ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Справа № 911/949/15

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг",

02160, м. Київ, Дніпровський р-н, просп. Возз'єднання, буд. 15

до 1) Агрофірми радгоспу "Білозерський",

75003, Херсонська обл., Білозерський р-н, селище Дніпровське, вул. Центральна, буд. 3

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг",

07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 290

про стягнення 330 498, 67 грн.

за участю представників:

позивача - Лелюхін Д.О. (довіреність від 02.01.2015, б/н);

відповідача 1 - не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином;

відповідача 2 - не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (далі - позивач) до Агрофірми радгосп "Білозерський" (далі - відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг" (далі - відповідач 2) про солідарне стягнення з відповідачів 337 108,64, з яких: 72 794,71 грн. - основний борг, 12 871,92 грн. - відсотки річних, 76 490,44 грн. - штраф, 10 083,48 грн. - пеня та 158 258,12 грн. - курсова різниця.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем 1 грошових зобов'язань за договором поставки від 17.04.2014 № АП-11-0097 та відповідальністю відповідача 2 за договором поруки від 01.10.2014 № ПР-11-0097.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.03.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 31.03.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 7284/15 від 31.03.2015) позивачем до матеріалів справи подано документи на виконання вимог ухвали суду від 12.03.2015.

У судове засідання 31.03.2015 представники відповідача 1 та відповідача 2 не з'явились, вимоги ухвали суду від 12.03.2015 не виконали, розгляд справи відкладено на 14.04.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 8457/15 від 14.04.2015) позивачем подано письмові пояснення про сплату відповідачем 1 основного боргу та відшкодування позивачу судового збору.

У судове засідання 14.04.2015 представники відповідача 1 та відповідача 2 не з'явились, вимоги ухвали суду від 12.03.2015 не виконали, розгляд справи відкладено на 28.04.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 9322/14 від 22.04.2015) позивачем до матеріалів справи подано додаткові докази.

У судовому засіданні 28.04.2015 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, представники відповідача 1 та відповідача 2 у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 28.04.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (далі - продавець) та Агрофірмою радгосп "Білозерський" (далі - покупець) укладено договір поставки від 17.04.2014 № АП-11-0097 (далі - Договір поставки), відповідно до умов якого, продавець зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити наступні засоби захисту рослин (далі - товар): Ацидан у кількості 1 220,00 кг загальною вартістю 158 600,00 грн., Фрегат у кількості 470,00 л загальною вартістю 90 240,00 грн., Доктор Кроп у кількості 980,00 л загальною вартістю 107 800,00 грн., Тотал у кількості 2 000,00 л загальною вартістю 112 000,00 грн., Універсал у кількості 300,00 кг загальною вартістю 78 000,00 грн., Таурус у кількості 420,00 кг загальною вартістю 147 000,00 грн. та Позитив плюс у кількості 610,00 л загальною вартістю 51 850,00 грн., разом - 745 490,00 грн. (пункт 1.1. Договору поставки).

Згідно з пунктом 4.3. Договору поставки, одночасно з передачею товару продавець зобов'язаний передати покупцеві наступні документи: рахунок на оплату товару, податкову накладну, згідно норм Податкового кодексу України, видаткову накладну, товарно-транспорту накладну, якщо поставка товару здійснюється на умовах СРТ.

Пунктом 4.4. Договору поставки встановлено, що покупець зобов'язаний передати продавцеві довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей для одержання товару.

Згідно з додатковими договорами від 08.05.2014 № АП-11-0097ДС2, від 20.05.2014 № АП-11-0097ДСЗ, від 27.05.2014 № АП-11-0097ДС4, від 27.05.2014 № АП-11-0097ДС5, що укладені до Договору поставки, сторони дійшли згоди про доповнення договору додатковими переліками захисту рослин.

Відповідно до додаткових угод від 27.05.2014 № АП-11-0097ДС4, від 27.05.2014 № АП-11-0097ДС5, від 10.06.2014 № АП-11-0097ДС6, від 25.06.2014 № АП-11-0097ДС8, сторони домовились зменшити кількість товару.

Договір поставки набирає чинності з моменту підписання і діє до 01.01.2016, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем зобов'язань за договором (пункт 7.1. Договору поставки).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (далі -кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг" (далі - поручитель) укладено договір поруки від 01.10.2014 № ПР-11-0097 (далі - Договір поруки), згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язків Агрофірми радгоспу "Білозерський" (далі - боржник) за договором поставки від 17.04.2014 № АП-11-0097 (пункт 1.1. Договору поруки).

Відповідно до пункту 1.2. Договору поруки, у разі порушення боржником основного договору та/або зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з пунктом 1.3. Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником у повному обсязі. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, курсові витрати, витрат кредитора тощо.

На виконання умов Договору поставки, позивач за видатковими накладними від 23.04.2014 № АП-11-0119 на суму 79 850,00 грн., від 09.05.2014 № АП-11-0165 на суму 152 916,05 грн., від 20.05.2014 № АП-11-0206 на суму 52 000,00 грн., від 21.05.2014 № АП-11-0212 на суму 13 014,00 грн., від 27.05.2014 № АП-11-0229 на суму 41 251,00 грн., від 04.06.2014 № АП-11-0254 на суму 35 000,00 грн., від 05.06.2014 № АП-11-0256 на суму 112 000,00 грн., від 24.06.2014 № АП-11-0307 на суму 25 855,20 грн., від 01.07.2014 № АП-11-0319 на суму 8 250,00 грн., що підписані у двосторонньому порядку уповноваженими представниками та скріплені відбитками печаток обох сторін, поставив відповідачу 1 товар, а останній, за довіреностями від 23.04.2014 № 132, від 09.05.2014 № 172, від 20.05.2014 № 200, від 27.05.2014 № 226, від 04.06.2014 № 251, від 24.06.2014 № 306, від 01.07.2014 № 325, що підписані керівником відповідача 1 та скріплені відбитками його печатки, вказаний товар отримав. До матеріалів справи долучені копії зазначених видаткових накладних та довіреностей.

Відповідно до прибуткової накладної від 25.04.2014 № АП-11-0001, товар, вартістю 10 200,00 грн. повернуто позивачу. Таким чином, загальна вартість товару, що поставлено відповідачу 1 становить 509 936,25 грн.

На підтвердження позовних вимог, позивачем надано у матеріали справи копії податкових накладних на поставку товару, що складені на господарські операції з поставки товару за спірними видатковими накладними.

Відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7. статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Зважаючи не викладене, судом оцінюються податкові накладні, що складені позивачем, як доказ того, що позивачем відображені господарські операції за спірними накладними у своїх податкових зобов'язаннях.

На підтвердження наявності заборгованості, до матеріалів справи надано довідку Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» від 31.03.2015 № КІЕ-52/526, в якому відкрито поточний рахунок позивача, що засвідчена підписом уповноваженої особи банку та скріплена відбитком його печатки, за весь період спірних правовідносин з відповідачем, відповідно до якої судом встановлено здійснення відповідачем часткових оплат за Договором у розмірі 509 936,25 грн. та, відповідно, наявність заборгованості.

Оскільки відповідач зобов'язання за Договором, у частині оплати вартості товару, що поставлений позивачем, виконав частково, станом на дату подання позову до суду у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за Договором у розмірі 72 794,71 грн. - різниця між вартістю поставленого товару та розміром часткової оплати.

Крім того, 19.03.2015, тобто, після порушення провадження у справі ухвалою суду від 12.03.2015, відповідачем 1 сплачено заборгованість перед позивачем у розмірі 72 794,71 грн., що підтверджується банківською випискою.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідач 1 сплатив суму основного боргу, після порушення провадження у справі, господарський суд припиняє провадження у справі № 911/949/15 у частині стягнення основної заборгованості у розмірі 72 794,71 грн. у зв'язку з відсутністю предмета спору.

При вирішенні даного питання, судом враховано правову позицію пленуму Вищого господарського суду України, що викладена в абзаці 3 підпункту 4.4. пункту 4. постанови від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" про те, що припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Відтак, відповідачем 1 оплачено суму заборгованості за Договором, що заявлена позивачем до стягнення, у повному обсязі.

Крім того, позивач на підставі пункту 5.2. Договору поставки заявляє до стягнення з відповідачів пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення, яка за розрахунком позивача складає 10 083,48 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" вiд 22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Пунктом 5.3. Договору поставки сторони встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, встановлених розділом 5 договору, припиняється через три роки від дня, коли це зобов'язання повинно було бути виконане.

Зважаючи на вищевикладені вимоги законодавства, умови Договору поставки та обставини справи, судом перевірено правильність розрахунку пені, що наданий позивачем у розмірі 10 083,48 грн. та встановлено, що вказаний розрахунок є арифметично вірним, відповідає обставинам справи, а тому, позовна вимога про стягнення з відповідачів 10 083,48 грн. пені підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також позивач заявляє до стягнення з відповідачів 76 490,44 грн. штрафу, керуючись пунктом 5.4. Договору поставки, яким встановлено, що у випадку прострочення виконання зобов'язань, передбачених розділом 2 даного договору, більше ніж на 30 днів, винна сторона додатково сплачує іншій стороні штраф у розмірі 15 % від ціни договору.

Згідно з приписами статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

З долученого до матеріалів справи розрахунку штрафу вбачається, що позивачем визначено штраф у розмірі 76 490,44 грн. (509 936,25*15 %), який є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв'язку з чим, вказана позовна вимога підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

У зв'язку з простроченням відповідачем 1 виконання грошового зобов'язання, позивач, на підставі пункту 5.5. Договору поставки, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, заявляє до стягнення відсотки річних у розмірі 12 871,92 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 5.5. Договору поставки, розмір процентної ставки, передбачений частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, збільшено до 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен був сплачений покупцем, та 96 % річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення 90 календарних днів.

З метою всебічного, повного і об'єктивного розгляду обставин справи, суд здійснив перерахунок розміру відсотків річних за вказані періоди прострочення та з'ясував, що наданий позивачем розрахунок є арифметично вірним та відповідає обставинам справи, а тому, позовна вимога про стягнення 12 871,92 грн. відсотків річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем 1 виконання грошового зобов'язання, позивачем, відповідно до пункту 2.2. Договору поставки, заявлено до стягнення 158 258,12 грн. курсової різниці.

Відповідно до пункту 2.2. Договору поставки, при розрахунку здійснюється перерахунок вартості товару з врахуванням фактичного курсу купівлі долара США на дату оплати відповідно до графіку, закріпленого в пункті 2.1. Договору за формулою, що визначена у Договорі.

У випадку порушення покупцем строків оплат, встановлених Договором, перерахунок вартості товару із врахуванням фактичного курсу купівлі долара США буде здійснюватись на дату надходження коштів.

Згідно з пунктом 1.3. Договору поставки, фактичний курс купівлі долара США на дату складання Договору становить 11,5 грн./долара США.

Положення пункту 2.2. Договору поставки застосовуються тільки у випадку зміни (збільшення та/або зменшення) фактичного курсу купівлі долара США.

Оскільки Договором поставки передбачено здійснення перерахунку на дату надходження коштів, тобто, день фактичного платежу, позивачем правомірно здійснено нарахування курсової різниці тільки на суми часткових оплат, що здійснені відповідачем 1 за Договором.

З метою всебічного, повного і об'єктивного розгляду обставин справи, суд здійснив перерахунок розміру курсової різниці та з'ясував, що курсова різниця нараховано надмірно, правильний розмір курсової різниці складає 158 258,11 грн., у зв'язку з чим, позовна вимога, у частині 0,01 грн. курсової різниці, задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене, за результатами оцінки доказів, що наявні у матеріалах справи та встановлення всіх обставин справи, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів основного боргу в розмірі 72 794,71 грн. та задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідачів 12 871,92 грн. відсотків річних, 10 083,48 грн. пені, 76 490,44 грн. штрафу та 158 258,11 грн. курсової різниці. У задоволенні решти позову відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідачів солідарно, у зв'язку з тим, що спір виник внаслідок їх неправильних дій.

У зв'язку з тим, що судовий збір у розмірі 6 609,97 грн. на час винесення рішення у справі відшкодовано позивачу відповідачем 1 та докази цього містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення судового збору з відповідачів на користь позивача та зазначення цього у резолютивній частині рішення.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Агрофірми радгосп "Білозерський" (75003, Херсонська обл., Білозерський р-н, с. Дніпровське, вул. Центральна, 3, ідентифікаційний ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 290, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (02160, м. Київ, просп. Возз'єднання, 15, ідентифікаційний ) 12 871 (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят одна) грн. 92 коп. відсотків річних, 10 083 (десять тисяч вісімдесят три) грн. 48 коп. пені, 76 490 (сімдесят шість тисяч чотириста дев'яносто) грн. 44 коп. штрафу та 158 258 (сто п'ятдесят вісім тисяч двісті п'ятдесят вісім) грн. 11 коп. курсової різниці.

3. Провадження у справі у частині позовної вимоги про солідарне стягнення з Агрофірми радгосп "Білозерський" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" 72 794,71 грн. основної заборгованості припинити.

4. У задоволенні решти позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 05.05.2015.

Суддя С.О. Саванчук