ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р.Справа № 915/1839/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.

суддів Савицького Я.Ф., Журавльова О.О.,

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився, повідомлений належним чином;

від відповідача: ОСОБА_1, за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Миколаївської області від 24.12.2014 року

по справі № 915/1839/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-Логістик"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 9923,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-Логістик" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 9923,79 грн., з яких 4560 грн. за поставлений товар, 5000 грн. вартості не повернутої зворотної тари, 295,58 грн. пені, 68,21 грн. 3% річних за договором №708 від 26.01.2011 року.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 24 грудня 2014 року по справі № 915/1839/14 (суддя Фролов В.Д.) позов задоволено.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-Логістик" грошові кошти в сумі 9923 грн. 79 коп., з яких 4560 грн. 00 коп. - вартість поставленого товару, 5000 грн. 00 коп. - вартість тари, 295 грн. 58 коп. - пеня та 68 грн. 21 коп.-3% річних, а також судові витрати по справі в сумі 1827 грн. 00 коп.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не доведено відсутності заборгованості та не спростовано доводів позивача.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що по-перше не отримував, ані позовної заяви, ані доданих до неї документів, а у задоволенні заяви про перенесення розгляду справи для підготовки до справи судом безпідставно відмовлено.

По-друге, апелянт зазначає, що не отримував претензію щодо оплати товару та повернення тари, а докази отримання товару взагалі відсутні в матеріалах справи, оскільки підпис на накладній від 28.12.2012 року №СРЦ-037358 не його та не містить печатки ОСОБА_2

Також скаржник вважає необґрунтованою вимогу про повернення тари, оскільки факт її отримання та зберігання відповідачем не доведений. Разом з тим, апелянт зауважує, що тара була їм повернена і у позивача є документи, що підтверджують повернення тари.

В судовому засіданні представником апелянта заявлялось клопотання про зупинення провадження у справі до завершення розслідування Голосіївським районним управлінням ГУ МВС України у м.Києві кримінального провадження щодо підроблення підпису ФОП ОСОБА_2 на товарно-транспортній накладній.

Також представником скаржником заявлено усне клопотання про проведення судової експертизи щодо встановлення факту підроблення підпису на спірній ТТН, яке не оформлене належним чином відповідно до вимог процесуального законодавства.

Судова колегія відхиляє зазначені клопотання про зупинення провадження та проведення експертизи у зв'язку з тим, що на підставі наявних в матеріалах справи документів можливо вирішити спір по суті, при цьому, такі клопотання не заявлялись в суді першої інстанції, хоча представник відповідача був обізнаний про проведення судового засідання, про що свідчить заява про перенесення судового засідання від 22.12.2014 року (а.с.33)

Разом з тим, судова колегія наголошує, що у разі наявності вироку суду про факт підробки підпису відповідача на спірній накладній відповідач не позбавлений права звернутись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи.

В судові засідання не з'являвся представник позивача, хоча був належним чином повідомлений про час, дата та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 з останніми змінами від 17.10.12 року особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За таких обставин, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення позивача по дату, час та місце судових засідань. Причини неявки повноважного представника позивача суду не відомі.

Судом також враховано, що явка представника позивача не визнавалась судом обов'язковою.

Отже, враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги відповідача за відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛГА-Логістик" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 26 січня 2011 року укладено Договір № 708 поставки продукції (далі-Договір).

Згідно п.1.1 Договору Позивач продає та поставляє, а Відповідач купує та оплачує на умовах та у порядку визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаних в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від Позивача до Відповідача та є невід'ємними частинами цього Договору.

Пунктами 3.2, 3.3 Договору передбачено, що загальна сума цього Договору відповідає загальній сумі всіх накладних, на підставі яких здійснюється постачання товару, відповідно до умов цього Договору.

Відповідач зобов'язаний оплачувати кожну партію переданого Позивачем товару, протягом семи календарних днів з моменту передачі такої партії товару.

На виконання умов Договору Позивачем було поставлено Відповідачу товар, що підтверджується наявною в матеріалах справи товаротранспортною накладною (ТТН) №СРЦ-037358 від 28 грудня 2012 року.

Проте, Відповідачем у встановлений Договором строк не сплачено грошові кошти за поставлений товар, що спричинило виникнення заборгованості Відповідача перед Позивачем за поставлений товар становить 4560 грн. 00 коп.

Відповідно до п.4.5 Договору вся тара багаторазового використання підлягає поверненню в узгоджений Сторонами строк. В разі неповернення тари Позивача, Відповідач сплачує загальну вартість тари з ПДВ.

Як вбачається з ТТН №СРЦ-037358 від 28.12.2012 р. вартість зворотної тари становить 5000 грн.

Позивач звернувся до Відповідача з письмовою вимогою від 02.06.2014 р. щодо оплати вартості поставленого товару та повернення тари, доказів надання відповіді відповідачем до суду не надано, отже вказана претензія залишена без задоволення, а борг у сумі 9560 грн. 00 коп. не сплачено, що і стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Аналогічні положення містяться в ч. 1, ч. 7 ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія встановила, що матеріалами справи підтверджується належним чином поставка позивачем відповідачу товару на суму 4560 грн., а також надання тари, а саме кег Leff 30 л на суму 1800 грн., кег Хугарден 20 л на суму 3200 грн., на загальну суму 5000 грн., що відображено в товарно-транспортній накладній №СРЦ-037358 від 28.12.2012 р. (а.с.26).

Разом з тим, відповідачем не надано ані в суді першої інстанції, ані при апеляційному перегляді, доказів погашення основної заборгованості, а також доказів повернення тари.

Посилання апелянта на те, що ним направлено тару позивачу 10.04.2012 року, разом з актом прийому-передачі обладнання, не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а враховуючи те, що позивач заперечує отримання ним тари, судова колегія не приймає такі доводи до уваги як необґрунтовані.

Крім того, судова колегія зауважує, що поставка товару відбулась 28.12.2012 року, а акт приймання-передачі обладнання, на який посилається відповідач, датований 10.04.2012 року, тобто раніше фактичної поставки товару разом з тарою відповідачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, зважаючи положення п.3.3 договору щодо оплати отриманого товару протягом 7 днів, а також п.4.5 щодо повернення тари багаторазового використання в узгоджуваний сторонами строк, оскільки позивач направляв на адресу відповідача вимогу щодо повернення тари в строк до 15.07.2014 року, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог в повному обсязі.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.99, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 24.12.2014 року по справі № 915/1839/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до ВГСУ.

Повний текст постанови підписаний 18.05.2015 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя О.О. Журавльов

Суддя Я.Ф. Савицький