ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.05.2015 р. Справа№ 914/1202/14
Суддя Н.Є.Березяк при секретарі Кравець О.І. розглянула матеріали справи
За скаргою: Малого приватного підприємства Фірма «Альфа-М», м.Київ
На дії: про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця Партем М.Б. відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження та спонукання до вчинення дій
у справі № 914/1202/14
За позовом: Малого приватного підприємства Фірма «Альфа-М», м.Київ
До відповідача:Військова частина НОМЕР_1 , с.Липники,
Про стягнення 27 769,55 грн.

В судове засідання з`явились:
Від скаржника : ОСОБА_1 .
Від відповідача: Дудіна О.Б.
Від ВДВС: Партем М.Б.
На розгляд Господарського суду Львівської області подано скаргу Малого приватного підприємства Фірма «Альфа-М», м.Київ про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця Партем М.Б. відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження та спонукання до вчинення .
Ухвалою суду від 25.12.2014 року скарга була прийнята до розгляду та призначена в судове засідання на 26.01.2015 року.
29.12.2014 року ухвалою суду в зв`язку з направленням матеріалів справи до Вищого господарського суду провадження по розгляду скарги було зупинено.
Ухвалою суду від 25.02.2015 року провадження по розгляду скарги поновлено.
Розгляд скарги неодноразово відкладався з підстав і мотивів, викладених в ухвалах суду.
В судових засіданнях скаржник підтримав свої вимоги з підстав і мотивів, викладених у скарзі, додаткових поясненнях та матеріалах справи. Зокрема, зазначив, що постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірні, суперечать Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Представник відповідача у письмовому відзиві на скаргу проти викладених у скарзі доводів заперечив, проте в судовому засіданні 13.05.2015 року скаргу Малого приватного підприємства Фірма «Альфа-М» підтримав і просив задоволити з підстав і мотивів, викладених у скарзі та дотикових поясненнях, визнав відмову у відкритті виконавчого провадження безпідставною.
Державний виконавець проти викладених у скарзі підстав і обставин заперечив, просив відмовити в задоволенні скарги. В обґрунтування своїх заперечень державний виконавець посилається на Закон України «Про виконавче провадження» відповідно до ч.2 ст.3 якого рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а саме - органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
В судовому засіданні 13.05.2015 року скаржник свої вимоги підтримав в повному обсязі, просив скасувати постанови про відмову у відкритті виконавчого від 03.12.2014 року та зобов`язати виконавчу службу прийняти накази до виконання згідно Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи згідно ст..4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 85 Закону України „Про виконавче провадження у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду. Скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції (ст. 121-2 ГПК). Враховуючи, що примусове виконання судових рішень, постановлених господарськими судами, згідно зі ст. 4 Закону N 202/98-ВР та ст. 2 Закону № 606-XIV здійснюють державні виконавці, скарги на дії чи бездіяльність останніх розглядаються господарськими судами за правилами ст. 121-2 ГПК.
Як вбачається із матеріалів справи, підставою оскарження дій державного виконавця стала відмова у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження.
Приймаючи постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №45669656 від 03.12.2014 року та ВП № 45669758 від 03.12.2014 року ( а.с.21-22 том ІІ) державний виконавець посилався на п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» -« Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: .. наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження».
Як вбачається із тексту оскаржуваних постанов, як на інші обставини, передбачені законом державний виконавець посилається на ч.2 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до якої «Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду».
Проте, слід звернути увагу на ті обставини, що у даній справі стягнення коштів здійснюється не з державного органу, як про це зазначено в оскаржуваних постановах, а з військової частини, яка не є державним органом, а є юридичною особою (державним підприємством) , особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи передбачені ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Відповідно до ч.2-3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» , - « у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача».
В обґрунтування своєї позиції в оскаржуваних постановах про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець також посилається на ч.3 та ч.6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ ( надалі Порядок) , затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року №45, відповідно до якого «Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Проте, слід звернути увагу, що механізм стягнення коштів, передбачений ч.3 та ч.6 зазначеного порядку, відповідно до якого стягував подає виконавчий документ безпосередньо до органів Казначейства, суперечить механізму виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи передбачені ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Зазначений порядок не враховує особливостей виконання рішень судів про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи ( якою є військова частина боржник) передбачених ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Як вбачається з матеріалів справи, як на підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження в оскаржуваних постановах ( а.с.21-22 том ІІ) державний виконавець послався на п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої « державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: .. наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження», проте надав перевагу Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників , затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 ( із змінами), а не Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» , який має вищу юридичну силу і передбачає особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи.
Необґрунтованим є посилання державного виконавця у відзиві на скаргу на те, що механізм виконання судових рішень про стягнення коштів з бюджетних установ передбачений ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки зазначені положення закону не передбачають самого механізму виконання судових рішень, а лише передбачають, що «рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів».
Проте, слід зазначити, що військова частина є юридичною особою, що фінансується за рахунок державного бюджету і не є ані державним органом , ані державним та місцевим бюджетом , ані бюджетною установою.
Необґрунтованим є посилання державного виконавця у відзиві на скаргу на ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки зазначені положення закону стосуються особливостей виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу, яким не є відповідач у даній справі.
Звертаючись із скаргою на неправомірність дій державного виконавця прийняттям постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження, МПП фірма «Альфа-М» зазначає, що державний виконавець не повинен був відмовляти у відкритті виконавчого провадження, а в порядку, передбаченому ст..4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та п.7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ , затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 ( із змінами і доповненнями) , - « у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження».
З огляду на викладене, керуючись ст. 86, ст..121-2 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Малого приватного підприємства Фірми «Альфа-М» задоволити.
2.Визнати неправомірною Постанову ВП № 45669656 від 03.12.2014 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області Партем М.Б. про відмову у відкритті виконавчого провадження та скасувати її.
3. Визнати неправомірною Постанову ВП № 45669758 від 03.12.2014 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області Партем М.Б. про відмову у відкритті виконавчого провадження та скасувати її.
4.Зобовязати відділ державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області прийняти накази від 10.11.2014 року по справі №914/1202/14 , видані господарським судом Львівської області , до виконання згідно Закону України „Про виконавче провадження з урахуванням особливостей виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи згідно ст..4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Ухвалу суду може бути оскаржено протягом 5 днів до Львівського апеляційного господарського суду .

Суддя Березяк Н.Є.