ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.15р. Справа № 904/1457/15
За позовом Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" в особі Павлоградського механічного заводу Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова", м. Павлоград Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС", м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 348 011 грн. 30 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

прокурор: Гаврищук Я.І., посв. № 031023 від 22.12.14р.;

від позивача: Кривсун І.М., дов. № 157/1176 від 24.12.14р.;

від відповідача: Чопик В.П., керівник.

СУТЬ СПОРУ:

Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" в особі Павлоградського механічного заводу Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова", в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 15.04.15р. № 129вих-15, просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" заборгованість в розмірі 1 348 011 грн. 30 коп., з яких: 1 059 832 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 130 183 грн. 77 коп. - пеня, 14 592 грн. 94 коп. - 3% річних, 143 402 грн. 58 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору поставки № 56-08-МДС від 18.02.2008р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, у відзиві на позов та у доповненні до відзиву підтвердив наявність заборгованості перед позивачем у розмірі вартості поставленого та неоплаченого товару в сумі 1 059 832 грн. 01 коп. Проти стягнення нарахованих прокурором пені, 3% річних та інфляційних втрат заперечував із посиланням на п. 10.7 Договору, яким сторони визначили, що вказані у цьому Договорі санкції належать до сплати в плині 3-х банківських днів з моменту отримання стороною відповідної вимоги. Оскільки до подання даного позову до суду позивач не звертався до відповідача із вимогою про сплату санкцій, вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалися перерви з 31.03.2015р. по 23.04.2015р., з 23.04.2015р. по 12.05.2015р.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, господарський суд,

встановив:

18.02.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" (покупець) та Державним підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" в особі Павлоградського механічного заводу Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" (постачальник) укладений договір поставки № 56-08-МДС (надалі - Договір), у відповідності до умов якого, постачальник зобов'язується поставляти і передавати у зумовлені строки у власність покупця певну продукцію, що надалі іменується товар, а покупець зобов'язується приймати вказаний товар та оплачувати за нього встановлену грошову суму на умовах і в порядку, визначених цим Договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 9.1 Договору, в редакції Додаткової угоди № 8 від 25.11.2013р., цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення їх печатками у день, що вказаний на початку Договору, і діє до 31.12.2014р. Закінчення терміну дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

За умовами п. п. 1.2, 1.3 Договору постачальник здійснює поставку товару по даному Договору окремими партіями; загальна кількість товару, його найменування, одиниця вимірювання, ціна за одиницю, загальна ціна та строки поставки конкретної партії товару, що підлягає поставці по даному Договору, визначаються Специфікаціями, оформленими у вигляді додатків до даного Договору, що є невід'ємними його частинами та основою для проведення взаємних розрахунків.

Згідно п. 3.1 Договору поставка товару здійснюється на умовах „Франко-перевізник" (FCA), місцем поставки товару є склад постачальника, що знаходиться за адресою: Україна, м. Павлоград, вул.. Тельмана, 10, у відповідності з „Інкотермс-2000".

Датою поставки партії товару вважається дата отримання її покупцем. Покупець повинен видати постачальнику довіреність на отримання партії товару. Отримання партії товару підтверджується видатковою накладною на неї, яка підписується повноважними представниками сторін (п.п. 3.2, 3.3 Договору).

За умовами п. 6.1 Договору розрахунок за товар покупець здійснює у грошовій формі в національній валюті. Покупець може надати постачальнику передплату, розмір та строк перерахування якої вказується у відповідній Специфікації. Для перерахування передоплати постачальник повинен надати покупцю рахунок (п. 6.2 Договору).

Згідно п. 6.3 Договору повний розрахунок за поставлену партію товару покупець здійснює протягом 5 банківських днів з моменту її поставки.

У п. п. 6.4, 6.5, 6.6 Договору сторони узгодили порядок оплати - банківський переказ, вид розрахунків - безготівковий, форма розрахунків - платіжне доручення.

На виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу товар належної якості та в узгодженій кількості, згідно укладених сторонами специфікацій № 83 від 31.10.13р., № 84 від 05.11.13р., № 85 від 05.02.14р., на загальну суму 1 668 744 грн. 00 коп., який був прийнятий відповідачем, що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними, які наявні в матеріалах справи (т.1, а.с. 148, т. 2 а.с. 1,10, 13, 24, 32, 39).

Відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань поставлений позивачем товар оплатив частково на суму 608 911 грн. 99 коп., у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість в сумі 1 059 832 грн. 01 коп.

За умовами п. 10.4 Договору за порушення терміну кінцевого розрахунку за даним Договором покупець сплачує постачальнику пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної податкової облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Якщо в цей період облікова ставка НБУ змінювалася, розмір пені обчислюється пропорційно цим змінам.

Згідно розрахунку позивача загальна сума нарахованої пені за період з 10.08.14р. по 09.02.15р. складає 130 183 грн. 77 коп. по кожній накладній окремо.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 14 592 грн. 94 коп. за період з 10.08.14р. по 09.02.15р. та інфляційні втрати в сумі 143 402 грн. 58 коп. за період з серпня 2014р. по січень 2015р.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із листом-вимогою № 28юр від 01.04.14р. про сплату дебіторської заборгованості, яка станом на 01.04.14р. складала суму 1 182 960 грн. 01 коп. та нарахованих позивачем пені, 3% річних, яка залишена відповідачем без задоволення (т. 1, а.с. 28).

В подальшому, згідно листів відповідача від 11.07.14р. № 1742, від 01.09.14р. № 2050, останній підтверджував наявність заборгованості перед позивачем та зазначав, що зобов'язується поступово сплачувати борг частинами, але взяті на себе зобов'язання у повному обсязі не виконав (т. 1, а.с. 25, 26).

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Заборгованість відповідача підтверджується: Договором з додатками та додатковими угодами, копіями видаткових та товарно-транспортних накладних, копіями сертифікатів якості, довіреностей на отримання товару, рахунків-фактур та платіжних доручень про сплату вартості товару, двостороннім актом звірки взаєморозрахунків від 10.03.2015р. № 59, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунок нарахованих прокурором 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що прокурором невірно визначені дати виникнення боргу у відповідача за спірними поставками, відповідно до умов п. 6.3 Договору. Але, з урахуванням меж визначеного прокурором періоду часу, протягом якого, на думку прокурора, мало місце невиконання зобов'язання відповідачем, судом встановлено, що розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 130 183 грн. 77 коп. за період з 10.08.14р. по 09.02.15р., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Пунктом 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14 визначено, що за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Оскільки при проведенні розрахунку пені прокурором не враховані вищевказані приписи чинного законодавства, згідно перерахунку, здійсненого господарським судом, з урахуванням меж визначеного прокурором періоду часу, протягом якого, на думку останнього, мало місце невиконання зобов'язання, до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальному розмірі 25 606 грн. 51 коп., а саме:

- за спірними поставками від 13.12.13р. та 23.12.13р. (строк оплати товару є таким, що настав 19.12.13р. та 31.12.13р. відповідно) пеня не нараховується через порушення норм ч. 6 ст. 232 ГК України;

- за поставкою від 13.02.14р. (строк оплати товару є таким, що настав 19.02.14р.) в сумі 1 545 грн. 37 коп. за період з 10.08.14р. по 19.08.14р.;

- за поставкою від 17.02.14р. (строк оплати товару є таким, що настав 25.02.14р.) в сумі 2 472 грн. 59 коп. за період з 10.08.14р. по 25.08.14р.;

- за поставкою від 20.02.14р. (строк оплати товару є таким, що настав 26.02.14р.) в сумі 1 462 грн. 75 коп. за період з 10.08.14р. по 26.08.14р.;

- за поставкою від 08.04.14р. (строк оплати товару є таким, що настав 15.04.14р.) в сумі 15 637 грн. 75 коп. за період з 10.08.14р. по 13.10.14р.;

- за поставкою від 06.10.14р. (строк оплати товару є таким, що настав 14.10.14р.) в сумі 4 488 грн. 05 коп. за період з 27.12.14р. по 09.02.15р.

В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені Договором майново-господарські зобов'язання перед позивачем з оплати поставленого на його замовлення товару, чим порушив умови укладеного із позивачем Договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 1 059 832 грн. 01 коп. основного боргу, 25 606 грн. 51 коп. пені, 14 592 грн. 94 коп. 3% річних, 143 402 грн. 58 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Заперечення відповідача судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи. Так, посилання відповідач на умови п. 10.7 Договору судом до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах справи наявна вимога позивача про сплату заборгованості станом на 01.04.14р. та нарахованої на суму боргу, що існувала на час звернення із вимогою, пені й 3% річних (т. 1, а.с. 28).

Судові витрати у справі покладаються на відповідача, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" (49017, м. Дніпропетровськ, вул. Повітрянофлотська, б. 2а, ) на користь Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" в особі Павлоградського механічного заводу Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" (51412, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул.. Тельмана, б. 10, ) 1 059 832 грн. 01 коп. (один мільйон п'ятдесят дев'ять вісімсот тридцять дві грн. 01 коп.) основного боргу, 25 606 грн. 51 коп. (двадцять п'ять тисяч шістсот шість грн. 51 коп.) пені, 14 592 грн. 94 коп. (чотирнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто дві грн. 94 коп.) 3% річних, 143 402 грн. 58 коп. (сто сорок три тисячі чотириста дві грн. 58 коп.) інфляційних втрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" (49017, м. Дніпропетровськ, вул. Повітрянофлотська, б. 2а, ) в доход Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська (49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, р/р 3005 у відділенні банку ГУДКУ у Дніпропетровській області, , МФО 805012) 24 868 грн. 68 коп. (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім грн. 68 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь
Повне рішення складено -15.05.15р.