ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2015 р. Справа № 14/70-1184

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Михалюк О.В.

суддів Мельник Г.І.

Плотніцький Б.Д.

розглянув апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Софт» та Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Тернопільській області

на ухвалу господарського суду Львівської області від 25.02.2015р.

у справі № 14/70-1184

за первісним позовом Відкритого акціонерного товариства «Фольксбанк», м.Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Софт», м.Тернопіль

про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 1 282 257,94 доларів США,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Софт», м.Тернопіль

до Відкритого акціонерного товариства «Фольксбанк», м.Львів

про внесення змін до кредитного договору,

орган ДВС, дії якого оскаржуються: Управління ДВС ГУЮ в Тернопільській області

з участю представників :

від ТзОВ «Стар Софт» - не з»явився

від Управління ДВС ГУЮ в Тернопільській області - не з»явився

від ВАТ «Фольксбанк» - не з»явився

Скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Софт» в судове засідання 05.05.2015р. повноважних представників не скерував, подав суду клопотання від 05.05.2015р. № 42 (вхідний номер 01-14/164/15 від 05.05.2015р.), в якому просить розгляд апеляційної скарги відкласти у зв'язку з перебування представника у відрядженні. Оцінюючи подане скаржником клопотання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - четвертою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК). З огляду на викладене та зважаючи на те, що відкладення розгляду справи за обставин, визначених у ч. 1 ст. 77 ГПК України, є обов'язком лише за умови неможливості вирішення спору в даному судовому засіданні, колегія суддів в задоволенні клопотання скаржника відмовляє та вважає за можливе, враховуючи повідомлення всіх сторін про дане судове засідання, розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 25.02.2015р. у справі № 14/70-1184 (суддя Руденко О.В.) за первісним позовом Відкритого акціонерного товариства «Фольксбанк», м.Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Софт», м.Тернопіль про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Софт» до Відкритого акціонерного товариства «Фольксбанк», м.Львів про внесення змін до кредитного договору задоволено частково скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Софт» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області, визнано незаконними дії Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Тернопільській області в частині недотримання встановлених п.2 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від16 квітня 2014 року № 656/5 строків, при направленні документів для призначення електронних торгів із реалізації нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул.Шашкевича,3, на веб-сайті електронних торгів https://torgi.minjust.gov.ua/ ДП "Державний інформаційний центр" по лоту з реєстраційним номером 25124, публікація по якому здійснена 30.11.2014р.; у задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою скаржники - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Софт» та Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Тернопільській області подали до Львівського апеляційного господарського суду апеляційні скарги, в яких просять скасувати згадану ухвалу.

Враховуючи те, що скаржниками подано апеляційні скарги на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 25.02.2015р., суд апеляційної інстанції вирішив об"єднати їх в одне апеляційне провадження.

Підставами для скасування оскаржуваної ухвали скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Софт» вважає те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Тернопільській області з визначення вартості майна, право власності на яке у боржника на дату проведення оцінки не виникло, є незаконними. Як зазначає скаржник, враховуючи, що на момент опису та оцінки майна було здійснено самочинне будівництво нерухомого майна, таке майно не може бути відчужене та на нього на може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Крім того, органом ДВС всупереч нормам чинного законодавства, було передано на прилюдні торги майно загальною площею 52,4 кв.м одним лотом, в той час, як ТзОВ «Стар Софт» у свій час набуло право власності на два окремі об»єкти нерухомого майна частини нежитлового приміщення під літ. «А» площею 31,3 кв.м та частини нежитлового приміщення площею 16,4 кв.м., яке розташоване за адресою: м.Тернопіль, вул.Шашкевича, 3. Даний факт підтверджується наявними у матеріалах справи договорами купівлі-продажу та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Скаржник - Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Тернопільській області вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки право державного виконавця на здійснення повноваження щодо підготовки відповідних документів для проведення реалізації майна не ставиться Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією в залежність від оскарження в судовому порядку оцінки, визначеної за результатами рецензування. На думку скаржника, в ході судового розгляду боржником не доведено, а місцевим господарським судом не встановлено, яким чином передача відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області пакету документів до Управління державної виконавчої служби порушила права та інтереси боржника.

Наводять скаржники і інші доводи, що є, на їх думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 17.09.2009р., яке набрало законної сили відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 03.02.2010р. та залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.04.2010р., позовні вимоги ВАТ "ФОЛЬКСБАНК" до товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" задоволено у повному обсязі та присуджено до стягнення:

- 1 196 240 (один мільйон сто дев'яносто шість тисяч двісті сорок) доларів США 01 цент суми неповерненого кредиту, що по офіційному курсу НБУ станом на 14.05.2009р. становить 9 121 569,32 грн.);

- 78 419 (сімдесят вісім тисяч чотириста дев'ятнадцять) доларів США 97 центів заборгованості по несплачених процентах за користування кредитом, що по офіційному курсу НБУ станом на 14.05.2009р. становить 597 967,95 грн.;

- 3837 (три тисячі вісімсот тридцять сім) доларів США 97 центів пені за порушення строків повернення кредиту, що по офіційному курсу НБУ станом на 14.05.2009р. становить 29 565 грн.;

- 25500 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот) грн. в рахунок повернення сплаченого державного мита та 312 (триста дванадцять) грн. 50 коп. в рахунок повернення сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

02.06.2010 р. на виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 17 вересня 2009р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 03 лютого 2010 року видано судовий наказ за № 14/70-1184.

У процесі здійснення примусового виконання вищезазначеного наказу суду, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Тернопільській області проведено опис та арешт майна боржника, а саме частин нежитлового приміщення під літерою А, площею 31,3 кв.м. та частини нежитлового приміщення площею 16,4 кв.м., що знаходяться за адресою м. Тернопіль, вул.Шашкевича,3. За наслідками вчинення даних дій посадовою особою ДВС складено акт опису та арешту серії АА 408453.

З метою визначення вартості описаного майна, державним виконавцем неодноразово призначалась відповідна оцінка його вартості.

Востаннє, оцінка вартості арештованого майна боржника здійснена Гуцієм Ю.М., про що 03.11.2014р. складено відповідний Висновок.

Так, за наслідками даного експертного дослідження, оцінювачем констатовано, що вартість приміщень, що належать на праві власності ТОВ "Стар Софт" та знаходяться у м. Тернополі по вул.Шашкевича,3 складає 286 651 грн.

Водночас, в межах зведеного виконавчого провадження ВДВС Бучацького РУЮ було проведено опис та арешт майна боржника - ТОВ "Стар Софт", а саме: літнього домика №1 (в цілому) та літнього домика №3, що розташовані за адресою Тернопільська обл., Бучацький район, с. Скоморохи, вул. Молодіжна.

ПП "Експертоцінка" здійснено оцінку вартості вищезазначеного майна, про що 06.11.2014р. експертом надано відповідний письмовий висновок. За даним документом, вартість літніх домиків становить : №1 - 97870 грн., №3- 92890 грн.

Вважаючи визначену вартість нерухомості недостовірною, боржник не погодився із результатами проведеної оцінки та в передбаченому ст.58 Закону України "Про виконавче провадження" порядку звернувся до державного виконавця про призначення рецензування звітів оцінювачів.

Постановою від 25.11.2014 року (копія у справі) орган виконання прийняв рішення про необхідність призначення рецензування звітів про оцінку майна та визначив особу, яка дане рецензування має провести.

26.11.2014р. експертом Сачик О.М. проведено рецензування Звіту про оцінку нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою м. Тернопіль, вул.Шашакевича, 3, відповідно до якого останній визнаний таким, що в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Крім того, відповідно до Рецензії на Звіт про оцінку майна літнього домика №1 (в цілому) та літнього домика №3 (в цілому), що знаходяться за адресою Тернопільська обл., Бучацький район, с.Скоморохи, вул.Молодіжна від 26.11.2014р., останній визнаний таким, що в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Проте, скаржник, вважає такі висновки експертів помилковими, здійсненими всупереч правовстановлюючим документам та норм чинного законодавства, з огляду на що дії державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Тернопільській області Санжари О.М. із визначення вартості майна боржника такими, що суперечать нормам ст.19 Конституції України, ст.2 Закону України "Про виконавчу службу" та ст.58 Закону України "Про виконавче провадження".

Однак, в процесі розгляду даного спору, наведені скаржником обставини не знайшли свого підтвердження поданими доказами.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі-Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 2 даного нормативно-правового акту, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

При цьому, для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання ( ч. 1 ст. 13 Закону).

Аналогічні приписи містяться в Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р., а саме в п. 2.2. вказаної Інструкції.

У відповідності із п. 9.10 постанови Пленуму ВГСУ від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", у розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу Державної виконавчої служби, пов'язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ст.58 даного Закону, визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, тощо, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Наведені законодавчі приписи органом ДВС дотримані. Особи, яким було доручено проведення оцінки спірного майна, а в подальшому її рецензування, наділені відповідною кваліфікацією для здійснення даного виду діяльності.

Наявні у справі письмові докази та перелічені вище обставини, дають суду підстави для висновку про те, що державним виконавцем дотримано і всіх решти вимог, які викладені у ст.58 Закону та регламентують порядок визначення вартості та оцінки майна боржника.

В свою чергу, заперечуючи правомірність дій органу ДВС при оцінці об'єкта нерухомості, що розташований за адресою вул.Шашкевича,3, м. Тернопіль, скаржник посилається на те, що на даному об'єкті було здійснено самочинне перепланування. Переплановане приміщення не введено в експлуатацію та у встановленому законом порядку не зареєстроване, тобто боржник права власності на останнє не набув, а тому вказані приміщення не можуть бути предметом цивільно-правового обороту.

Однак, такі міркування скаржника суд першої інстанції підставно визнав непереконливими, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, право власності на частину нежитлового приміщення заг.пл.31,3 та нежитлове приміщення заг.пл.16,4 кв.м., що знаходяться за адресою м. Тернопіль, вул.Шашкевича,3 ТОВ "Стар Софт" набуло на підставі укладених із ЗАТ "Архітектурно-будівельна науково-проектно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища "Терно-КОРС" договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 04.04.2006р. та від 11.08.2006р., відповідно.

Зазначені об'єкти нерухомості, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12080119 від 06.10.2006р. та реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам №1103 від 12.05.2006р., зареєстровані ТОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" за скаржником як власником нежитлових приміщень та належать товариству на праві приватної власності.

Дані приміщення відповідно до акту опису й арешту майна від 13.07.10 року були передані навідповідальне зберігання директору ТОВ"Стар Софт" Паронову С.В. (копія протоколу №47/к від 24.05.05 року у справі). При цьому були встановлені певні обмеження на права користування ними, зокрема : не розтрачувати, не пошкоджувати, не підмінювати.

Таким чином, всі дії із реконструкції спірної нерухомості могли вчинятись виключно її власником, а не невстановленими третіми особами. Більше того, за даними технічного паспорту слідує, що роботи з реконструкції даних приміщень, внаслідок якої збільшилась їхня площа на 5 м. кв. були проведені ТОВ "Стар Софт" ще станом на 06.08.2009 р. (копія паспорта у справі).

В свою чергу, на переконання суду, здійснення господарським товариством самочинного, без відповідних дозволів та погоджень перепланування зазначених нежитлових приміщень, не позбавляє останнього права власності на такі об'єкти, та не може слугувати з точки зору Закону України "Про виконавче провадження" перешкодою для примусової реалізації майна боржника, з підстав, що наведені у даному нормативно - правовому акті.

Також, не заслуговують на увагу також доводи скаржника щодо неправомірності визначення вартості літніх домиків №1 та №3, через те що останні були передані для здійснення спільної діяльності між ТОВ "Стар Софт" та ТОВ "Бріар", згідно договору №1 від 01.04.2010р.

Так, за ст.1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

При цьому, за статтею 331 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.

Як на час проведення опису та арешту майна, так і на момент проведення його оцінки, власником літніх домиків № 1 та № 3 являлось ТОВ "Стар Софт".

Укладення даним суб'єктом господарювання 01.04.2010 року договору про спільну діяльність із ТОВ "Бріар" жодним чином не вплинув на правовий статус нерухомого майна, яке на праві власності належало та у встановленому порядку було зареєстровано за ТОВ "Стар Софт".

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність твердження скаржника щодо порушення органом ДВС та суб'єктом оціночної діяльності приписів чинного законодавства при визначенні вартості літніх домиків.

Разом з тим, посилання суб'єкта господарювання на визначення вартості ПП "Експертоцінка" даної нерухомості без фактичного виїзду експерта до місця її знаходження спростовуються матеріалами справи, зокрема даними Звіту про оцінку майна від 06.11.2014р., за яким обстеження таких об'єктів проводилась 30.10.2014р., про що свідчать долучені до нього фотознімки та зазначено у розділі "Вихідні дані для об'єкта оцінки".

Крім того, згідно поданих доповнень до скарги, ТОВ "Стар Софт" просив визнати незаконними дії органу ДВС із направлення документів для призначення електронних торгів з реалізації нерухомого майна, що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул.Шашкевича,3 на веб-сайті електронних торгіhttps://torgi.minjust.gov.ua/ ДП "Державний інформаційний центр" по лоту з реєстраційним номером 25124, публікація по якому здійснена 30.11.2014р.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується органом державної виконавчої служби, рецензія на звіт про оцінку майна, а саме нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Тернопіль, вул.Шашкевича,3, яка виконана оцінювачем - Сачик О.М. та датована 26.11.2014р., надійшла на адресу відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ - 27.11.2014р.

Як слідує із копії поштового відправлення та витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, вказана рецензія на звіт про оцінку нерухомого майна отримана товариством 02.12.2014р.

Разом з тим, в мережі Інтернет на сайті електронних торгів «СЕТАМ» (https://torgi.minjust.gov.ua/) повідомлення про реалізацію вказаних нежитлових приміщень опубліковано 30.11.2014р. із визначенням дати проведення аукціону о 9:00 год. на 30.12.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Із змісту п.п. 1, 2 розділу II Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5 слідує, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення 10-денного строку подачі заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна або у разі відсутності таких заперечень готує для проведення реалізації майна документи, передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, і направляє їх до відповідного структурного підрозділу головного управління юстиції у місті Києві та областях, які беруть участь в експерименті, що забезпечує реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України. У разі проведення рецензування звіту про оцінку майна зазначені документи готуються та направляються (передаються) не пізніше трьох робочих днів з дня закінчення 10-денного строку на оскарження у судовому порядку сторонами виконавчого провадження оцінки, визначеної за результатами рецензування такого звіту.

У спірних правовідносинах, дана правова норма органом ДВС дотримана не була, та як наслідок, процедура реалізації майна боржника була ініційована органом державної виконавчої служби передчасно.

Посилання органу ДВС на те, що встановлені даним нормативно-правовим актом строки підлягають застосуванню не при будь - якому рецензуванні, а лише у разі, коли за наслідками останнього експертом визначається вартість об'єкта оцінки, судом підставно не взято до уваги, враховуючи наступне.

У ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" законодавець обумовив, що якщо письмовим запитом про необхідність проведення рецензування звіту встановлюється вимога щодо надання висновку про вартість майна, така вимога задовольняється шляхом проведення оцінки майна.

Натомість, згідно пунктів 63-64 Національного стандарту № 1 рецензування полягає у неупередженому об'єктивному розгляді оцінки майна особою, яка не має особистої матеріальної або іншої заінтересованості в результатах такої оцінки. Рецензія не повинна містити власного висновку про вартість об'єкта оцінки. Будь - які судження про вартість об'єкта оцінки, виражені у грошовій формі, можуть відображатися рецензентом виключно у формі звіту про оцінку майна, складеному у повній формі відповідно до вимог національних стандартів.

З наведеного, судом першої інстанції обгрунтовано задоволена скарга боржника в частині, що стосується недотримання органом ДВС встановлених нормативно правовим актом строків передачі документів для публікації з метою призначення електронних торгів.

Порушень інших правових норм при направленні державним виконавцем документів для проведення електронних торгів з реалізації спірного нерухомого майна судом не встановлено, з огляду на що решта заявлених вимог скаржника у цій частині судом підставно залишена без задоволення.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржники не надали належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в ухвалі господарського суду Тернопільської області від 25.02.2015р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Тернопільської області від 25.02.2015 року у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржників не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.33,34,43,49,91,99,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Софт» та Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Тернопільській області - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 25.02.2015р. у справі № 14/70-1184 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд ухвали в апеляційному порядку покласти на скаржників.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути господарському суду Тернопільської області.

6. Повний текст постанови складено « 05» травня 2015р.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Мельник Г.І.

суддя Плотніцький Б.Д.