РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015Справа №910/8598/15-г
Господарський суд міста Києва у складі судді Карабань Я.А., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорспіріт»

до Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит»

про зобов'язання вчинити дії

За участю представників сторін:

від позивача: Петрик С.А. (дов. б/н від 18.02.2015 р.)

від відповідача: не зявився

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорспіріт» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі відповідач) про перерахування грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.07.2013 року між сторонами укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 33868, відповідно до якого відповідач відкрив позивачу рахунок у національній валюті.

Протягом січня-лютого 2015 року відповідачем в порушення умов зазначеного договору не проведено платіжні вимоги позивача на загальну суму 155 417,52 грн. Спроби позивача отримати обґрунтовані пояснення відповідача (лист № 52 від 16.02.2015 р. з відміткою про отримання відповідачем та долучений до матеріалів справи) щодо невиконання наданих позивачем платіжних доручень, залишились без відповіді.

Крім того, позивачем зазначено, що бездіяльність відповідача завдає позивачу значної шкоди, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості користуватись належними йому коштами, що знаходяться на рахунку у відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2015 року порушено провадження у справі № 910/8598/15-г та призначено її до розгляду на 27.04.2015 року.

За наслідками судового засідання 27.04.2015 року судом відкладено розгляд справи на 13.05.2015 року у зв'язку із неявкою відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача не з'явився у судове засідання 13.05.2015 р., не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень не подав; відзив на позовну заяву також не надіслав.

суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

16.07.2013 року між позивачем та відповідачем укладений договір № 33868 на розрахунково-касове обслуговування, відповідно до умов якого відповідач (далі за текстом договору Банк) відкрив позивачу (далі за текстом договору Клієнт) поточний рахунок у національній валюті № 3701 та зобов'язався здійснювати їх розрахунково-касове обслуговування, а позивач зобов'язався оплачувати послуги відповідача згідно тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 2.1 договору, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Списання банком грошових коштів з рахунку здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 2.2).

Відповідно до п. 3.1.1 договору, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку, гарантуючи при цьому право клієнта безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк має право визначати і контролювати напрями використання клієнтом грошових коштів на рахунку і встановлювати інші обмеження його права у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 3.1.3).

Клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунку, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України (п. 3.2.1).

Банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунку та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Надання інших послуг, що безпосередньо не відносяться до розрахунково-касового обслуговування (кредитування, операції з цінними паперами, факторинг, лізинг та інші операції), здійснюється на підставі окремих договорів, укладених між банком та клієнтом (п. 3.3.2); здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунку у визначений внутрішніми документами банку час крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів (п. 3.3.3); забезпечувати своєчасне зарахування грошових коштів на рахунок (п. 3.3.4).

Відповідно до п. 8.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом невизначеного строку.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором банківського рахунку, який підпадає під правове регулювання норм статей 1066-1076 Цивільного кодексу України.

Також, сторони додатковою угодою № 1/175537-980 від 16.07.2013 року до договору узгодили порядок та умови обслуговування позивача з використанням системи дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк", згідно з якими банк зобов'язався здійснювати розрахункові операції за дорученнями позивача, оформленими в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Стаття 1074 Цивільного кодексу України встановлює, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Так, відповідно до п. 5.2. угоди банк зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків клієнта протягом операційного дня, але не пізніше 17-00 год., крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів.

Таким чином, з огляду на вказані вище положення договору та чинного законодавства, банк зобов'язаний виконувати розрахункові документи позивача не пізніше наступного операційного дня після їх отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом січня-лютого 2015 року позивачем було ініційовано ряд платіжних доручень у національній валюті через рахунок позивача у банку з використанням системи електронних платежів "Клієнт-Банк" на користь своїх контрагентів, що, зокрема, підтверджується, поданими Банку платіжними дорученнями № 1104 від 30.01.2015 року на суму 7 755,94 грн., № 1129 від 09.02.2015 року на суму 52 642,69 грн., № 1131 від 16.02.2015 року на суму 95 018,89 грн., всього на загальну суму 155 417,52 грн.

Згідно з вимогами чинного законодавства та умовами договору, Банк був зобов'язаний виконати надані позивачем впродовж січня-лютого 2015 року розрахункові документи не пізніше наступного операційного дня після їх надходження.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, відповідач не виконав платіжне доручення позивача у встановлений строк.

Відповідно до п. 22.7 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Відповідно до частини першої пункту 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, з наступними змінами та доповненнями, розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Згідно з п. 2.15 зазначеної Інструкції, порядок повернення банком своїм клієнтам оформлених ними розрахункових документів та супровідних документів визначається в договорах банківського рахунку клієнтів. Банк, повертаючи розрахунковий документ у день його надходження, має зробити на його зворотному боці напис про причину повернення документа без виконання (з обов'язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку України, який порушено) та зазначити дату його повернення (це засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку).

Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу про повернення банком розрахункових документів позивача, поданих з використанням системи "Клієнт-Банк", із зазначенням причин повернення, як того вимагає чинне законодавство.

Лист позивача № 52 від 16.02.2015 р. з відмітками про отримання банком 16.02.2015 вх. № 63/1206 р., до відповідача з проханням надати пояснення щодо непроведення платіжних доручень № 1104 від 30.01.2015 року на суму 7 755,94 грн., № 1129 від 09.02.2015 року на суму 52 642,69 грн., № 1131 від 16.02.2015 року на суму 95 018,89 грн., були фактично проігноровані банком.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, перерахування коштів за наданими позивачем впродовж січня-лютого 2015 року платіжними дорученнями не здійснив та мотивованої відмови, із зазначенням підстав невиконання перерахування, не надав.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частина 1 ст. 1075 Цивільного кодексу України передбачає можливість розірвання договору банківського рахунка на вимогу клієнта у будь-який час.

Укладаючи договір, позивач правомірно розраховував на належне виконання банком своїх зобов'язань за договором, у тому числі щодо своєчасного та повного виконання платіжних доручень позивача.

Станом на день розгляду справи в суді, відповідачем не надано суду доказів перерахування коштів згідно зазначених вище платіжних доручень.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що безпідставне невиконання банком розрахункових документів є неналежним розрахунково-касовим обслуговуванням позивача та є істотним порушенням договору.

Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, права та законні інтереси суб'єктів господарювання та споживачів захищаються, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, позовні вимоги не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахування грошових коштів нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Одночасно, розглянувши заяву про забезпечення позову в порядку ст.ст. 66-67 ГПК України, суд не вбачає підстав для її задоволення.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60; ) здійснити:

- переказ коштів у сумі 95 018,89 грн. (дев'яносто п'ять тисяч вісімнадцять грн. 89 коп) з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Колорспіріт" () № 3701 в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Колорспіріт" () № 6622, відкритий в СФ ПАТ КБ «Приват Банк», МФО 380269;

- переказ коштів у сумі 7 755,94 грн. (сім тисяч сімсот п'ятдесят п'ять грн. 94 коп) з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Колорспіріт" () № 3701 в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на банківський рахунок № 0006 в ГУДКСУ у м. Києві, МФО 820019, одержувач УДКСУ в Оболонському районі ГУДКСУ у м. Києві - ПДРФО за січень 2014 року;

- переказ коштів у сумі 52 642,69 грн. (п'ятдесят дві тисячі шістсот сорок дві грн. 69 коп.) з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Колорспіріт" () № 3701 в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на банківський рахунок № 4 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, попередня оплата за оренду приміщень за лютий 2015 року)

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колорспіріт" (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки,б,21, оф. 202, ) 3 108,35 грн. (три тисячі сто вісім грн. 35 коп.) - судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 15.05.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Карабань Я.А.