ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Справа № 925/386/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом фізичної особи - підприємця Габринець Богдана Костянтиновича до фізичної особи - підприємця Мандри Олексія Анатолійовича про стягнення 268 525,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 268 525,46 грн. з яких: 203 043,64 грн. залишку основного боргу, 58 355,82 грн. інфляційних та 7 126,00 грн. як 3% річних на підставі укладеного між сторонами договору поставки № 02-2013 від 15.01.2013 року.

29.04.2015 року позивач подав у справу заяву про зменшення позовних вимог, якою просить стягнути лише залишок основного боргу в сумі 26 688,99 грн. за поставлений товар за накладними № 1807 від 11.12.2013 року та № 2062 від 23.12.2013 року.

Дану заяву суд приймає до розгляду як подану у відповідності до ст. 22 ГПК України.

В останнє судове засідання представники сторін не з'явилися, позивач клопотанням від 30.04.2015 року просить розгляд справи провести без участі свого представника.

На думку суду неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки всі докази у справу зібрані.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, надані в ході розгляду справи, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, зменшені позовні вимоги суд задовольняє частково з наступних підстав:

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного договору поставки № 02-2013 від 15.01.2013 року ( а.с. 9).

У відповідності до умов даного договору позивач передає, а відповідач приймає товар, асортимент якого, його якість та кількість вказуються у накладних, які є невід'ємною частиною договору.

Правочин згідно зі статтею 205 Цивільного кодексу України може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (стаття 207 Цивільного кодексу України).

Укладену між сторонами угоду суд розцінює як договір поставки, який відповідає ст. 712 ЦК України якою передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до заяви про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача лише заборгованість за товар (петарди, салютні установки, фонтани сценічні та ін.), поставлений за накладними:

- № 1807 від 11.12.2013 року на суму 21 914,82 грн. ( а.с. 17);

- № 2062 від 23.12.2013 року на суму 4 754,17 грн. (а.с. 14). Щодо даної накладної, то позивач допустив описку і її сума складає 4 754,16 грн.;

Відповідач факт отримання товарів за вказаними накладними не заперечив. Представники сторін вказували, що інших відносин крім як за договором поставки № 02-2013 від 15.01.2013 року ( а.с. 9), між ними немає.

У відповідності до п. 4.4. товар повинен був відпускатися відповідачу на умовах передоплати. Однак від виконання цієї умови договору сторони відступили і товар було передано відповідачу без передоплати.

Позивач для визначення строку розрахунку за товар правомірно посилається на ст. 692 ЦК України і просить стягнути борг за поставлений товар за вищевказаними накладними.

Як вказано вище, у відповідності до ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, зокрема і ст. 692 ЦК, яка знаходиться у розділі про угоду купівлі-продажу в ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012 р. N 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" судам роз'яснено порядок застосування ч. 1 ст. 692 ЦК України щодо визначення строку виконання боржником грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу у співвідношенні з ч. 2 ст. 530 ЦК України. Зокрема, зазначено таке: відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується (див. постанову Вищого господарського суду України від 28.02.2012 N 5002-8/481-2011). При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (див. постанову Вищого господарського суду України від 21.04.2011 N 9/252-10).

Таким чином, позивач не повинен був попередньо надсилати відповідачу вимогу про оплату товару в порядку ст. 530 ЦК України, оскільки зобов'язання провести розрахунок у відповідача виникло з моменту передачі йому товару на підставі ст. 692 ЦК України.

За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару, а покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (стаття 692 Цивільного кодексу України).

Таким чином, з моменту отримання товару за накладними № 1807 від 11.12.1013 року на суму 21 914,82 грн. та № 2062 від 23.12.2013 року на суму 4 754,16 грн., у відповідача виник обов'язок по оплаті цього товару.

Позивач допустив описку при підрахунку загальної вартості отриманого товару за вказаними накладними, вказавши суму в розмірі 26 688,99 грн., яку просить стягнути. За належним підрахунком загальна суму боргу за накладними складає лише 26 668,98 грн. (21 914,82 + 4 754,16).

Доказів проведення розрахунку за товар відповідач суду не надав, а тому до примусового стягнення з відповідач на користь позивача належить лише 26 668,98 грн. за товар, отриманий по накладних № 1807 від 11.12.1013 року та № 2062 від 23.12.2013 року.

Заперечень проти доводів та розрахунків позивача відповідач суду не подав.

Отже, зменшені позовні вимоги підлягають лише до часткового задоволення і з відповідача на користь позивача слід стягнути 26 668,98 грн. залишку боргу за товар, а в решті вимог у позові слід відмовити повністю через помилки позивача у розрахунках.

На підставі ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути лише 533,38 грн. на відшкодування сплаченого судового збору. Суму судового збору, сплачену позивачем пропорційно розміру позовних вимог, на які було подано заяву про зменшення, слід повернути позивачу з Державного бюджету України за окремою ухвалою.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності Мандри Олексія Анатолійовича (ідентифікаційний номер , м. Черкаси, вул. Гоголя, 221 кв. 172) на користь фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності Габринець Богдана Костянтиновича (ідентифікаційний номер , м. Дніпропетровськ, вул. Каверіна, 1 кв. 28) -- 26 668,98 грн. залишку заборгованості за товар по договору поставки № 02-2013 від 15 січня 2013 року та 533,37 грн. на відшкодування судового збору.

3. В решті вимог у позові відмовити повністю.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 05 травня 2015 року

Суддя Н.М. Спаських