ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 р. Справа № 909/64/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк Олександри Вікторівни,

при секретарі судового засідання Атаманчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Оріана"

вул. Євшана, 9, м.Калуш, Івано-Франківська область, 77300

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рембудпостач"

вул. Промислова,4, м.Калуш, Івано-Франківська область, 77300

про стягнення завданих збитків в сумі 28 553, 00 гривень.

за участю представників сторін:

Від позивача: Кондратова А.П. - юрисконсульт юридичного відділу, (довіреність № 1783 від 31.12.2015);

від відповідача: представник не з'явився.

ВСТАНОВИВ: ВАТ "Оріана" звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рембудпостач" про стягнення завданих збитків в сумі 28553 грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 22.01.15 порушено провадження у справі та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою від 24.02.2015 відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 12.03.15.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Михайлишина В.В., розпорядженням керівника апарату господарського суду Івано-Франківської області від 11.03.15 №17 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 909/63/15, за результатами якого справу передано на розгляд судді Рочняк О.В.

Ухвалами від 12.03.15 та 15.04.15 в порядку ст.77 ГПК України відкладено розгляд справи відповідно на 15.04.15 та 27.04.15.

В судовому засіданні 27.04.15 представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії додатку №1 до договору №341-юр-1250, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві і просить суд позов задовольнити.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.11.08 між ним та відповідачем укладено договори оренди майна №341-юр-1250. В 2012 коли відповідач мав намір повернути з оренди частину майна, комісією ВАТ "Оріана" виявлено, що деяке майно частково розкомплектовано, а деяке повністю зруйновано. ВАТ "Оріана" письмово зверталося до відповідача з проханням привести майно та обладнання в стан, що дозволить його подальшу експлуатацію та повернути його з оренди, однак вищевказані вимоги відповідачем не виконано.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, вимоги суду не виконав, обґрунтованого відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст.75 ГПК України без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, подані учасниками процесу та зібрані судом із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.43 ГПК України, які мають значення для справи, суд

ВСТАНОВИВ:

11.11.08 між ВАТ "Оріана" в особі в.о.голови правління - розпорядника майна В.Рибачука, (надалі - орендодавець) та ТОВ "Фірма"Рембудпостач", в особі генерального директора Духаніна В.В. (надалі - орендар) укладено договір оренди майна №341-юр-1250.

У відповідності до п.1.1. даного договору, орендодавець передає орендареві у тимчасове володіння та користування майно, перелік якого наведений в додатку №1 до договору.

Згідно п.2.1. договору, майно повинно бути передано орендареві та прийнято орендарем протягом 10 днів протягом підписання даного договору. Майно вважається переданим орендодавцем і прийнято орендарем з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна, що оформлений як додаток №2 до договору.

Відповідно до п.3.1. договірна орендна плата за перший місяць визначена в сумі 105000 грн з урахуванням ПДВ.

Згідно п.3.3. орендну плату, вказану в п.3.1. "орендар" зобов'язаний вносити на рахунок ВАТ "Оріана" передплатою не пізніше 5-го числа місяця, за який вноситься плата.

У відповідності до п.4.2.1 орендодавець зобов'язався в десятиденний термін після підписання цього договору передати майно орендареві по двосторонньому акту, в якому відображається технічний стан майна на момент його передачі.

Відповідно до п.7.2. договір може бути розірваний орендодавцем в односторонньому порядку при місячній несплаті за оренду майна. Після розірвання договору орендар зобов'язаний в 15-ти денний термін здати орендоване майно по двосторонньому акту прийому-передачі.

01.06.09 між ВАТ "Оріана" в особі в.о.голови правління - розпорядника майна В.Рибачука, (надалі - орендодавець) та ТОВ "Фірма"Рембудпостач", в особі генерального директора Духаніна В.В. (надалі - орендар) укладено угоду №341-юр-1316 про внесення змін до договору від 11.11.08 №341-юр-1250 у відповідності до п.1 якої визначено розмір орендної плати з 01.06.09 по 31.12.09 в сумі 67800 грн.

31.12.09 між ВАТ "Оріана" в особі в.о.голови правління - розпорядника майна В.Рибачука, (надалі - орендодавець) та ТОВ "Фірма"Рембудпостач", в особі генерального директора Духаніна В.В. (надалі - орендар) укладено угоду про внесення змін до договору від 11.11.08 №341-юр-1250 у відповідності до п.1 якої сторони домовилися продовжити до 31.08.10 термін дії угоди про внесення змін до договору оренди приміщення №341-юр-1316 від 01.06.09.

З поданої позивачем заяви та доданих до неї додатків вбачається, що згідно акту приймання-передачі майна від 11.11.08, який є додатком №2 до договору оренди транспортних засобів №08-10/01 від 08.10.03 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду майно на загальну суму 6271724 грн.

На підставі актів прийому-передачі майна ВАТ "Оріана" яке здається з оренди ТОВ "Фірма"Рембудпостач" від 28.02.11, 30.04.12, 31.10.12, 31.05.13 за договором оренди майна від 11.11.08 №341-юр-1250, які знаходяться в матеріалах справи встановлено, що ТОВ "Фірма"Рембудпостач" повернуто орендоване майно ВАТ "Оріана" на загальну суму 4638854 грн.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказує на те, що решта майна не повернуто йому відповідачем з орендного користування та має часткове розкомплектування, а деяке повне знищення, та на те, що відповідач не бажає привести непередане орендоване майно та обладнання в стан, що дозволить його подальшу експлуатацію, чим йому завдано збитків у розмірі 28553 грн.

Факт завдання збитків позивач підтверджує посилаючись на відповідний висновок суб'єкта оціночної діяльності-підприємця Михайлової Т.В. станом на 30.07.14.

В порядку досудового врегулювання спору позивач направляв відповідачу лист №518 від 15.05.12 з проханням привести непередане орендоване майно в стан, що дозволить його подальшу експлуатацію, яке залишено відповідачем без реагування.

Згідно ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Господарський договір є підставою до виникнення господарських зобов'язань (ст.174 Господарського кодексу України).

Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.6 ст.289 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.798 Цивільного кодексу України, предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Спір у справі виник в зв'язку з тим, що у відповідача перед позивачем наявний обов'язок відшкодувати збитки, заподіяні внаслідок пошкодження орендованих автотранспортних засобів.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. У відповідності до частини 2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні не одержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов'язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов'язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавала шкоди (цивільне правопорушення).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому розмір збитків (шкоди) має довести сторона, яка їх зазнала, а відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів цивільного правопорушення звільняє заподіювача шкоди від відповідальності.

Виходячи з цього, позивач повинен довести, що завдані збитки настали внаслідок протиправних дій відповідача, безпосередній причинний зв'язок між діями відповідача та заподіянням шкоди та її розмір.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно зі ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При розгляді справи судом встановлено, що невід'ємною частиною договору оренди майна №341-юр-1250 від 11.11.08, а отже і належним доказом передачі майна в оренду є акт прийому-передачі (з детальним описом технічного стану кожної одиниці транспортних засобів), який підписується обома сторонами (п.4.2.1. договору).

На доказ передачі майна позивачем подано до суду копію акту приймання передачі майна ВАТ "Оріана", яке передається в оренду ТОВ "Фірма"Рембудпостач" від 11.11.08 (додаток №2 до договору оренди №341-юр-1250 від 11.11.08) з його переліком і інформацією про дату вводу в експлуатацію, кількість та первісну вартість, підписаного в односторонньому порядку, що не відповідає умовам договору, а відповідно не може вважатися належним доказом технічного стану транспортних засобів на момент їх передачі в оренду відповідачу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що завдані збитки настали внаслідок протиправних дій відповідача, не доведено безпосередній причинний зв'язок між діями відповідача та заподіянням шкоди, а тому заявлені позивачем вимоги щодо відшкодування збитків в розмірі 28553 грн не підлягають задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, в позові слід відмовити в зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 22, 525, 526, 610, 611, 623, 798 Цивільного кодексу України, ст.ст. 67, 173, 193, 224, 225, 289 Господарського кодексу України ст.ст. 4-3, 32-36, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Оріана", вул.Євшана,9, м.Калуш, Івано-Франківська область, (код 05743160) - в дохід Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у м.Івано-Франківську; код ЄДРПОУ отримувача 37952250; банк отримувача: ГУДКС України в Івано-Франківській області, МФО 836014; р/р 3002; код класифікації доходів бюджету: 22030001) - 1827 грн (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.05.15

Суддя Рочняк О. В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Корпан Р. М. 05.05.15