П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ
Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Барбари В.П.,

суддів: Берднік І.С., Гуля В.С., Ємця А.А., Жайворонок Т.Є.,

Колесника П.І., Потильчака О.І., Шицького І.Б., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву комунального підприємства «Макіївтепломережа» (далі - КП «Макіївтепломережа») про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 13 січня 2014 року у справі № 20/88 за позовом дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України») до КП «Макіївтепломережа» про стягнення суми, за скаргою ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про визнання неправомірними дій Гірницького відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області (далі - відділ ДВС),

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року до Верховного Суду України звернулося КП «Макіївтепломережа» із заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 13 січня 2014 року у справі № 20/88 із підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в якій просило скасувати постанову суду касаційної інстанції.

Підставою для перегляду постанови КП «Макіївтепломережа» вважає неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень пункту 6 Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2011 року № 894 (далі - Порядок), внаслідок чого, на думку заявника, було ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

В обґрунтування заяви КП «Макіївтепломережа» надано копію постанови Вищого господарського суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 20/97, в якій суд касаційної інстанції, на думку заявника, по-іншому, ніж у справі № 20/88, застосував зазначені норми матеріального права при вирішенні спору у подібних правовідносинах.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», перевіривши наведені заявником обставини, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вищий господарський суд України постановою від 13 січня 2014 року у справі № 20/88, скасовуючи постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2013 року та ухвалу господарського суду Донецької області від 1 жовтня 2013 року про відмову у задоволенні скарги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» на дії відділу ДВС та ухвалюючи нове рішення про задоволення скарги, виходив із того, що відділом ДВС неправомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 29 листопада 2011 року у справі № 20/88 у зв'язку з недотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» та Порядку щодо списання заборгованості за спожитий природний газ. При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що затвердження протоколу про списання заборгованості комісією КП «Макіївтепломережа» не є підставою для списання заборгованості та закінчення виконавчого провадження, оскільки для такого списання необхідно визначення обсягу заборгованості та її затвердження комісіями, утвореними, як боржником, так і кредитором.

Крім того, сторони повинні були протягом 30 днів після закінчення строку дії Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» провести звіряння розрахунків і підписати відповідні акти, в яких фіксується сума заборгованості, що обліковується в їх бухгалтерському обліку після списання заборгованості.

За правилами пункту 1 частини першої статті 11116 ГПК України заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка встановлення правильності яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Допускаючи до провадження Верховного Суду України справу № 20/88, Вищий господарський суд України, розглянувши доводи КП «Макіївтепломережа», дійшов висновку про наявність факту неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень пункту 6 Порядку, внаслідок чого було ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки обставини справи, що розглядається, відрізняються від обставин справи, на рішення у якій посилається заявник, обґрунтовуючи наявність підстав для перегляду Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 13 січня 2014 року.

Так, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні скарги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» на дії відділу ДВС у справі № 20/97, суд касаційної інстанції на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи дійшов висновку про фактичне виконання в повному обсязі рішення суду, а відтак - і про законність та правомірність дій відділу ДВС щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, наведене не дає можливості дійти висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 11126 ГПК України Верховний Суд України відмовляє в задоволенні заяви, якщо обставини, що стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

Оскільки обставини, встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справі, копію рішення у якій надано заявником, то у задоволенні заяви КП «Макіївтепломережа» слід відмовити.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» і керуючись статтями 11116 , 11123 , 11124 , 11126 Господарського процесуального кодексу України (у редакції до 28 березня 2015 року), Судова палата у господарських справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні заяви комунального підприємства «Макіївтепломережа» відмовити.

Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 2 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий В.П. Барбара

Судді:І.С. Берднік

В.С. Гуль

А.А. Ємець

Т.Є. Жайворонок

П.І. Колесник

О.І. Потильчак

І.Б. Шицький