ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р.Справа № 916/5220/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

суддів: Мацюри П.Ф., Ліпчанської Н.В.

(Склад колегії суддів згідно з розпорядженням керівника апарату № 157 від 13.05.2015р. щодо повторного автоматичного розподілу справи)

При секретарі судового засідання: Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - Єгоров В.С., за довіреністю № 14-137 від 13.05.2014р.;

від відповідача - Седова В.Ю., за довіреністю № 4-636/1 від 02.07.2014р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Одеської області від 12.03.2015р.

по справі № 916/5220/14

за позовом Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Іллічівськтеплоенерго"

про стягнення 214 131,70 грн.

Відповідно до ст.ст.44, 811 ГПК України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

Встановила:

У грудні 2014 року Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Іллічівськтеплоенерго" заборгованості в розмірі 214 131,70 грн., з яких: втрати від інфляційних процесів у сумі 31 194,09 грн., три відсотки річних у розмірі 18 105,31 грн., пеня у розмірі 62 354,55 грн. та 7 % штрафу з простроченої суми у розмірі 102 477,75 грн.

Позов мотивований тим, що Комунальне підприємство "Іллічівськтеплоенерго" не виконало свої зобов'язання за укладеним Договором купівлі-продажу природного газу від 22.10.2012р. № 12/1104-ТЕ-23 в частині оплати за поставлений природний газ, що є підставою для стягнення з відповідача нарахованих сум пені, інфляційних втрат, 3 % річних та штрафу. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на положення ст. 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 231, 232 Господарського кодексу України.

16 січня 2015 року відповідачем був поданий до господарського суду Одеської області відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 99%, а саме до 1%.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.03.2015р. (суддя Гут С.Ф.) у позові відмовлено.

Рішення господарського суду першої інстанції мотивоване тим, що підписавши багатосторонній Договір № 242/30 від 17.02.2014р. про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України" та КП "Іллічівськтеплоенерго" змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений по Договору №12/1104-ТЕ-23 від 22.10.2012р., а тому у позивача відсутні підстави для стягнення пені та штрафу, а також застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних та збитків від інфляції), оскільки відсутній склад правопорушення з боку відповідача.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить стягнути з відповідача 31 194,09 грн. інфляційних втрат, 3 % річних у розмірі 18 105,31 грн., пеню у розмірі 62 354,55 грн. та 7 % штрафу у сумі 102 477,75 грн.

На думку скаржника, договір про організацію взаєморозрахунків не містить положень про розповсюдження його дії на відносин сторін, що склалися до його укладання (зворотня сила). А отже нарахування, що здійсненні позивачем до укладання цього договору, є правомірними.

Апелянт наполягає на тому, що Договір про організацію взаєморозрахунків жодним чином не вносить змін до Договору купівлі-продажу природного газу, а є лише одним з способів погашення заборгованості за спожитий природний газ.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова колегія дійшла таких висновків.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2012р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (Продавець) та Комунальним підприємством "Іллічівськтеплоенерго" (Покупець) був укладений договір №12/1104-ТЕ-23 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого Продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, що використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями.

Пунктом 2.1 Договору сторони домовились, що Продавець передає Покупцеві в період з 01.10.2012 року по 31.12.2012 року газ обсягом до 9 283 тис. куб. м.

Відповідно до п.п.3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п.п. 7.1, 7.2 Договору, за невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. У разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання п. 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Відповідно до п. 9.3 договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

На виконання умов Договору позивачем, протягом жовтня-грудень 2012 року, було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 9 506 967,86грн., що підтверджується копіями актів приймання-передачі та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду у даній справі є вимоги про стягнення з Комунального підприємства "Іллічівськтеплоенерго" інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу нарахованих на заборгованість, яка виникла внаслідок порушення строків оплати за поставлений позивачем природний газ, який використовувався для вироблення теплової енергії для потреб населення та релігійних організацій.

Комунальному підприємству „Іллічівськтеплоенерго" Рішеннями виконавчого комітету Іллічівської міської ради №398 від 28.05.2009р., №903 від 27.12.2010р., Постановою НКРЕ №1777 від 14.12.2010р., були затвердженні тарифи на теплову енергію, які лише на 78,9 % покривали собівартість теплової енергії для потреб населення. В скоригованому тарифі для населення враховано збільшення ціни на природний газ для потреб населення лише на 13% (при фактичному її зростанні з 01.08.2010р. на 60%).

03.02.2013р. був складений протокол № 1.5, згідно з яким, для КП "ІТЕ" узгодили обсяг заборгованості для проведення розрахунків за послуги теплопостачання з різниці в тарифах на послуги теплопостачання в розмірі 14677350,00грн. Однак державою на протязі 2013р. ніяких коштів на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії підприємство не отримало.

Статтею 8 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених Законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про теплопостачання" встановлені загальні засади формування тарифів на теплову енергію, згідно з якою тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством. Тарифи повинні враховувати повну собівартість теплової енергії і забезпечувати рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким установлено цей тариф, повинен передбачити механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

На виконання Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік", Кабінетом міністрів України була прийнята постанова №167 від 20.03.2013року "Про затвердження порядку та умов надання у 2013 році субвенцій з державного бюджету місцевим на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або органами державної влади чи місцевого самоврядування".

Пунктом 1 Постанови №167 визначено, що підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості.

17.02.2014р. у відповідності до Постанови №167 було укладено між Головним управлінням державної казначейської служби України в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської обласної державної адміністрації, Департаментом розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Іллічівськом міської ради, Відділом комунального господарства і благоустрою Іллічівськом міської ради, Комунальним підприємством „Іллічівськтеплоенерго" та Національною акціонерною компанією „Нафтобаз України" семі сторонній договір № 242/30 про організацію взаєморозрахунків, відповідно до умов організовано проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 статті 14 та пункту 2 ст. 16 Закону України „Про державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014р. субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги за централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів Украйни від 29.01.2014р. №30.

Сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору.

Відповідно до пункту 7 Договору про організацію взаєморозрахунків, Комунальне підприємство "Іллічівськтеплоенерго" перераховує на рахунок Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" кошти в сумі 12 098 500,00грн., у тому числі ПДВ 2 016 416,67 грн., а саме: 213 379,93 грн.,у т.ч. ПДВ 35 563,32 грн. для погашення заборгованості за спожитий у 2012 році природний газ згідно з договором від 22.10.2012р. № 12/1104-ТЕ-23, та у сумі 11 885 120,07 грн., у тому числі ПДВ 1 980 853,35 грн., для погашення заборгованості за спожитий у 2013 році природний газ згідно з договором від 30.09.2013р. №13/3981-ТЕ-23.

Згідно з п.п. 2 п. 10 зазначеного Договору, з метою виконання договору сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Відповідно до пункту 15 Договору, сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають жодної претензії стосовно предмету договору.

28.05.2014р. грошові кошти були отримані, та в той же день були перераховані НАК "Нафтогаз України".

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно до статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За статтею 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене свідчить про вжиття відповідачем заходів, необхідних для належного виконання ним зобов'язання в частині погашення заборгованості за спожитий газ, яка виникла внаслідок невідповідності фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, що свідчить про відсутність вини останнього.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 604 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Як вбачається з матеріалів справи, уклавши договір № 242/30 від 17.02.2014р. змінили первісне зобов'язання про оплату природного газу на умовах договору поставки природного газу №12/1104-ТЕ-23 від 22.10.2012р. новим зобов'язанням про оплату відповідачем на користь позивача обсягів газу за рахунок коштів субвенції з державного бюджету, припинивши первісне зобов'язання в цій частині.

Таким чином, підписавши багатосторонній Договір сторони фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений по Договору № 12/1104-ТЕ-23.

Відповідно до умов договору та на виконання постанови Кабінету Міністрів України №167 від 20.03.2013р. на рахунок Комунального підприємства "Іллічівськтеплоенерго" надійшли бюджетні кошти 28.05.2014р. в рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, про що платіжне доручення №307,308, які в той же день були перераховані НАК „Нафтогаз України".

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заборгованість Комунального підприємства "Іллічівськтеплоенерго" перед Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" за договором №12/1104-ТЕ-23 поставки природного газу виникла внаслідок невідповідності фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Станом на дату прийняття рішення по даній справі, позивач, в якості підстави своїх вимог про стягнення з відповідача заборгованості вказує на порушення відповідачем зобов'язань по Договору №12/1104-ТЕ-23, умови якого, в частині порядку і строків проведення розрахунків за природний газ були сторонами змінені у Договорі № 242/30 від 17.02.2014р.

Доказів порушення відповідачем умов Договору №242/30 від 17.02.2014р., в частині проведення з позивачем розрахунків, апеляційній інстанції не надано.

Укладання договорів про проведення взаєморозрахунків за рахунок субвенцій з державного бюджету в силу вимог чинного законодавства є диспозитивним правом його учасників.

За таких обставин, у позивача відсутні підстави для стягнення пені, 3% річних, інфляційних нарахувань та штрафу, оскільки для застосування санкцій, передбачених п. 7.2 договору та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених Договором №242/30 від 17.02.2014р. про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до п. 15 якого сторони засвідчили, що після виконання договору, сторони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №5011-1/1043-2012-42/528-2012.

Таким чином, судова колегія вважає, що висновок місцевого господарського суду про відсутність складу правопорушення є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав правильну юридичну оцінку правовідносинам сторін у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення господарського суду Одеської області та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 85,99,101, 103 п.1, 105 ГПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 12.03.2015р. по справі № 916/5220/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до вимог ст.105 ГПК України і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 18.05.2015р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя П.Ф. Мацюра

Суддя Н.В. Ліпчанська