ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа № 911/114/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК»;

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАМ «УКРАЇНА»;

про стягнення 145 109,04 євро

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Тихонов В.В. (довіреність № 236 від 25.12.2014 р.);

від відповідача: не з'явився.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАМ «УКРАЇНА» про стягнення 145109,04 євро.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.01.2015 року порушено провадження у справі № 911/114/15 та призначено справу до розгляду на 03.02.2015 року.

В судове засідання, яке відбулось 03.02.2015 року представник відповідача не з'явився, сторони вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 17.01.2015 року не виконали, відповідач про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Розгляд справи відкладався до 03.03.2015 року.

В судовому засіданні 03.03.2015 року розгляд справи відкладався за клопотанням відповідача до 17.03.2015 року.

16.03.2015 року відповідачем подано клопотання про витребування додаткових доказів та наадно відзив на позов.

В судовому засіданні 17.03.2015 року за клопотанням сторін продовжено строк розгляду справи, винесено ухвалу про зміну найменування відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАМ «УКРАЇНА» на Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ МАРКЕТИНГОВІ ТОВАРИ ТА СКЛО» та оголошено перерву до 24.03.2015 року.

В судовому засіданні 24.03.2015 року розгляд справи відкладався до 31.03.2015 року.

В судовому засіданні 31.03.2015 року судом було відхилено клопотання відповідача про призначення судової експертизи та задоволено клопотання відповідача про витребування додаткових доказів. У з'язку з чим, розгляд справи відкладався до 14.04.2015 року.

У судове засідання, яке відбулось 14.04.2015 року представник відповідача не з'явився, через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання № вих13 від 14.04.2015 року про відкладення розгляду справи. У зв'язку з чим, розгляд справи відкладався до 21.04.2015 року.

В судовому засіданні 21.04.2015 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання 21.04.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд розглядає справу у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази та пояснення, господарський суд

встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 05.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» (позивач, Позикодавець, Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАМ «Україна» (відповідач, Позичальник) був укладений Договір про здійснення кредитних операцій № 0905/01 (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 140 000,00 євро та 500 000,00 грн., а відповідач зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит, що відповідно до п. 3.1 Кредитного договору становить 12 % річних в валюті Євро та відповідно до п. 3.2 Кредитного договору 22 % річних в гривнях.

Відповідач зобов'язався повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, а саме кредит отриманий в Євро до 04.12.2015 року (включно), а кредит в гривнях до 04.09.2014 року (включно).

В подальшому 27.12.2013 року було укладено Договір про внесення змін та доповнень до Договору про здійснення кредитних операцій №0905/01 від 05.09.2013 року відповідно до умов якого Сторони дійшли згоди збільшити ліміт Кредитної операції в гривні до 812 000,00 грн., встановити строк повернення кредиту до 04.09.2014 року (включно). Відповідно до Графіка погашення відповідач зобов'язався 31.12.2013 року здійснити погашення основного зобов'язання в сумі 312 000,00 грн., а також в строк до 04.09.2014 року погасити заборгованість за Основним зобов'язанням в сумі 500 000,00 грн.

12.02.2014 року укладено Договір №2 про внесення змін та доповнень до Договору про здійснення кредитних операцій, відповідно до умов якого Сторони дійшли згоди внести зміни до Графіку погашення заборгованості за Кредитним договором, а саме 31.12.2013 року здійснити погашення основного зобов'язання в сумі 312 000,00 грн., а також відповідач зобов'язався 12.02.2014 року здійснити погашення заборгованості за Основним зобов'язанням в сумі 499 999,00 грн., решту заборгованості за Основним зобов'язання в гривнях, що становить 1,00 грн. сплатити 04.09.2014 року.

Позивач зазначив, що належним чином виконав свої обов'язки за Кредитним договором, надавши відповідачу обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами: №1582 від 11.09.2013 року та № 342 від 12.02.2014 року.

Однак, відповідач в порушення вимог законодавства та умов Кредитного договору свої зобов'язання зі сплати чергових платежів своєчасно та в повному обсязі не виконав, у зв'язку з чим, позивач відповідно до ч.2 ст.1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, звернувся до суду з позовом про повернення всієї суми кредиту та сплати нарахованих відсотків.

Розділом 10 Кредитного договору передбачені негативні обставини та їх наслідки щодо виконання сторонами Кредитного договору, серед яких невиконання або неналежне виконання Клієнтом/відповідачем будь-яких зобов'язань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 12.1 Кредитного договору Банк має право призупинити здійснення Кредитних операцій та/або вимагати достроково виконання Основного зобов'язання у випадках, передбачених Договором та/або законодавством України.

Пунктом 15.1 Кредитного договору передбачений обов'язок Клієнта/відповідача виконати Основне зобов'язання у строки (у тому числі достроково), у порядку та відповідно до умов Договору. Відповідно до п.10.2 Кредитного договору незалежно від інших положень Кредитного договору, у випадку настання вищезазначеної негативної обставини, Банк набуває права вимагати від відповідача достроково повернути наданий йому Кредит у повному обсязі.

Відповідач, незважаючи на інші положення Кредитного договору, зобов'язаний виконати зазначену вимогу Банку і повернути отриманий Кредит у повному обсязі разом із нарахованою Платою за Кредитну операцію і штрафними санкціями, що підлягають сплаті Клієнтом/відповідачем на користь Банку, в строк не пізніше 30 календарних днів з дня направлення Банком Клієнту відповідної вимоги.

Відповідно до п.17.5 Кредитного договору будь-які документи (вимоги, заяви, повідомлення та інші), що направляються однією стороною іншій протягом строку дії Договору, повинні бути здійснені в письмовій формі і будуть вважатись направленими належним чином, якщо вони направлені засобами поштового зв'язку (рекомендованим листом, телеграмою або листом з оголошеною цінністю та описом вкладення).

Враховуючи вищевикладене, позивач 24.12.2014 року, керуючись п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, п.п. 10.2, 12.1, 15,1, 17.5 Кредитного договору надіслав рекомендованим листом відповідачу вимогу вих. № 7540/11 від 23.12.2014 року про усунення недоліків виконання умов Кредитного договору, а саме щодо погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором, що станом на 20.11.2014 року становить 39 234,52 Євро та 533451,00 грн. Відповідачем вимоги Банку виконані не були.

Позивач зазначив, що у зв'язку з порушенням умов Кредитного договору з відповідача підлягає стягненню 145 109,04 євро, що в еквіваленті по курсу НБУ 18,985595 грн./євро на поточну дату складає 2 754 981,47 грн., а також 533 451,00 грн., у тому числі:

- сума поточної заборгованості за кредитом 105 000,00 євро, що в еквіваленті по курсу НБУ 18,985595 грн./євро на поточну дату складає 1 993 487,48 грн.;

- сума простроченої заборгованості за кредитом складає 35 000,00 євро, що в еквіваленті по курсу НБУ 18,985 грн./євро на поточну дату складає 664495,83 грн.;

- сума заборгованості за поточними процентами 874,52 євро, що в еквіваленті по курсу НБУ 18,985 грн./євро на поточну дату складає 16603,28 грн.;

- сума заборгованості за простроченими процентами 4 234,52 євро, що в еквіваленті по курсу НБУ 18,985595 грн./євро на поточну дату складає 80 394,88 грн.;

- сума простроченої заборгованості за кредитом 499 999,00 грн.;

- сума заборгованості за простроченими процентами, 33 452,00 грн.

Також, позивач повідомив, що Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №158 від 24.12.2014 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», з 24.12.2014 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічне акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК». Ліквідацію в ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» запроваджено строком на 1 рік з 24.12.2014 року по 23.12.2015 року.

Відповідач у відзиві проти позову заперечував, зазначив, що Банк передчасно звернувся до суду з даним позовом про дострокове повернення всієї суми кредиту, оскільки, між Банком та Позичальником в Кредитному договорі було погоджено, що у випадку виникнення будь-якої негативної обставини (п. 10.1 Кредитного договору) Банк має право вимагати від відповідача достроково повернути наданий Кредит в повному обсязі. Про дане рішення Банк зобов'язаний повідомити відповідача, направивши йому відповідну вимогу, а відповідач зобов'язаний її виконати в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її направлення Банком відповідачеві. Однак, вимога про дострокове повернення кредиту №7540/11 від 23.12.2014 року була направлена Банком TOB «ЗАМ «Україна» 24.12.2014 року, а позов подано 15.01.2015 року.

У зв'язку з чим, суд зазначає, що ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, яка визначає наслідки порушення договору позичальником, передбачено що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідна норма ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України не передбачає залежності відповідного права позивача від дотримання певних строків. Крім того, під час провадження у справі визначений у вимозі Банку строк настав і у відповідача була можливість виконати вимогу банку про дострокове повернення позики після порушення провадження у справі.

Щодо посилань відповідача на непідтвердженість факту надання банком кредитних коштів, позивач на виконання вимог суду надав пояснення з врахуванням відзиву відповідача, повідомив, що з метою обліку наданого Банком TOB «ЗАМ «Україна» Кредиту (в гривнях) Банком відкрито рахунок №43. Прострочена заборгованість за Кредитом обліковувалась на рахунку №43 (в гривнях). З метою обліку наданого Банком TOB «ЗАМ «Україна» Кредиту (в Євро) Банком відкрито рахунок №43. Прострочена заборгованість за Кредитом обліковувалась на рахунку №43 (в Євро). Позивачем надано до матеріалів справи відповідні виписки по наведеним рахункам, які підтверджують викладені в позові обставини.

Також, позивач пояснив, що в призначенні платежу, зазначеному в меморіальному ордері № 1582 від 11.09.2013 року, Банком помилково зазначено хибний номер Договору про здійснення кредитних операцій, а саме № 0509/02 (який ніколи між сторонами не укладався), вірним є Договір про здійснення кредитних операцій № 0905/01. При цьому, всі реквізити меморіального ордеру № 1582 від 11.09.2013 року, згідно якого Банком перераховано на поточний рахунок TOB «ЗАМ» Україна» (рахунок № 43 відкритий в Євро) кредит в сумі 140 000, 00 Євро повністю відповідають умовам визначеним Договором про здійснення кредитних операцій № 0905/01 від 05.09.2013 року. Також, відповідачем починаючи з 30.09.2013 року з поточного рахунку № 43 сплачувались на рахунок № 43, відкритий у Євро, відповідно до п. 3.1 Договору про здійснення кредитних операцій № 0905/01 від 05.09.2013 року, відсотки по кредиту наданому згідно саме Договору № 0905/01 від 05.09.2013 року.

Щодо посилань відповідача на неврахуванням Банком сплати 300 595,57 грн. та 7497,60 євро, судом встановлено, що на відповідні кошти, що обліковуються на поточному рахунку ТОВ «УМТИС» 13.02.2015 року було направлено Банку доручення про перерахування грошових коштів у розмірі 300 595,57 грн. та 7 497,60 євро в рахунок погашення заборгованості за Договором №0905/01 від 05.09.2013 року.

Однак, Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №158 від 24.12.2014 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», з 24.12.2014 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК», ліквідацію в ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» запроваджено строком на 1 рік з 24.12.2014 року по 23.12.2015 року.

Як визначено п. 2. ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, яка діяла у відповідний період), з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Враховуючи, що Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №158 від 24.12.2014 року розпочато процедуру ліквідації Банку, станом на 13.02.2015 року (доручення про списання коштів з рахунку ТОВ «УМТИС»), діяльність банку була завершена і вимоги за зобов'язаннями банку, могли пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. Таким чином, виконання доручення про списання коштів з рахунку ТОВ «УМТИС» стало не можливим.

Частиною 2 ст. 528 Цивільного кодексу України визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання обов'язку боржника іншою особою цей обов'язок боржник повинен виконати сам.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є кредитим договором, за яким, згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно з п. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи обставини справи, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про доведеність факту існування заборгованості Позичальника в заявленій в позові сумі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1-2 п. 19 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/369 від 29 червня 2010 року «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» господарський суд може прийняти рішення про стягнення з відповідача суми заборгованості саме в іноземній валюті у спорах, пов'язаних із здійсненням валютних операцій у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 Цивільного кодексу України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). При цьому законом прямо не передбачено обов'язку господарського суду зазначати в резолютивній частині рішення про стягнення заборгованості в іноземній валюті еквівалент такої суми в гривнях.

Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Таким чином, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача в повному обсязі в розмірі 2% від вартості спірного майна, але не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ МАРКЕТИНГОВІ ТОВАРИ ТА СКЛО» (код 32739644, 07101, Київська обл., м. Славутич, Бакинський квартал, буд. 15) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» (код 26253000, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3) 105000,00 (сто п'ять тисяч) євро поточної заборгованості за кредитом, 35 000,00 (тридцять п'ять тисяч) євро простроченої заборгованості за кредитом, 874,52 (вісімсот сімдесят чотири) євро заборгованості за поточними процентами, 4 234,52 (чотири тисячі двісті тридцять чотири) євро заборгованості за простроченими процентами, 499 999,00 (чотириста дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. простроченої заборгованості за кредитом, 33 452,00 (тридцять три тисячі чотириста п'ятдесят дві) грн. заборгованості за простроченими процентами.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ МАРКЕТИНГОВІ ТОВАРИ ТА СКЛО» (код 32739644, 07101, Київська обл., м. Славутич, Бакинський квартал, буд. 15) в доход Державного бюджету України 73 080,00 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 06.05.2015 р.

Суддя Т.П. Карпечкін