ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" травня 2015 р.Справа № 922/318/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Казарцева В.В.

при секретарі судового засідання Ляшенко О.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника у справі

за заявою ТОВ - фірма "Даніка", м. Харків
про визнання банкрутом ТОВ - фірма "Даніка", м. Харків

за участю сторін:

розпорядника майна - Бондаренка В.А., свідоцтво №147 від 06.02.2013 р.

представника боржника - Шелехової О.М., довіреність від 06.01.2015 р.

представника ПАТ "МАРФІН БАНК" - Фірсової Н.В., довіреність №10 від 06.01.2015 р.

ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 28.04.2015 р. розгляд справи в попередньому засіданні суду був відкладений на 13.05.2015 р.

Присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заяву з грошовими вимогами до боржника; розрахунок заборгованості, яка виникла до моменту порушення провадження у справі про банкрутство, та оригінали документів, доданих до заяви в якості доказів підтвердження його грошових вимог до боржника (для огляду в судовому засіданні) не надав.

Розпорядник майна у судовому засіданні надав письмові пояснення щодо заявлених ОСОБА_1 грошових вимог, повідомив, що ним разом з боржником вимоги ОСОБА_1 розглянуті та за результатами розгляду відхилені повністю.

Представник боржника в судовому засіданні заперечував проти визнання грошових вимог ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників у справі про банкрутство, суд встановив наступне.

Ухвалою суду від 28.01.2015 р. порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ - фірма "Даніка", введений мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедура розпорядження майном, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бондаренка В.А., оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ - фірма "Даніка", зобов'язано розпорядника майна розглянути вимоги кредиторів, скласти реєстр вимог кредиторів, здійснити аналіз фінансового становища підприємства, інвестиційного положення та положення на товарному ринку, провести інвентаризацію майна боржника, призначено попереднє засідання суду.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до вимог законодавства, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 29.01.2015 р. здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ - фірма "Даніка".

13.03.2015 р., після закінчення строку на заявлення вимог кредиторів, до суду надійшла заява ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника ТОВ - фірма "Даніка" у розмірі 8000000,00 грн.

Ухвалою суду від 13.03.2015 р. повідомлено ОСОБА_1 про допущені недоліки в заяві з грошовими вимогами до боржника, а саме: про відсутність доказів сплати судового збору, доказів надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна та документів, які підтверджують грошові вимоги до боржника, зобов'язано у строк до 23.03.2015 р. їх усунути.

ОСОБА_1 вимоги ухвали суду від 13.03.2015 р. не виконав, доказів усунення недоліків, допущених у заяві з грошовими вимогами до боржника, не надав, ухвалу суду від 13.03.2015 р. отримав 17.03.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №009077/1.

Ухвалою суду від 24.03.2015 р., на підставі ч.2 ст.24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", заява (вх.№9788 від 13.03.2015 р.) з грошовими вимогами до боржника та додані до неї документи були повернуті ОСОБА_1

Ухвала суду від 24.03.2015 р. не оскаржувалася, набрала законної сили та статусу преюдиційності.

02.04.2015 р., після закінчення строку на заявлення вимог кредиторів, до суду від ОСОБА_1 вдруге надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 8000000,00 грн.

Ухвалою суду від 06.04.2015 р. повідомлено ОСОБА_1 про допущені недоліки в заяві з грошовими вимогами до боржника, а саме: про відсутність доказів надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна (оригіналів фіскальних чеків та описів вкладення) та документів, які підтверджують грошові вимоги до боржника; зобов'язано заявника надати довідку про зарахування судового збору до Державного бюджету України з УДКС у Дзержинському районі м.Харкова Харківської області, в строк до 20.04.2015 р. усунути недоліки.

Ухвалою суду від 16.04.2015 р., після усунення заявником недоліків в заяві з грошовими вимогами до боржника, заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду в попередньому засіданні суду.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника та документи, надані в якості доказів підтвердження його грошових вимог, суд встановив, що заявник зазначені грошові вимоги обґрунтовує рішеннями судів, користуванням ТОВ - фірма "Даніка" патентом на винахід ОСОБА_1 та договором купівлі-продажу нерухомості від 28.02.2000 р.

Розглянувши матеріали справи, заяву ОСОБА_1 в частині посилання на незаконне користування боржником НОУ-ХАУ, суд зазначає, що жодних документів на підтвердження цього факту заявник не надав.

Відповідно до наданих розпорядником майна відомостей щодо перевірки наявності у власності боржника об'єктів інтелектуальної власності, патентів та інше, отриманих із інформаційно-довідникових систем щодо об'єктів промисловості, з якими можна відкрито та безоплатно ознайомитися на офіційному веб-сайті Державної служби інтелектуальної власності в інформаційній мережі Інтернет, за параметрами пошуку ТОВ - фірма "Даніка" відповідна інформація у системах відсутня, що підтверджується роздруківками з офіційного сайту.

Згідно з абз.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", патент (патент на винахід, деклараційний патент на винахід, деклараційний патент на корисну модель, патент (деклараційний патент) на секретний винахід, деклараційний патент на секретну корисну модель) - охоронний документ, що засвідчує пріоритет, авторство і право власності на винахід (корисну модель).

Відповідно до ч.ч.5, 6, абз.1 ч.8 ст.28 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід (корисну модель) без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом.

Власник патенту може передавати на підставі договору право власності на винахід (корисну модель) будь-якій особі, яка стає його правонаступником.

Договір про передачу права власності на винахід (корисну модель) і ліцензійний договір вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі і підписані сторонами.

Згідно з ч.2 ст.32 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", дія патенту припиняється у разі несплати у встановлений строк річного збору за підтримання його чинності.

Відповідно до матеріалів справи, розпорядником майна на офіційному веб-сайті Федеральної служби інтелектуальної власності, патентам та товарним знакам Російської Федерації був здійснений пошук за параметрами патенту, на який у своїй заяві з грошовими вимогами до боржника посилався ОСОБА_1 Згідно з результатами пошуку, встановлено дострокове припинення дії відповідного патенту у зв'язку з несплатою у встановлений строк мита за підтримання патенту в силі, про що на сайті 10.10.2000 р. було опубліковано сповіщення, що підтверджується відповідною роздруківкою із вищезазначеного сайту.

Отже, судом встановлено, що патент, на який посилається ОСОБА_1 у заяві з грошовими вимогами до ТОВ - фірма "Даніка" як на такий, що незаконно використовується боржником, з 2000 р. припинив свою дію. Відомостей, які б спростовували цей факт ОСОБА_1 не надав.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 в частині посилання на договір купівлі-продажу нерухомості №Н6-4 від 28.02.2000 р., суд встановив наступне.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з наданим заявником договору купівлі-продажу нерухомості №Н6-4 від 28.02.2000 р., продавець АТ "ЕРА" продав, а покупець ТОВ "ДАНІКА" купив нежитлові приміщення будівлі літ "А-3": підвалу №I, II загальною площею 62,7 кв.м.; 1-го поверху №14-41, Х, 1/2 частина № XI, 1/2 частина № XII площею 764,1 кв.м.; 2-го поверху №52-80, № XVIII-XXI, 1/2 частина № XXII площею 826,8 кв.м.; 3-го поверху №90, 91, XXVI площею 62,0 кв.м. що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, усього загальною площею 1715,6 м.кв. за договірною ціною 166666,67 грн., плюс НДС 20% 33333,33 грн. Всього 200000,00 грн. Тобто, відповідно до наданого ОСОБА_1 договіру купівлі-продажу, покупцем нерухомого майна є саме боржник, а не особисто ОСОБА_1

Окремо суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Згідно з вимогами ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Розглянувши копію наданого ОСОБА_1 договору купівлі-продажу №Н6-4 від 28.02.2000 р., суд встановив відсутність у зазначеному договорі відбитків печаток сторін та підписів уповноважених на це осіб. Замість цього, надана заявником копія договору містить лише надписи "Підпис, печатка", що унеможливлює визнання даного документу в якості належних письмових доказів грошових вимог ОСОБА_1 до ТОВ - фірма "Даніка".

Суд звертає увагу, що на вимогу ухвал суду від 16.04.2015 р. та 28.04.2015 р., ОСОБА_1 оригінали документів, доданих до заяви, для огляду в судовому засіданні, надані не були.

Згідно зі ст.36 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

В разі подання копії документу вона повинна бути засвідчена відповідно до вимог чинного законодавства України (Закону України "Про нотаріат", Закону України "Про адвокатуру" або ін. Відповідно до п.5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації іншої юридичної особи (ФОП - за наявності).

Частина документів, щодо підтвердження грошових вимог до боржника, надана заявником у копіях, які не містять всіх зазначених реквізитів засвідчення, що унеможливлює визнання їх в якості письмових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника на загальну суму 8000000,00 грн. не знайшли свого правового та нормативного підтвердження, не доведені належними та допустимими доказами, а тому не відповідають вимогам чинного законодавства, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 у визнанні грошових вимог до боржника на загальну суму 8000000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх.№13156 від 02.04.2015 р.) про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 8000000,00 грн.

2. Ухвалу направити розпоряднику майна, боржнику, ОСОБА_1

Суддя Казарцева В.В.