РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015Справа №910/3018/15-г

За позовом Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в м.Києві

До Національного науково-дослідного реставраційного центру України

про стягнення 315 792,00 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники:

від позивача: Терещенко В.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: Ледовський О.С. - представник за довіреністю;

На підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 27.04.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням здійснених уточнень) про стягнення з відповідача 315 792,00 грн. (в т.ч ПДВ20% в сумі 52 632,00 грн.) відшкодування витрат на організацію та здійснення заходів охорони Національного науково-дослідного реставраційного центру України у 2013 році.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2014 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/3018/14, розгляд справи призначено на 13.03.2015.

Ухвалою суду від 14.02.2015 року було порушено провадження у справі № 910/3018/15-г та призначено її до розгляду на 13.03.2015 року.

Представник позивача 27.02.2015 року та 12.03.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, які судом розглянуто та задоволено, а 12.03.2015 року - письмові пояснення по справі.

Також 02.03.2015 представник позивача року через канцелярію суду подав заяву про уточнення позовних вимог, якою у пункті 1 прохальної частини позовної заяви уточнено назву відповідача, у зв'язку з допущенням помилки в назві останнього при складанні позовної заяви. У судовому засіданні 13.03.2015 року представник позивача підтримав дану заяву, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Заява про уточнення позовних вимог судом прийнята.

Представник відповідача 12.03.2015 року через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, а в судовому засіданні 13.03.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував.

У судовому засіданні 13.03.2015 року, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 30.03.2015 року.

Представник позивача 25.03.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а 27.03.2015 року - письмові пояснення по справі, а в судовому засіданні 30.03.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача 24.03.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував.

Крім того, представники сторін у судовому засіданні 30.03.2015 року подали спільне письмове клопотання про продовження строку вирішення спору, яке судом розглянуто та задоволено.

У судовому засіданні 30.03.2015 року, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 17.04.2015 року.

В судовому засіданні 17.04.2015 судом оголошено перерву до 27.04.2015.

В судовому засіданні 27.04.2015 представник позивача заявлені вимоги (з урахуванням здійснених уточнень) підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Вимоги позивача мотивовані тим, що ним в період з 01.01.2012 по 31.12.2013 на підставі укладеного з відповідачем договору на закупівлю послуг від 10.04.2012 № 112-Д/2012/Гл надавались послуги по здійсненню заходів з охорони громадського порядку та здійснення контрольно - пропускного режиму у відокремлених приміщеннях Національного науково-дослідного реставраційного центру України за адресою: м.Київ, пр. Науки, 52-а. Проте, після закінчення строку дії зазначеного договору, без укладення нового договору, позивачем було здійснено витрати на організацію та здійснення заходів охорони обґєкту в період з 01.03.2013 по 31.12.2013 в сумі 315 792,00 грн., яка розрахована згідно з Методикою визначення розмірів цін на послуги з охорони об'єктів, що підлягають обов'язковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, затвердженої спільним наказом МВС України та Мінекономіки України від 02.03.2011 року №171/51. Позивач наголошував на тому, що обовґязок по здійсненню заходів з охорони громадського порядку та здійснення контрольно - пропускного режиму у відокремлених приміщеннях Національного науково-дослідного реставраційного центру України покладено на нього вимогами закону, зокрема ст. 29 Закону України «Про музеї та музейну справу», Інструкцією з організації охорони державних музеїв, історико-культурних заповідників, інших об'єктів культури підрозділами Державної служби охорони при МВС України, затвердженої спільним Наказом МВС України та Міністерства культури і мистецтв України № 846/489 від 30.07.2004, а також Указу Президента України від 22.03.2010 року № 89/2000 «Про невідкладні заходи щодо розвитку музеїв України», яким заборонено зняття охорони з музеїв, де зберігаються історичні та культурні цінності загальнодержавного значення.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.04.2015 проти заявленого позову заперечував, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У письмовому відзиві на позов в обґрунтування заперечень послався на те, що Положенням про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ,затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року № 615 «Про заходи щодо вдосконалення охорони об'єктів державної та інших форм власності», передбачено Державна служба охорони створена для здійснення заходів щодо охорони нерухомих об'єктів та іншого майна, в тому числі вантажів, валютних цінностей, що перевозяться, інкасації, перевезення валютних цінностей та забезпечення особистої безпеки громадян на договірних засадах. Проте, після закінчення строку дії договору на закупівлю послуг від 10.04.2012 № 112-Д/2012/Гл, пролонгація у встановленому порядку наведеного договору не здійснювалась, і новий договір між сторонами не укладався, а тому жодних правовідносин між сторонами спору - не виникло, і відповідно, у відповідача відсутній обовґязок по оплаті послуг на організацію та здійснення заходів охорони обґєкту в період з 01.03.2013 по 02.02.2014 в сумі 315 792,00 грн.

Крім того, відповідач вказував на те, що згідно зі ст. 13 Закону України «Про музеї та музейну справу», сума витрат на забезпечення охорони музеїв обов'язково визначається в державному та місцевих бюджетах і вноситься до переліку захищених статей видатків загального фонду бюджетів. Відповідно до ст. 57 Бюджетного кодексу України усі надходження і витрати записуються в тому бюджетному періоді, в якому вони здійснені. Чинним законодавством не передбачено можливості взяття розпорядниками бюджетних коштів на себе грошових зобов'язань за минулі періоди.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2012 між Національним науково-дослідним реставраційним центром України, як замовником, та Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в місті Києві, як учасником, укладено договір на закупівлю послуг від 10.04.2012 № 112-Д/2012/Гл, строк дії якого узгоджено сторонами до 31.12.2012 (п. 5.1, п. 10.1), і було пролонговано до 28.02.2013 згідно додатково угоди № 1.

Умовами договору на закупівлю послуг від 10.04.2012 № 112-Д/2012/Гл сторони узгодили, що позивач зобовґязується у 2012 році надати відповідачу послуги з організації охорони громадського порядку та здійснення контрольно - пропускного режиму у відокремлених приміщеннях Національного науково-дослідного реставраційного центру України за адресою: м.Київ, пр. Науки, 52-а, згідно дислокації, взявши під охорону постом фізичної охорони позивача, та зобовґязується здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення цілісності обґєкта замовника, шляхом відвернення безпосередніх посягань на нього, припинення несанкціонованого доступу сторонніх осіб до майна на обґєкті і забезпечення здійснення замовником всіх належних йому повноважень щодо майна(п.1.1), вид фізичної охорони обґєкта: міліцейська охорона (згідно переліку обґєктів, що підлягають обовґязковій охороні підрозділами ДСО при МВС за договорами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 № 615) (п. 1.4), ціна договору на 2012 рік - 315 792,00 грн. (п. 3.1), вартість послуг за 1 годину здійснення заходів охорони міліції за цим договором складає 43,00 грн. (п. 3.2), строк надання послуг охорони - з 01.03.2012 по 31.12.2012 (п. 5.1).

Сторонами договору на закупівлю послуг від 10.04.2012 № 112-Д/2012/Гл були узгоджені двосторонньо наступні документи:

- протокол погодження вартості однієї години охорони приміщень Національного науково-дослідного реставраційного центру України за адресою: м.Київ, пр. Науки, 52-а, згідно якого узгоджено вартість 1 години охорони приміщень в сумі 43,00 грн.;

- розрахунок вартості послуг охорони приміщень Національного науково-дослідного реставраційного центру України за адресою: м.Київ, пр. Науки, 52-а, яким визначено вид охорони: міліція, кількість годин охорони на добу: 24 незалежно від дня охорони; вартість 1 години - 43,00 грн., загалом днів охорони - 306; кількість годин охорони - 7 344, вартість охорони - 315 792,00 грн.;

- дислокацію Національного науково-дослідного реставраційного центру України за адресою: м.Київ, пр. Науки, 52-а;

- вимоги до технічного стану обґєкта та місць зберігання цінностей.

Також, відповідно до Акту про виставлення цілодобового поста міліцейської охорони на обґєкті: Національний науково-дослідний реставраційний центр України за адресою: м.Київ, пр. Науки, 52-а, складеного між відповідачем та Голосіївським ВДСО УДСО при ГУ МВС України в м. Києві, на наведеному обґєкті виставлено цілодобовий пост міліцейської охорони з 9.00 год. 01.02.2011, який було знято 07.02.2014, про що між відповідачем та Голосіївським ВДСО УДСО при ГУ МВС України в м. Києві складено відповідний Акт про зняття цілодобового поста міліцейської охорони, затверджений начальником Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві полковником міліції Британським В.П.

Як зазначав позивач у позові, після закінчення строку дії договору на закупівлю послуг від 10.04.2012 № 112-Д/2012/Гл, без укладення нового договору, позивачем було здійснено витрати на організацію та здійснення заходів охорони обґєкту в період з 01.03.2013 по 31.12.2013 в сумі 315 792,00 грн.

Підставою для подальшого надання послуг на організацію та здійснення заходів охорони обґєкту в період з 01.03.2013 по 31.12.2013 були зокрема прохання відповідача не знімати охорону з огляду на специфіку діяльності останнього як закладу, який проводить державну політику в галузі збереження, дослідження, консервації й реставрації памґяток національного історико - культурного надбання, про що наголошувалось зокрема у листах, адресованих позивачу, а саме: від 18.03.2013 № 368, від 10.07.2013 № 591, від 19.12.2013 № 940.

Крім того, відповідачем у листах від 19.12.2013 № 940, від 11.07.2014 № 421 вказувалось на те, що при надходженні бюджетного фінансування на оплату послуг на організацію та здійснення заходів охорони обґєкту, надані послуги будуть оплачені у повному обсязі.

Як зазначав позивач у позові, витрати позивача на надання послуг на організацію та здійснення заходів охорони обґєкту в період з 01.03.2013 по 31.12.2013 склали загалом 315 792,00 грн. (в т.ч ПДВ20% в сумі 52 632,00 грн.), виходячи з наступного розрахунку:

- вартість години охорони - 43,00 грн.;

- кількість постів охорони - 1 пост міліції охорони;

- режим охорони - щоденно, цілодобово;

- кількість днів охорони за період з 01.03.2013 по 31.12.2013 - 306 днів;

- кількість годин охорони одним постом охорони за період з 01.03.2013 по 31.12.2013 - 7 344 години.

В свою чергу, позивачем було сформовано за період з 01.03.2013 по 31.12.2013 акти прийому-здачі виконаних робіт/послуг з охорони Національного науково-дослідного реставраційного центру України за період з 01.03.2013 по 31.12.2013 загалом на суму 315 792,00 грн. (в т.ч ПДВ20% в сумі 52 632,00 грн.), які відповідачем не підписані і печаткою не посвідчені.

Позивач вказував на те, що вартість наданих послуг визначена ним згідно з Методикою визначення розмірів цін на послуги з охорони об'єктів, що підлягають обов'язковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, затвердженої спільним наказом МВС України та Мінекономіки України від 02.03.2011 року №171/51.

Як наголошував відповідач у письмових запереченнях на позов, після закінчення строку дії договору на закупівлю послуг від 10.04.2012 № 112-Д/2012/Гл, пролонгація у встановленому порядку наведеного договору не здійснювалась, і новий договір між сторонами не укладався, а тому жодних правовідносин між сторонами спору - не виникло, і відповідно, у відповідача відсутній обовґязок по оплаті послуг на організацію та здійснення заходів охорони обґєкту в період з 01.03.2013 по 02.02.2014 в сумі 315 792,00 грн.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Як встановлено судом, Національний науково-дослідний реставраційний центр України є культурним закладом музейного типу, який фінансується з державного бюджету України за КПКВ 1801200 «музейна справа та виставкова діяльність» і на який поширюються норми Закону України «Про музеї та музейну справу» та інших нормативних актів, щодо музейної сфери України.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про музеї та музейну справу", держава гарантує захист майнових прав музеїв усіх форм власності. Вилучення державою у музеїв їх фондів та іншого закріпленого за ними майна може здійснюватися лише у випадках, передбачених законами України. Музеї, що є у державній чи комунальній власності, не підлягають приватизації. Держава гарантує забезпечення охорони музеїв державної та комунальної форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року № 615 «Про заходи щодо вдосконалення охорони об'єктів державної та інших форм власності» з метою вдосконалення охорони об'єктів державної та інших форм власності на базі підрозділів охорони при органах внутрішніх справ утворено Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затверджено відповідне Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ (далі Положення), перелік об'єктів, що підлягають обов'язковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами, і перелік об'єктів підвищеної небезпеки підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, що підлягають, обов'язковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами.

Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба охорони є підпорядкованою Міністру внутрішніх справ єдиною централізованою системою, очолюваною Департаментом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, яка складається з управлінь, відділів Державної служби охорони при Головних управліннях МВС в Автономній республіці Крим, м. Києві та Київській області, управліннях МВС в областях та м. Севастополі та підпорядкованих їм підрозділів охорони: міських районних, міжрайонних відділів, відділень, підрозділів воєнізованої охорони та охоронних підрозділів (цивільна охорона).

Державна служба охорони створена для здійснення заходів щодо охорони нерухомих об'єктів та іншого майна, в тому числі вантажів, валютних цінностей, що перевозяться, інкасації, перевезення валютних цінностей та забезпечення особистої безпеки громадян на договірних засадах.

Відповідно до п. 3 Положення про Державну службу охорони одним із основних завдань Державної служби охорони є здійснення за договорами заходів щодо охорони особливо важливих об'єктів згідно з переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України.

До Переліку об'єктів, що підлягають обов'язковій охороні підрозділами Державної служби охорони виключно за договорами, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року № 615, відносяться Державні музеї, картинні галереї, історико-культурні заповідники, інші важливі об'єкти культури, де зберігаються історичні та культурні цінності загальнодержавного значення.

Згідно з п. 4.4 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з охорони власності та громадян (втрата чинності з 07.06.2013), діяльність, пов'язана з охороною окремих особливо важливих об'єктів, перелік яких визначається в установленому чинним законодавством порядку, може здійснюватися тільки юридичними особами державної форми власності.

Пунктом 1 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо розвитку музеїв України" від 22.03.2000 визначено, що заборонено зняття охорони з музеїв, де зберігаються історичні та культурні цінності загальнодержавного значення, про що надано доручення Кабінету Міністрів України вчинити відповідні дії.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що чинним законодавством України на позивача покладений обов'язок здійснювати охорону Національного науково-дослідного реставраційного центру України, який є культурним закладом музейного типу, який фінансується з державного бюджету України за КПКВ 1801200 «музейна справа та виставкова діяльність» і на який поширюються норми Закону України «Про музеї та музейну справу» та інших нормативних актів, щодо музейної сфери України. Однак суд наголошує на тому, що жодним нормативно-правовим актом не передбачений обов'язок позивача надавати послуги з охорони на безоплатній основі.

При цьому, суд зазначає, що свій обов'язок, покладений на нього договором та законом, позивач виконав належним чином, а саме: позивачем було здійснено організацію охорони Національного науково-дослідного реставраційного центру України за період з 01.03.2013 по 31.12.2013 загалом на суму 315 792,00 грн. (в т.ч ПДВ20% в сумі 52 632,00 грн., а відповідачем були прийняті відповідні послуги, жодних дій щодо відмови від їх надання - відповідачем у встановленому законом порядку - не здійснювалось, а навпаки, своїми листами від 18.03.2013 № 368, від 10.07.2013 № 591, від 19.12.2013 № 940 відповідач просив не знімати охорону з об'єкту.

Крім того, суд враховує і те, що охорона з об'єкта була знята лише 07.02.2014, про що між відповідачем та Голосіївським ВДСО УДСО при ГУ МВС України в м. Києві складено відповідний Акт про зняття цілодобового поста міліцейської охорони, затверджений начальником Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві полковником міліції Британським В.П., тобто відповідні послуги охорони відповідачем приймались.

Доводи відповідача про те, що він відноситься до суб'єктів господарювання, що фінансуються з Державного бюджету України, а тому його обов'язки зокрема щодо господарських зобов'язань встановлюються наявністю бюджетного фінансування - судом не приймаються і відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, оскільки відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання своїх господарських зобов'язань, які виникли внаслідок надання позивачем та прийняття відповідачем послуг охорони Національного науково-дослідного реставраційного центру України за період з 01.03.2013 по 31.12.2013 загалом на суму 315 792,00 грн. (в т.ч ПДВ20% в сумі 52 632,00 грн.), яка визначена з врахуванням Методикою визначення розмірів цін на послуги з охорони об'єктів, що підлягають обов'язковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, затвердженої спільним наказом МВС України та Мінекономіки України від 02.03.2011 року №171/51.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявність та обсяг заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з охорони Національного науково-дослідного реставраційного центру України за період з 01.03.2013 по 31.12.2013 загалом на суму 315 792,00 грн. (в т.ч ПДВ20% в сумі 52 632,00 грн.) позивачем доведені та відповідачем не були спростовані, крім того відповідачем не заперечувався факт організації та надання послуг відповідачем охорони за спірний період, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги Управління державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві до Національного науково-дослідного реставраційного центру України про стягнення 315 792,00 грн. (в т.ч ПДВ20% в сумі 52 632,00 грн.) - є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Національного науково-дослідного реставраційного центру України (, місцезнаходження: 01004 м.Київ, вул. Терещенківська, 9-б) на користь Управлінян Державної служби охорони при ГУ МВС України в місті Києві (, місцезнаходження: 04050 м.Київ, вул. Студентська, 9) суму заборгованості в розмірі 315 792 (триста п'ятнадцять тисяч сімсот дев'яносто дві) грн. 00 коп. (в т.ч. ПДВ 20% 52632,00 грн.), а також 6 315 (шість тисяч триста п'ятнадцять) грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення підписано - 30.04.2015.

Суддя Спичак О.М.