ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 травня 2015 р. Справа № 918/213/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В. розглянувши справу за позовом Приватне підприємство "Мрія-Плюс"

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "Рівнеміськбуд"

про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію в сумі 8 247 грн. 01 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" звернулося до господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Рівнеміськбуд" про стягнення заборгованості в сумі 8 247 грн. 01 коп., з яких 7 678 грн. 94 коп. - борг за спожиту активну електроенергію, 235 грн. 27 коп. - пеня, 38 грн. 67 коп. - 3% річних, 294 грн. 13 коп. - інфляційні втрати. В обґрунтування позову покликається на порушення відповідачем умов Договору №270019710 про постачання електричної енергії від 20.01.2013 р. в частині своєчасної оплати вартості спожитої електроенергії.

У судове засідання 12.05.2015 р. представник позивача не з'явився. Натомість подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю прибути до суду 12.05.2015 р. Клопотання про відкладення розгляду справи відхилене судом з огляду на таке. Тимчасова відсутність представника не може слугувати підставою для відкладення вирішення господарського спору, оскільки коло представників сторін в господарському судочинстві не обмежено нормами чинного законодавства; крім того, в справі відсутні докази, які б стверджували створення господарським судом перешкод щодо участі в справі інших представників позивача, приміром штатних працівників, керівника або адвоката тощо. Крім того, ухвалою суду від 05.05.2015 р. не було визнано явку сторін в судове засідання обов'язковою.

Одночасно, суд звертає увагу, що двомісячний строк розгляду даного спору закінчується 10 травня 2015 року. Згадана дата припадає на неробочий день (неділю).

Згідно ч.3 ст.51 ГПК України у випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

З огляду на наведене судове засідання було призначено на перший наступний робочий день - вівторок 12 травня 2015 р., який є останнім днем строку розгляду справи №918/213/15.

Отже, закінчення двомісячного строку також унеможливлює відкладення розгляду даної справи.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимог не заперечив. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (арк.с. 69, 75, 79).

Суд зазначає, що відповідачу було надано достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав та обов'язків. Відповідач не був позбавлений права направити докази по справі поштовим зв'язком.

Статтею 22 ГПК України встановлено права та обов'язки сторін в судовому процесі. Зокрема вказаною статтею передбачено, що сторони мають право брати участь в господарських засіданнях. Відповідно до норм вказаної статті сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Не забезпечивши явку свого представника в судове засідання відповідач не виявив бажання скористатися наданими йому вищевказаними нормами ГПК правами. Крім того, ухвалами суду не було визнано явку сторін в судове засідання обов'язковою.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та об'єктивно оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходив з такого.

Судом встановлено, що 20.01.2013 року між ПАТ "АЕС Рівнеобленерго" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю - фірма "Рівнеміськбуд" (Споживач) укладено договір №270019710 про постачання електричної енергії (арк.с. 9-23).

За умовами договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з сумарною приєднаною потужністю 850,0 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору (п.1 договору).

Згідно п.2.3.3 договору передбачено, що Споживач зобов'язаний здійснити оплату вартості електричної енергії згідно з умовами додатку №4 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

Пунктом 7.5 договору визначено, що на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатку №4 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків" оформлюються акт про використану електричну енергію; акт результатів замірів електричної потужності.

Відповідно до п. 8.1 договору оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється Споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки Постачальника в терміни визначені додатком №4 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

До договору між сторонами укладено 8 додатків, які є невід'ємною частиною договору.

Договір та додатки підписано уповноваженими представниками та скріплено відбитками печаток сторін.

Згідно п.2 додатку №4 покази засобів обліку, відповідно до Переліку об'єктів і точок комерційного обліку споживача, фіксуються споживачем 11 числа кожного місяця о 00:00 год. та вибірково контролюються (знімаються) Постачальником. Після зняття показів засобів обліку, Споживач оформляє звіт про використану електроенергію, який складається у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони та надає Постачальнику нарочним, не пізніше наступного робочого дня після зняття показів і одночасно отримує рахунок за фактично спожиту електроенергію.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу електроенергію відповідно до умов договору, проте відповідач - своєчасно та в повному обсязі не оплатив використану електроенергію.

У зв'язку із неналежним виконанням Відповідачем взятих на себе зобов'язань в частині оплат, утворилася заборгованість 7 678 грн. 94 коп. за спожиту активну електроенергію боргу.

Обсяги спожитої електроенергії підтверджуються наявними в матеріалах справи звітами Відповідача про використану електроенергію (арк.с. 57), рахунками виставленими позивачем відповідачу з додатками за жовтень-грудень 2014 року та січень 2015 року (арк.с. 24-56).

У пункті 4.2.1. Договору визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3.-2.3.4. цього Договору з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,05% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Покликаючись на вказаний пункт Договору та керуючись ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", з огляду на прострочення Споживачем оплати заборгованості за електроенергію, позивач нарахував відповідачу 235 грн. 27 коп. пені за період з 28.10.2014 р. по 05.03.2015 р. (розрахунок на арк.с. 60).

Керуючись ст.625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу 38 грн. 67 коп. - 3% річних та 294 грн. 13 коп. - інфляційних втрат (розрахунки на арк.с. 61-62).

Таким чином, заборгованість відповідача всього перед позивачем складає 8 247 грн. 01 коп., з яких 7 678 грн. 94 коп. - борг за спожиту активну електроенергію, 235 грн. 27 коп. - пеня, 38 грн. 67 коп. - 3% річних, 294 грн. 13 коп. - інфляційні втрати.

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України, від 16 січня 2003 року № 436-ІУ, статті 26 Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.1997 р. № 575/97 ВР, пункту 10.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 р. N 28 (далі - ПКЕЕ), споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема, оплачувати обсяги електричної енергії відповідно до умов договору.

Згідно ст.714 Цивільного кодексу України, від 16 січня 2003 року № 435-ІУ, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 11 ЦК встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 173 ГК, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ст. 193 ГК суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.1 Правил користування електричною енергію, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. №28 договором про постачання електричної енергії є домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України.

Пунктами 8.1 та 10.2 правил передбачено, що постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право: 1) на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України; 2) на всі види забезпечення виконання зобов'язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України; 3) на відшкодування у передбаченому законодавством України порядку несплаченої споживачем частини вартості електричної енергії, що постачається йому на рівні екологічної броні електропостачання. Споживач електричної енергії зобов'язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доказів сплати боргу відповідач суду не подав.

В силу статей 43, 47, 33, 38 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Оскільки доказів належної до оплати вартості спожитої електроенергії відповідачем суду не надано, а наявність заборгованості не заперечена та підтверджується матеріалами справи, позовні вимоги про стягнення 8 247 грн. 01 коп., з яких 7 678 грн. 94 коп. - борг за спожиту активну електроенергію, 235 грн. 27 коп. - пеня, 38 грн. 67 коп. - 3% річних, 294 грн. 13 коп. - інфляційні втрати, підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч. 5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Рівнеміськбуд" (33000, м.Рівне, вул.Дубенська, БОС 13 кв.6, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, м.Рівне, вул.Князя Володимира, 71, ) заборгованість за спожиту активну електроенергію в сумі 7 678 грн. 94 коп. на р/р № 9704 у ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 333368, .

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Рівнеміськбуд" (33000, м.Рівне, вул.Дубенська, БОС 13 кв.6, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, м.Рівне, вул.Князя Володимира, 71, ) - 235 грн. 27 коп. - пені, 38 грн. 67 коп. - 3% річних, 294 грн. 13 коп. - інфляційних втрат, судового збору за подання позову в розмірі 1 827 грн. 00 коп. на р/р № 6002 в ПАТ "Альфа-Банк", МФО 300346, .

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "12" травня 2015 року

Суддя Бережнюк В.В.