РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2015Справа №910/4247/15-г

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Прокурора Києво - Святошинського району Київської області в інтересах держави
до За участю про 1. Фізичної особи - підприємця Фофанова Юрія Сергійовича; 2. Управління освіти, молоді та спорту Києво - Святошинської районної державної адміністрації Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Гатнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернути приміщення вартістю 787 590 грн. 00 коп.

Представники:

від Прокуратури: Ясир Є.М. (представник за посвідченням);

від Відповідача -1: Плішко В.М. (представник за довіреністю);

від Відповідача - 2: Галушко І.А. (представник за довіреністю);

від Третьої особи: Петюр І.І. (представник за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прокурор Києво - Святошинського району Київської області звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави до Фізичної особи - підприємця Фофанова Юрія Сергійовича (надалі також - «Відповідач - 1») та Управління освіти, молоді та спорту Києво - Святошинської районної державної адміністрації надалі також - «Відповідач - 2») про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернути приміщення вартістю 787 590 грн. 00 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 12.12.2012 року між Відділом освіти Києво - Святошинської районної державної адміністрації (Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Фофановим Юрієм Сергійовичем (Орендар) було укладено Договір оренди №34/Д, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежиле приміщення площею 187,70 кв.м., в приміщенні Гатнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, розміщене за адресою: с. Гатне, вул. Космонавтів, буд. 1, що находиться на балансі Відділу освіти Києво - Святошинської районної державної адміністрації, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою станом на 30 вересня 2012 року 787 590 гривень без ПДВ. Майно передається в оренду з метою розміщення під склад. Як зазначає Прокурор, вказаний договір оренди суперечить вимогам ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки частина приміщення передана Відповідачу - 1 для використання з метою розміщення складу, тобто використовується для підприємницької діяльності, не пов'язаної з навчально - виховним процесом. Таким чином, просить Суд визнати недійсним договір оренди №34/Д від 12.12.2012 р., укладений між Відділом освіти Києво - Святошинської районної державної адміністрації та Фізичною особою - підприємцем Фофановим Юрієм Сергійовичем та зобов'язати Фізичну особу - підприємця Фофанова Юрія Сергійовича звільнити та повернути передане в оренду згідно з договором оренди №34/Д від 12.12.2012 р. окреме індивідуально визначене майно - нежиле приміщення площею 187,70 кв.м. та вартістю 787 590 гривень, розташоване за адресою: с. Гатне, вул. Космонавтів, буд. 1 Гатнянській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів та балансоутримувачу Управлінню освіти, молоді та спорту Києво - Святошинської районної державної адміністрації.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/4247/15-г, залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Гатнянську загальноосвітню школу І - ІІІ ступенів, судове засідання призначено на 01.04.2015 р.

30.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

31.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 16.03.2015 року.

01.04.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача (прокуратури), представник відповідача-2, представник третьої особи.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 16.03.2015 року не виконав.

В судовому засіданні представник позивача (прокуратури) надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви.

Представник відповідача та представник третьої особи в судовому засіданні надали усні пояснення по суті спору, якими заперечили проти задоволення позовних вимог. Крім того, представник третьої особи подав письмові пояснення та документи для долучення до матеріалів справи.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача (прокуратуру) надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням Відзиву Управління освіти, молоді та спорту Києво - Святошинської районної державної адміністрації та письмових пояснень Гатнянської загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів;

2) Відповідача-2 надати Рішення 36 сесії Києва-Святошинської районної ради V скликання від 02.09.2010 року №369-36- V "Про порядок управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селища, міст Києво-Святошинського району Київської області" (з наступними змінами).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 року відкладено розгляд справи на 16.04.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача-1 в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

14.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-1 надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

16.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Прокуратури надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 01.04.2015 року.

16.04.2015 року судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.04.2015 р. призначено розгляд справи на 29.04.2015 р. з метою недопущення порушення процесуальних прав сторін на участь у судовому засіданні, повного та всебічного з'ясування обставин справи.

22.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-2 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

В судовому засіданні 29 квітня 2015 року Прокурор підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представники Відповідача - 1, Відповідача - 2 та Третьої особи - 3 проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, викладених у відзивах та письмових поясненнях на позовну заяву.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 29 квітня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про прокуратуру", на прокуратуру України покладено функції представництва інтересів держави в суді.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про прокуратуру", органи прокуратури України вживають заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про прокуратуру", визначено що при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функції представництва інтересів громадян та держави в судах.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

На підставі зазначених положень, Прокурор звернувся до суду в інтересах держави з позовом про визнання недійсним договору.

12.12.2012 року між Відділом освіти Києво - Святошинської районної державної адміністрації (Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Фофановим Юрієм Сергійовичем (Орендар) було укладено Договір оренди №34/Д, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежиле приміщення площею 187,70 кв.м., в приміщенні Гатнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, розміщене за адресою: с. Гатне, вул. Космонавтів, буд. 1, що находиться на балансі Відділу освіти Києво - Святошинської районної державної адміністрації, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою станом на 30 вересня 2012 року 787 590 гривень без ПДВ. Майно передається в оренду з метою розміщення під склад.

Згідно з п.2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання - передавання Майна.

Відповідно до п.10.1 Договору цей Договір укладено строком на 3 (три) роки, що діє з 12 грудня 2012 року до 12 грудня 2015 року включно.

12.12.2013 року Орендодавець передав, а Орендар прийняв майно, визначене згідно з Договором оренди від 12.12.2012 року за №34/Д та звітом з незалежної оцінки ринкової вартості нежитлових приміщень загальною площею 187,70 кв.м., що підтверджується Актом приймання - передачі майна, що перебуває у комунальній власності, знаходиться на балансі Відділу освіти Києво - Святошинської районної державної адміністрації і надається в користування, за договором оренди Фізичній особі - підприємцю Фофанову Ю.С.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Прокурор посилається на те, що вказаний договір оренди суперечить вимогам ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки частина приміщення передана Відповідачу - 1 для використання з метою розміщення складу, тобто використовується для підприємницької діяльності, не пов'язаної з навчально - виховним процесом. Таким чином, просить Суд визнати недійсним договір оренди №34/Д від 12.12.2012 р., укладений між Відділом освіти Києво - Святошинської районної державної адміністрації та Фізичною особою - підприємцем Фофановим Юрієм Сергійовичем та зобов'язати Фізичну особу - підприємця Фофанова Юрія Сергійовича звільнити та повернути передане в оренду згідно з договором оренди №34/Д від 12.12.2012 р. окреме індивідуально визначене майно - нежиле приміщення площею 187,70 кв.м. та вартістю 787 590 гривень, розташоване за адресою: с. Гатне, вул. Космонавтів, буд. 1 Гатнянській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів та балансоутримувачу Управлінню освіти, молоді та спорту Києво - Святошинської районної державної адміністрації.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Прокурора Києво - Святошинського району Київської області в інтересах держави підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом п.2.9 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписівст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Такої саме позиції дотримується Вищий господарський суд України і у п.18 Інформаційного листа №01-8/211 від 07.04.2008р. «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України», за змістом вимога про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття «заінтересована особа». Тому коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як встановлено Судом, 12.12.2012 року між Відділом освіти Києво - Святошинської районної державної адміністрації (Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Фофановим Юрієм Сергійовичем (Орендар) було укладено Договір оренди №34/Д, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежиле приміщення площею 187,70 кв.м., в приміщенні Гатнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, розміщене за адресою: с. Гатне, вул. Космонавтів, буд. 1, що находиться на балансі Відділу освіти Києво - Святошинської районної державної адміністрації, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою станом на 30 вересня 2012 року 787 590 гривень без ПДВ. Майно передається в оренду з метою розміщення під склад.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 760 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживча річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму.

Частина 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно ч. 5 ст. 283 Господарського кодексу України визначає, законом може бути встановлено перелік державних та комунальних підприємств, цілісні майнові комплекси яких не можуть бути об'єктом оренди.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції чинній на момент укладення Договору) не можуть бути об'єктами оренди, зокрема об'єкти державної власності, що мають загально державне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції чинній на момент укладення Договору) приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансується з державного бюджету.

Частиною ст. 18 Закону України "Про освіту" визначено, що навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Статтею 61 вказаного Закону встановлено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Відповідно до ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Крім того, постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 за №63 затверджені Державні санітарні правила і норми влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, які поширюються на загальноосвітні навчальні заклади I, I - II, I - III ступенів, спеціалізовані школи I, II, III ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, що проектуються, будуються, реконструюються та ті, що існують, незалежно від типу, форми власності і підпорядкування. Ці правила у п. 3.19 не дозволяють здачу в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям, іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом.

Навчально-виховний процес визначений у Положенні про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженому наказом Міністерства освіти і науки України від 01.08.2001 року за №563, як система організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальними, науковими, виховними планами (уроки, лекції, лабораторні заняття, час відпочинку між заняттями, навчальна практика, заняття з трудового, професійного навчання і професійної орієнтації, виробнича практика, робота у трудових об'єднаннях, науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, походи, екскурсії, спортивні змагання, перевезення чи переходи до місця проведення заходів тощо).

З огляду на вищевикладені положення чинного законодавства України, Суд приходить до висновку, що приміщення, яке передано в оренду за Договором оренди №34/Д від 12.12.2012 року, є приміщенням Гатнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, а тому може передаватись в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом.

Вказана правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 23.03.2015 року по справі №910/15368/14.

Як встановлено Судом, окреме індивідуально визначене майно передане в оренду за Договором оренди №34/Д від 12.12.2012 року з метою розміщення під склад (п.1.2 Договору), тобто жодним чином не пов»язаною з використанням вказаного приміщення у навчально - виховному процесі, як уроки, лекції, лабораторні заняття, час відпочинку між заняттями, навчальна практика, заняття з трудового, професійного навчання і професійної орієнтації, виробнича практика, робота у трудових об'єднаннях, науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, походи, екскурсії, спортивні змагання, перевезення чи переходи до місця проведення заходів тощо.

Судом розглянуті та відхилені доводи Відповідача - 1, Відповідача - 2 та Третьої особи щодо неможливості використання спірного приміщення для навчально - виховного процесу, оскільки Акт, складений комісією у складі заступника директора з навчально - виховної роботи Гатнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, представника Фізичної особи - підприємця Фофанова Юрія Сергійовича, головного менеджера, від 20.03.2015 року не є належним та допустимим доказом відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження вказаних доводів.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Договір оренди №34/д від 12.12.2012 року, укладений між Відділом освіти Києво - Святошинської районної державної адміністрації та Фізичною особою - підприємцем Фофановим Юрієм Сергійовичем суперечить вимогам ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, а тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, при зверненні до Суду з вказаним позовом Прокурор просив зобов'язати Фізичну особу - підприємця Фофанова Юрія Сергійовича звільнити та повернути передане в оренду згідно з договором оренди №34/Д від 12.12.2012 р. окреме індивідуально визначене майно - нежиле приміщення площею 187,70 кв.м. та вартістю 787 590 гривень, розташоване за адресою: с. Гатне, вул. Космонавтів, буд. 1 Гатнянській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів та балансоутримувачу Управлінню освіти, молоді та спорту Києво - Святошинської районної державної адміністрації.

Суд зазначає, що з моменту визнання недійсним Договору оренди №34/Д від 12.12.2012 р. Відповідач - 1 втрачає статус Орендаря і, оскільки інших доказів щодо підтвердження права користування спірним приміщенням не має, то вимога про зобов'язання звільнення та повернення орендованого майна підлягає також задоволенню.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Прокурора Києво - Святошинського району Київської області до Фізичної особи - підприємця Фофанова Юрія Сергійовича та Управління освіти, молоді та спорту Києво - Святошинської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернути приміщення вартістю 787 590 грн. 00 коп. в повному обсязі.

В силу вимог п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, органи прокуратури - при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді.

Згідно з п. 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача, за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідачів у рівних частках і стягуються в доход Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Прокурора Києво - Святошинського району Київської області - задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Договір оренди №34/Д від 12.12.2012 року, укладений між Відділом освіти Києво - Святошинської районної державної адміністрації (м. Київ, вул. Янтарна, 12) та Фізичною особою - підприємцем Фофановим Юрієм Сергійовичем (01135, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВЯЧЕСЛАВА ЧОРНОВОЛА, будинок 10, квартира 38, Ідентифікаційний номер ).

3. Зобов'язати Фізичну особу - підприємця Фофанова Юрія Сергійовича (01135, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВЯЧЕСЛАВА ЧОРНОВОЛА, будинок 10, квартира 38, Ідентифікаційний номер ) звільнити та повернути передане згідно з Договором оренди №34/Д від 12.12.2012 р. окреме індивідуально визначене майно - нежиле приміщення площею 187,70 кв.м., вартістю 787 590 гривень, розташоване за адресою: с. Гатне, вул. Космонавтів, буд. 1 у Гатнянській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, Управлінню освіти, молоді та спорту Києво - Святошинської районної державної адміністрації (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Боярка, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 57-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 02143703)

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Фофанова Юрія Сергійовича (01135, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВЯЧЕСЛАВА ЧОРНОВОЛА, будинок 10, квартира 38, Ідентифікаційний номер ) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору в доход Державного бюджету України.

5. Стягнути з Управління освіти, молоді та спорту Києво - Святошинської районної державної адміністрації (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Боярка, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 57-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 02143703) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору в доход Державного бюджету України.

6. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 05 травня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин