в тому числі ПДВ - 166,67 грн. Сума попередньої оплати за товар становить 1 730 000,00 грн.

Умовами п.п.4.1.-4.2. договору сторони погодили наступний порядок розрахунків: покупець протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з моменту набрання чинності цим договором, зобов'язується перерахувати кошти (попередня оплата товару), передбачені п.3.1.1. договору, на поточний рахунок постачальника (на підставі рахунку-фактури останнього) за вирахуванням грошової суми, передбаченої у п.4.1.1. цього договору; постачальник доручає покупцю сплатити грошову суму, яку покупець утримує із коштів, які належні до виплати постачальнику у відповідності до п.4.1. цього договору, у розмірі, зазначеному в договорі комплексного (мультиризикового) страхування майбутнього врожаю сільськогосподарських культур, що є невід'ємною частиною цього договору, як страховий платіж. Грошові кошти, визначені п.4.1.1. договору, вважаються сплаченими покупцем на користь постачальника з моменту сплати покупцем за постачальника страхового платежу за договором комплексного страхування (у порядку, що передбачений договором комплексного страхування); остаточний розрахунок (за мінусом суми попередньої оплати за товар, що визначена п.11.1. договору) за поставлений покупцю товар здійснюється покупцем (на підставі рахунку-фактури постачальника) протягом 10 робочих днів з моменту отримання покупцем усіх документів, передбачених у п.п. 2.3., 2.4. цього договору, із розрахунку ціни за одиницю виміру товару з ПДВ, що визначена на підставі п.3.2. договору.

Згідно з п.5.4. договору сторони визначили, що у разі невиконання постачальником своїх зобов'язань, або за наявності очевидних підстав вважати, що останній не виконає своїх зобов'язань у встановлений термін (строк) або виконає їх неналежним чином (у т.ч. з підстав, у настанні яких відсутня вина постачальника), або у разі отримання покупцем інформації, що постачальник не вживає/неналежним чином вживає заходів щодо оформлення страхового випадку у відповідності до умов договору комплексного страхування, передбаченого п.5.5. договору, або постачальником змінено без погодження з покупцем вигодонабувача у договорі комплексного страхування, передбаченого п.5.5. договору, або у випадку, якщо інформація, яка надається для укладення/виконання цього договору виявиться/стане такою, що не відповідає дійсності, покупець має право зупинити виконання своїх зобов'язань, відмовитися від їх виконання частково або в повному обсязі, при цьому постачальник зобов'язаний повернути покупцю всі кошти перераховані на користь постачальника на виконання умов цього договору, у т.ч. суму грошових коштів, що визначена згідно п. 4.1.1. договору (попередня оплата), та проценти у розмірі 24% річних за період з дня одержання попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому. Сторони погодили, що достатнім доказом наявності обставин, що визначені попереднім реченням, є лист-вимога покупця.

Пунктом 5.5 договору сторони визначили, що постачальник зобов'язаний укласти зі страховою компанією, яка погоджена покупцем, договір комплексного страхування, умовами якого буде передбачено, що вигодо набувачем за таким договором є покупець. Покупець сплачує за постачальника страховий платіж за договором комплексного страхування (у порядку, що передбачений договором комплексного страхування), на умовах, в порядку та у розмірі передбаченому згідно п.4.1.1 договору поставки.

Додатковою угодою №1 від 23.10.2014 до договору поставки зерна майбутнього врожаю №144-К від 02.06.2014 сторони погодили термін поставки по 15.11.2014.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов договору здійснив попередню оплату на загальну суму 1 730 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №271 від 18.06.2014 на суму 1 669 398,59 грн та №272 від 18.06.2014 на суму 60 601,41 грн страхового платежу.

Відповідно до п. 5.5 договору 29.05.2014 між Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Украгросвіт» укладено договір комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур №3298701.

За умовами п.3.1. договору комплексного страхування страховими випадками за цим договором є події, що відбулися і з настанням яких виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування вигодонабувачу, наслідком якої є неотримання або недоотримання майбутнього врожаю с/г культур і багаторічних насаджень у зв'язку з його повною або частковою загибеллю чи пошкодженням в результаті подій (страхових ризиків), що передбачені у п.3.2 цього договору.

3гідно з п.3.2. визначено, що страховим ризиком за цим договором є ймовірність загибелі або пошкодження рослин внаслідок таких несприятливих подій: 3.2.1. Заморозку. 3.2.2. Граду, бурі, урагану, бурану, шквалу, смерчу, удару блискавки, пожежі. 3.2.3. Зливи, поводі, паводку, та повені, затяжних дощів, вимокання.3.2.4. Селю, лавини, земельного зсуву, пилових бур. 3.2.5. Посухи, суховії, ґрунтової корки. 3.2.6. Зневоднення на землях, які підлягають примусовому зрошенню. 3.2.7. Землетрусу. 3.2.8. Епіфітотійного розвитку хвороб, епіфітотійного розмноження шкідників рослин та хвороб, що стали наслідком несприятливих подій, визначених у п.п.3.2.1-3.2.7. цього договору. 3.2.9. Протиправних дій третіх осіб.

Відповідач умови договору в частині поставки товару не виконав, причин, що спричинили порушення умов поставки не обгрунтував.

Позивач, в свою чергу, підтвердив, що страхових виплат згідно договору страхування він не отримував, про страховий випадок йому повідомлено не було.

01.12.2014 позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу №130-4-12/4640, згідно якого просив повернути суму авансу з урахуванням штрафних санкцій визначених договором поставки, який залишився без задоволення і відповіді.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати( ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір встановленого боргу відповідає фактичним обставинам справи та не спростовано відповідачем, вимога позивача про стягнення 1 730 000,00 грн основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивач, просить суд за період з 16.11.2014 по 01.12.2014 стягнути з відповідача 55 360,00 грн пені та 519 000,00 грн штрафу у розмірі 30% від суми передбаченої в п. 3.1.1 договору.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 6.3 Договору у разі невиконання/неналежного виконання Постачальником зобов'язань щодо поставки Товару, Постачальник зобов'язаний сплатити Покупцю пеню у розмірі 0,2 % від суми, що визначена п. 3.1.1 цього Договору, за кожен день прострочення зобов'язання, а за прострочення зобов'язання щодо поставки Товару понад 15 днів, Постачальник, окрім пені, сплачує також штраф у розмірі 30% від суми, що визначена п. 3.1.1 цього Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 3 інформаційного листа від 15.03.2011 № 01-06/249 Вищого господарського суду України право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов'язання, визначено частиною 2 ст. 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - пені за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно п. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ст. 22 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Публічне акціонерне товариство „Державна продовольчо-зернова корпорація України" було створене як державне підприємство згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. № 764 „Про заходи з утворення державного підприємства „Державна продовольчо-зернова корпорація України", на виконання якої був виданий наказ Міністерства аграрної політики України від 8 вересня 2010 р. № 549 „Про утворення державного підприємства „Державна продовольчо-зернова корпорація України" з віднесенням його до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593 „Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764" було перетворено державне підприємство „Державна продовольчо-зернова корпорація України" у державне публічне акціонерне товариство „Державна продовольчо-зернова корпорація України": повноваження з управління корпоративними правами підприємства здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України; 100 відсотків акцій державного публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо-зернова корпорація України", які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України.

Отже, ПАТ „ДПЗКУ" є суб'єктом господарювання державного сектора економіки відповідно до ч.2 ст. 22 ГК України.

Пунктом 8.7. договору сторони підтвердили, що штрафні санкції, що передбачені договором були прийнятними для обох сторін.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України та ст.ст. 199, 230, 231 Господарського кодексу України та згідно з пункту 6.3 Договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню у розмірі 0,2 % та штраф у розмірі 30 % від суми, що визначена п. 3.1.1 цього Договору.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 16.11.2014 по 01.12.2014 становить 55 360,00 грн. Відтак, вимога про стягнення 250 932,07грн. пені є обґрунтованою і підлягає задоволенню повністю.

Крім того, враховуючи те, що відповідач порушив умови договору та прострочив поставку товару на строк понад 15 днів, штраф у розмірі 30 % визначений в п. 6.3 договору нарахований правомірно, тому вимога позивача про стягнення 519 000,00 грн штрафу відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача за період з 18.06.2014 по 31.01.2015 259 357,81 грн 24% річних.

Згідно ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вищезазначених норм матеріального права, сторонами в договорі (п. 5.4) було встановлено обов'язок постачальника сплачувати проценти у розмірі 24 % річних за період з дня одержання попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому.

Враховуючи вищевикладене, а також період нарахування позивачем 24 % річних, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 259 357,81 грн 24% річних є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Украгросвіт» (07831, Київська обл., Бородянський район, с. Луб'янка, вул. Шевченка, буд. 100; ідентифікаційний код 37880091) на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1; ідентифікаційний код 37243279) 1 730 000 (один мільйон сімсот тридцять тисяч гривень) 00 коп. основного боргу, 55 360 (п'ятдесят п'ять тисяч триста шістдесят гривень) 00 коп. пені, 519 000 (п'ятсот дев'ятнадцять тисяч гривень) 00 коп. штрафу, 259 357 (двісті п'ятдесят дев'ять тисяч триста п'ятдесят сім гривень) 81 коп. 24 % річних та 51 274 (п'ятдесят одну тисячу двісті сімдесят чотири гривні) 36 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 18.05.2015

Суддя В.М. Антонова