ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2015 року Справа №Б26/15/29/22/04

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. доповідача,

суддів: Науменка І.М. , Паруснікова Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Малику С.О.

Представники сторін у про банкрутство в судове засідання не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області на ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2015 року (про відхилення грошових вимог на суму 54 100,41 грн.) у справі № Б26/15/29/22/04

за заявою Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області

до боржника державного підприємства "Магніт", м. Дніпродзержинськ

про визнання грошових вимог, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2015 року у даній справі (суддя Камша Н.М.) відхилені грошові вимоги Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області на суму 54 100,41 грн., у звязку з тим, що вимоги Податкової інспекції не мають характеру поточних в розумінні статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки заявлені після введення ліквідаційної процедури, під час якої не виникає будь-яких нових зобовязань, що можуть бути заявлені в порядку частини 1 статті 38 Закону.

Не погодившись з ухвалою господарського суду, Дніпродзержинська ОДПІ (далі - Податкова інспекція) звернулася до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу і припинити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог Податкова інспекція посилається на неповноту та недоведеність висновків суду першої інстанції, а саме, ухвалою господарського суду від 21.10.2014 року у цій справі визнані її кредиторські вимоги в сумі 479 287,00 грн. Фактично кредиторські вимоги станом на 06.01.2015 року складали 533 388,22 грн. У звязку з нарахуванням земельного податку згідно декларації № від 19.02.2014 року та податку на додану вартість, згідно декларації № від 19.12.2014 року, кредиторські вимоги збільшились на суму 54 100,41 грн.

До остаточного розрахунку суми заборгованості платника податків включена сума податкового боргу зі сплати податкових зобовязань, штрафних санкцій та пені на день винесення ухвали судом, а також пені, нарахованої на суму несплаченого податку на день винесення ухвали податкового боргу.

В судовому засіданні, 30.04.2015 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови. Представники сторін у справі про банкрутство боржника в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи відсутні обґрунтування поважності їх неявки. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення скаржника та кредиторів належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції та реалізацію ними права судового захисту своїх інтересів (п.3.9.2 постанови пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Перевіривши доводи скаржника і давши їм правову оцінку, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваної ухвали, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), (пункт 14.1.156 статті 15 Податкового кодексу, далі - Кодекс).

Пункт 57.3 статті 57 Кодексу встановлює, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

З матеріалів справи видно, що подана податкова декларація за 2014 рік по сплаті земельного податку боржником (а.с.5-6) від 19.02.2014 року, та податкова декларація з податку на додану вартість (а.с.7-8) від 18.12.2014 року, у якій зазначено, що сума податку підлягає сплаті в розмірі 2 289,00 грн.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (стаття 203 Кодексу).

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 Кодексу податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Таким чином, строк сплати боржником податкових зобовязань за деклараціями після 19.12.2014 року. Наразі боржник визнаний банкрутом (а.м.с.92) і ліквідаційна процедура введена ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2014 року (а.м.с.87).

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

- господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;

- строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав;

- у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

- припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

- відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

- продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;

- скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

- вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;

- виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Реєстр вимог кредиторів затверджений ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2015 року (а.м.с. 97-98) і вимоги Податкової інспекції визнані у сумі 479 287,81 грн. Доказів того, що суми податкової заборгованості обліковувались або були заявлені до введення ліквідаційної процедури не наданою.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не можуть бути задоволенні, оскільки у ліквідаційній процедурі не можуть виникати жодні нові зобовязання (частина 1 статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що господарський суд першої інстанції належним чином перевіривши фактичні обставини справи, давши належну оцінку зібраним по справі та дослідженим доказам, з урахуванням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», дійшов до обґрунтованого висновку про відхилення грошових вимог Податкової інспекції.

Керуючись ст.ст. 101-103, 106 ГПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог апеляційної скарги Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2015 року у справі № Б26/15/29/22/04 відмовити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2015 року про відхилення грошових вимог Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області в розмірі 54 100,41 грн. у справі №Б26/15/29/22/04 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст складений 30.04.2015 року

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя І.М. Науменко

Суддя Ю.Б. Парусніков