РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2015Справа №910/7855/15-г

За позовомПублічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції Публічного акціонерного товариства "Центренерго"
доДержавного підприємства "Вугілля України"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаі№1 Публічне акціонерне товариство "Шахтоуправління "Донбас" №2 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" №3 Товариство з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика "Сєвєрная" №4 Державне підприємство "Луганськвугілля"
простягнення 58154,16 грн.

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаТвердохліб С.М. - представник;
від відповідача Вовченко О.С. - представник;
від третіх осіб не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Вугілля України" про стягнення збитків в розмірі 58154,16 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що при виконанні укладеного між сторонами договору №2-3М/ЦЕ від 25.06.2014, під час здійснення поставки вугілля на зберігання позивачу, відповідачем було допущено завантаження вагонів вугіллям понад їх вантажопідйомність, що призвело до понесення позивачем збитків, а саме: оплати позивачем вартості додаткових послуг залізниці по перевантаженню надлишків вантажу в інші вагони, на суму 58154,16 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/7855/15-г та призначено розгляд справи на 30.04.2015.

Представник позивача в судовому засіданні 30.04.2015 заявлені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.04.2015 надав суду відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивачем не доведено причинного зв'язку між його протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача, а також його вини у заподіянні позивачу збитків. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Треті особи представників в судове засідання не направили, письмових пояснень по справі не надали.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2014 між Публічним акціонерним товариством "Центренерго" (зберігач) та Державним підприємством "Вугілля України" (поклажодавець) був укладений договір зберігання № 2-3М/ЦЕ (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору поклажодавець передає зберігачу вугільну продукцію в кількості, асортименті, з якісними характеристиками та в порядку і на умовах, визначеним цим договором.

Приймання - передача вугілля на/зі зберігання відбувається шляхом його передачі однією стороною іншій та складанням відповідного акту приймання - передачі. В акті приймання - передачі зазначається кількість, якісні показники майна, що передається, його вартість та місце, де відбуватиметься зберігання майна до його повернення. Вартість майна, що передається на зберігання, визначається відповідно до п.6.2. договору (п. 2.2. договору).

Місцем зберігання майна є вугільний склад Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго" (п. 2.4. договору).

Відповідно до п. 3.1.1. договору зберігач зобов'язаний прийняти на зберігання майно, надане поклажодавцем на умовах встановлених цим договором.

Згідно з п. 5.2. договору приймання вугілля за цим договором здійснюється сторонами спільно в місці зберігання.

Пунктом 7.5. договору визначено, що поклажодавець повністю відшкодовує всі збитки зберігача, пов'язані з оплатою залізниці коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником вагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків), завантаження вантажовідправником вагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а саме: штрафи, пеню; плату за перевантаження надлишку вугілля в окремий вагон; плату перевезення надлишку вугілля в окремому вагоні; плату за користування вагонами та контейнерами; плату за зберігання вантажу; плату за маневрові роботи; плату за зважування; плату за перевантаження; плату за надіслання телеграм; плату за роботу МЧ.

Відповідно до п. 7.7. договору, у випадку списання залізницею призначення зі зберігача нарахованої суми за надання останньому додаткових послуг, що виникли під час перевезення вантажу за даним договором поклажодавець в обов'язковому порядку відшкодовує зберігачу розмір такої списаної суми згідно підтверджуючих документів.

Згідно залізничної накладної №50985019 відповідачем був направлений позивачу вагон з вугіллям кам'яним навалом №66711417, за накладною №50994656 вагони №№68748565, 68825074, за накладною №50994649 вагони №№64523830, 68705169, за накладною №50621895 вагон №67856511, за накладною №50703347 вагон №60401676, за накладною №51001394 вагон №68778745.

Під час перевезення на проміжній залізничній станції Дебальцеве-Сортувальне та Нижньодніпровськ вузол було здійснено контрольну перевірку маси вантажу у вказаних вагонах шляхом зважування на тензометричних вагах та на вагонних вагах (150 т.) внаслідок чого виявлено завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність, про що були складені акти загальної форми №1638 від 18.07.2014, №118 від 07.07.2014, №117 від 14.07.2014, №1652 від 30.07.2014 та комерційні акти РА № 00368/155/90 від 15.07.2014, РА №003683/357/91 від 15.07.2014, РА №003684/358/92 від 15.07.2014, БН №729070/350/87 від 09.07.2014, БН №729069/349/86від 09.07.2014, РА №004686/360/101 від 15.07.2014.

На підставі вказаних актів ДТГО "Південно-Західна залізниця" стягнуло з одержувача вантажу - Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго" кошти у розмірі 58154,16 грн. за перевантаження та перевезення надлишку вантажу, що підтверджується накопичувальними картками № 29070235 від 29.07.2014, № 21070228 від 21.07.2014, №20080270 від 20.08.2014 та переліками Тех. ПД № 2907 від 29.07.2014, №2107 від 21.07.2014, №2207 від 22.07.2014, №20140820 від 20.08.2014, №20140822 від 22.08.2014.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогами про оплату суми понесених ним додаткових витрат на суму 58154,16 грн., однак відповідач ці кошти позивачу не компенсував, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Згідно зі ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 30 Статуту залізниць України завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них, здійснюється відправниками та одержувачами.

Згідно з ст. 32 Статуту залізниць України вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера).

Статтею 37 Статуту залізниць України передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником.

Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 344 від 21.11.2000 передбачено, що загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній.

Відповідно до п. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (далі - Правила складання актів) акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

При цьому обов'язкова участь вантажовласника у всіх випадках у складанні та підписанні акта загальної форми чинним законодавством не передбачена.

Отже, підставою для покладення на відправника або одержувача відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми та/або комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту залізниць України.

Як передбачено п. 1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Судом встановлено, що з одержувача вантажу - Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго" технологічним центром з оброблення перевізних документів (Тех.ПД.-1) було стягнуто кошти у розмірі 58154,16 грн. за додаткові послуги за перевантаження надлишку вугілля з вагонів, що підтверджується відповідними документами, а саме - накопичувальними картками № 29070235 від 29.07.2014, № 21070228 від 21.07.2014, №20080270 від 20.08.2014 та переліками Тех. ПД № 2907 від 29.07.2014, №2107 від 21.07.2014, №2207 від 22.07.2014, №20140820 від 20.08.2014, №20140822 від 22.08.2014.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України), тобто, настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої ст. 224 Господарського кодексу України, пов'язане з наявністю складу правопорушення, що включає в себе: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинний зв'язок між ними, вину. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи при виконанні договору зберігання № 2-3М/ЦЕ від 25.06.2014 додаткові витрати Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго" у розмірі 58154,14 грн. були утримані залізницею внаслідок завантаження вантажовідправниками вагонів понад їх вантажопідйомність тощо, а за змістом п.п. 7.5., 7.7. договору передбачено, що відповідач (поклажодавець) повністю відшкодовує всі збитки позивача (зберігача), пов'язані з оплатою залізниці коштів за завантаження вантажовідправниками вагонів понад його вантажопідйомність тощо на підставі підтверджуючих документів.

Таким чином, саме на ДП "Вугілля України" згідно умов укладеного між сторонами договору покладено обов'язок відшкодування завданих позивачу внаслідок перевантаження вагонів понад їх вантажопідйомність вантажовідправниками збитків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 58154,16 грн. збитків, підлягають судом задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Державного підприємства "Вугілля України" (01601, м. Київ. вул. Б.Хмельницького, буд. 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 1; ) збитки у сумі 58154 (п'ятдесят вісім тисяч сто п'ятдесят чотири) грн. 12 коп., 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3.Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.05.2015

Суддя Ю.М.Смирнова