РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2015Справа №910/7148/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тофі»

про стягнення 1 300, 00 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Бойко А.В.

від відповідача: не з'явились

від третьої особи: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 1 300, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані виплатою Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, у зв'язку з чим у останнього вникло право регресної вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД», яке відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» за договором фактирингу від 01.07.2013 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/7148/15-г , залучено до участі у розгляді даної справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тофі» та призначено справу № 910/7148/15-г до розгляду у судовому засіданні на 20.04.2015 р. за участю представників сторін та третьої особи, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд даної справи переносився в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, в тому числі за клопотанням відповідача.

05.05.2015 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника та відсутністю копії позовної заяви.

Крім того, у своєму клопотанні відповідач заперечив проти заявленої у позові суми.

У даному судому засіданні представник позивача підтримав позов.

Представники відповідача та третьої особи на виклик суду не з'явились.

Розглянувши у даному судовому засіданні клопотання відповідача, суд відмовив у його задоволенні з тих підстав, що за приписами ст. 28 Господарського процесуального кодексу України юридична особа не обмежена колом осіб, що можуть представляти її інтереси в суді.

Крім того, в матеріалах справи містяться докази направлення копії позовної заяви на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» та ухвалу про порушення провадження у даній справі відповідачем отримано 01.04.2015 р. та, відповідно, було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи і надання письмових обґрунтованих заперечень.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 05.05.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, заслухавши пояснення представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/4286821, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тофі» застраховано цивільно-правову відповідальність третьої особи за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу - автомобіля «Шкода», державний номер АА3779КО.

Термін дії полісу встановлено з 04.05.2011 р. до 03.05.2012 р.

04.02.2012 р. по вул. Богдана Хмельницького, 2 у місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода», державний номер АА3779КО під керуванням Цабак Р.М. та автомобіля «Мітсубіші Лансер», державний номер АА6793 НК, яким керував Константінов В.О.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Шкода», державний номер АА3779КО перебував в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД», що підтверджується актом приймання-передачі від 15.09.2011 р., а водій автомобіля Цабак Р.М. працював на посаді водія у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» відповідно до наказу про прийняття на роботу № 11/к від 26.01.2012 р.

У відповідності до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16.03.2012 р. Цабак Р.М. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до відповідальності у вигляді стягнення штрафу.

Також з матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Мітсубіші Лансер», державний номер АА6793 НК.

Відповідно до страхового акту № 1311251-1 від 18.06.2012 р. належна до виплати сума страхового відшкодування власнику автомобіля «Мітсубіші Лансер», державний номер АА6793 НК склала 1 300, 00 грн.

Платіжним дорученням № 3378 від 09.07.2012 р. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 1 300, 00 грн.

01.07.2013 р. між Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» укладено договір про надання фінансових послуг фактирингу № 01/01-07 2013Р, відповідно до якого останнє передало позивачу права вимоги за грошовими зобов'язаннями, що перейшли до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» як страховика, який виплатив страхове відшкодування (регресні вимоги).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» зазначає, що оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» не повідомило Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» про настання страхового випадку за участю автомобіля «Шкода», державний номер АА3779КО, останнє після виплати страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Мітсубіші Лансер», державний номер АА6793 набуло право зворотної вимоги до користувача автомобіля «Шкода», державний номер АА3779КО.

В той же час, право грошових вимог за регресними випалами Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» за договором про надання фінансових послуг фактирингу № 01/01-07 2013Р.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За змістом ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Нормативно обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на положення ст.ст. 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, у відповідності до ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, в тому числі, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Нормами статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Тож, виходячи з аналізу змісту вищенаведених норм, страхувальник зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику відомості про ДТП.

Зазначені висновки містяться також у постановах Вищого господарського суду України, прийнятих за результатами здійснення касаційного перегляду судових рішень господарських судів у справах зі спорів, пов'язаних зі стягненням страхового відшкодування в порядку регресу - від 26.12.2012 р. у справі № 5011-22/10427-2012, від 22.04.2013 р. у справі № 5011-12/15483-2012, від 28.06.2013 р. у справі № 910/2041/13.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Згідно з ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі ст. 1079 Цивільного кодексу України предметом сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідно до свідоцтва ФК № 296 від 07.07.2011 р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» зареєстровано як фінансову установу з правом надання послуг факторингу.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

В той же час, відповідачем, який був належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання та про його процесуальні права і обов'язки, визначені Господарським процесуальним кодексом України, не доведено суду виконання обов'язків, покладених ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та повідомлення Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» про настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу.

Тож, виходячи із вищенаведеного, приймаючи до уваги заявлені позивачем вимоги та наведені ним обґрунтування, з огляду на те що матеріалами справи підтверджується виплата Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» страхового відшкодування, враховуючи, що останнім передано належне йому прав регресної вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал», суд дійшов висновку що доводи позивача є обґрунтованими, а відтак - підлягають задоволенню судом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, 5-б, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 11/106 оф. 3, ) сплачене страхове відшкодування у розмірі 1 300, 00 (одна тисяча триста грн. 00 коп.) та 1 827, 00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 12.05.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.