ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.15р. Справа № 904/3273/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "ПРОМТЕХУСЛУГИ", м. Дніпропетровськ

до Міського комунального підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Бірюков С.В., дог. про надання адвокатських послуг № 07/15-ЮО від 20.03.2015 року, адвокат;

від відповідача: Гарбузенко О.В., дов. № 777 від 20.04.2015 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "ПРОМТЕХУСЛУГИ", м. Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Міського комунального підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ", м. Дніпропетровськ про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду №065-14р. від 13.05.2014 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

12.05.2015 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, з урахуванням якої просить стягнути з відповідача 81 747,85 грн. основного боргу, 3% річних в розмірі 1041,45грн., інфляційні в розмірі 30352,98 грн., пеню в розмірі 12670,92 грн., 1461,60 грн. витрат на оплату послуг адвоката та 1827 грн. судового збору.

Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначено, що позивачем невірно здійснено розрахунок пені, оскільки розрахунок здійснено виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, замість 0,1 від ціни договору за кожен день прострочки, як передбачено умовами договору. Також відповідачем зазначено, що позивачем при розрахунку 3% річних та інфляційних не враховано 10- денний строк з моменту підписання актів.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 12.05.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "ПРОМТЕХУСЛУГИ" (далі-позивач) та Міським комунальним підприємством "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (далі-відповідач) було укладено договір підряду №065-14-р від 13.05.2014 року (далі- договір).

Підрядник зобов'язаний виконати роботи згідно Графіка виконання етапів монтажнихробіт, який є невід'ємною частиною Договору (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 05.12.2014 року, ціна визначається на підставі кошторисної документації, є динамічною і складає з договірної ціни на переукладання магістральних трубопроводів під будівлею банку по вул. Леніна, 26, в суми 81747,85грн., в т.ч. ПДВ 20% - 13624,64 грн.

Згідно з п. 11.1 договору розрахунки між сторонами здійснюються в наступному порядку: розрахунки здійснюються на підставі актів фактично виконаних робіт в 10-ти денний термін, за формою КБ-2В, підписаних уповноваженими представниками сторін.

Позивач виконав зобов'язання по договору, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (а.с.16-20).

Заборгованість відповідача за договором №065-14р від 13.05.2014 року складає 81747,85грн., що також відображена в акті звірки взаєморозрахунків, який беззаперечно підписаний сторонами.

Доказів сплати заборгованості відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, Договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, сума основного становить 81747,85 грн., яка підтверджена матеріалами справи і підлягає стягненню.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 14.9 передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання замовником договірних зобов'язань протягом термінів, визначених цим договором, замовник оплачує підряднику пеню у розмірі 0,1% від ціни договору за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент сплати пені.

Так, на підставі умов п.14.9 Договору позивач нарахував відповідачу пеню за період з 09.12.2014 року по 12.05.2015 у розмірі 12670,92грн.

Здійснивши розрахунок пені, судом встановлено, що за період 3 09.12.2014 року по 05.02.2015 року подвійна облікова ставка НБУ складала 0,077%, з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року 0,107% та з 04.03.2015 року по 12.05.2015 року 0,164 %. Враховуючи те, що за період з 09.12.2014 року по 05.02.2015 року подвійна облікова ставка НБУ є меншою, ніж 0,1 % від ціни договору, пеня за зазначений період має бути розрахована з урахуванням саме подвійної облікової ставки НБУ. Таким чином, сума пені, яка підлягає стягненню складає 11 547,72 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано три відсотки річних за період з 09.12.2014 року по 12.05.2015 року у розмірі 1041,45грн. та інфляційні втрати в розмірі 30352,98 грн.

Здійснивши розрахунок 3% річних та інфляційних судом встановлено, що 3% річних нараховані вірно, а інфляційні складають не 30 352,98грн., а 30 352,76грн., які і підлягають стягненню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 1461,60грн., що підтверджується договором про надання адвокатських послуг №07/15-ЮО від 20.03.2015року та платіжним дорученням №102 від 27.03.2015 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів п.6.5. постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.13р. №7, розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг. Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Керуючись приписами постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.13р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», вважає за доцільне задовольнити вимогу позивача про стягнення витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 1461,60 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 81 747,85 грн., 3% річних в розмірі 1041,45грн., інфляційних в розмірі 30 352,76 грн., пені в розмірі 11547,72 грн. підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню, в решті позовних вимог слід відмовити.

Приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 25, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 37, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю виробниче-комерційне підприємство "Промтехуслуги" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, б. 151-Ш, ) заборгованість в розмірі 81747,85 грн., 3 % річних в розмірі 1041,45 грн., інфляційні в розмірі 30352,76 грн., пеню. в розмірі 11547,72 грн., витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 1461,60 грн. та судовий збір в розмірі 2493,79 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.05.2015 року.

Суддя С.В. Мартинюк