ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р.Справа № 916/3974/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Галузинському Н.О.

за участю представників сторін:

від позивачів: Поповчук М.А. (довіреність № 476 від 03.09.2014)

від відповідача: Кузьменко В.В. (довіреність № б/н від 20.03.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Насінницький радгосп "Перше травня"

на рішення господарського суду Одеської області від "02" березня 2015 року, повний текст якого складено та підписано "05" березня 2015 року

по справі № 916/3974/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР"

до Публічного акціонерного товариства "Насінницький радгосп "Перше травня"

про стягнення 880 939,45 грн.

В С Т А Н О В И В :

29.09.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю „АГРО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР" (далі по тексту - позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства „Насінницький радгосп „Перше травня" про стягнення 290 844,23 грн., з яких: основний борг 237 230,20 грн., 32 263,31 грн. - інфляційні витрати, 21 350,72 грн. - 3 % річних. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати понесені при розгляді справи.

16.12.2014 року та 02.03.2015 року позивач звертався до суду в порядку ст.22 ГПК України с заявами про уточнення позовних вимог. Так, відповідно останньої редакції, яка була подана 02.03.2015 року, позивач просив збільшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 237 230,20 грн. основну заборгованість, 32 263,31 грн. - інфляційні витрати, 21 350,72 грн. - 3 % річних, 590 095,22 грн. суму індексації та судові витрати (а.с.108-110).

Таким чином, загальний розмір ціни позову з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, складає 880 939,45 грн.

Позовні вимоги з урахуванням їх уточнення, мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором купівлі-продажу № 04/04-140 ЗЗР від 04.04.2011 року, а саме за прийнятий/отриманий від позивача товар за Специфікацією № 1 не розрахувався у повному обсязі з порушенням строків здійснення попередньої оплати, у зв'язку з чим позивачем, відповідно до умов Договору та норм чинного законодавства, нараховані відповідачу відповідні штрафні та фінансові санкції.

Рішенням господарського суду Одеської області від 02.03.2015 року по справі № 916/3974/14 (головуючий суддя Рога Н.В., судді Брагіна Я.В., Шаратов Ю.А.) позовні вимоги ТОВ „АГРО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР" задоволені частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Насінницький радгосп "Перше травня" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР" заборгованість у сумі 237 230 грн. 20 коп., 3 % річних у сумі 21 350 грн. 72 коп., суму індексації у розмірі 590 095 грн. 22 коп. , витрати по сплаті судового збору у сумі 16 973 грн. 52 коп. на підставі умов договору купівлі-продажу від 04.04.2011 року № 04/04-140 ЗЗР та ст. ст. 525, 546, 611, 625 ЦК України.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення інфляційних нарахувань мотивоване тим, що сторонами договору передбачений механізм запобігання настання збитків у позивача, пов'язаних із знеціненням національної валюти, оскільки п.4.6 Договору передбачений обов'язок відповідача сплатити індексацію, з урахуванням зміненого курсу дол.США до гривні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в який просить скасувати оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 02.03.2015 року частково, в частині стягнення з відповідача 189 784,16 грн. основної заборгованості, 21 350,72 грн. - 3 % річних та 590 095,22 грн. - індексації та в цій частині прийняти нове рішення, яким у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР" про стягнення вказаних вище сум - відмовити.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, в зв'язку з чим частково виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке частково не повністю відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За твердженням апелянта, строк позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача 189 784,16 грн. основного боргу минув 08.04.2011 року, оскільки відповідно до специфікації № 1 попередня оплата у розмірі 25% повинна була сплачена 08.04.2011 року, а 55% мали бути сплачені до 20.07.2011 року, а позовна заява була подана позивачем 29.09.2014 року, після спливу строку позовної давності, передбаченої ч.2 ст.267 ЦК України.

Також скаржник зазначає, що рішення місцевого господарського суду в частини стягнення 3% річних не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки умовами договору таке нарахування не передбачено, а п.6.3 Договору передбачає нарахування 25% річних за користування чужими грошовими коштами, стягнення яких позивачем не заявлялось.

Крім того, апелянт посилається на те, що стягнення 590 069,22 грн. суми індексації є таким, що не відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства, оскільки п.4.6 Договору на який послався місцевий суд, передбачено не індексацію в розумінні ст.625 ЦКУ, а збільшення суми заборгованості в залежності від офіційного курсу гривні до долара США на дату платежу.

Позивачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня" без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим та відповідаючим матеріалам справи.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, заперечення на неї, заслухавши у судових засіданнях пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України, апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 04.04.2011 року між ТОВ „АГРО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР" (продавець) та ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня" (покупець) було укладено Договір купівля-продажу за № 04/04-140-ЗЗР (а.с.11).

Так, за умовами розділу 1 Договору продавець зобов'язується передати, а покупець прийняти та сплатити вартість Засобів Захисту Рослин, іменованих у подальшому Товар, відповідно до умов даного Договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Відповідно до розділу 3 Договору конкретний асортимент, кількість, ціна, дата поставки та умови оплати Товару наведені в Специфікаціях до даного Договору. Специфікації є невід'ємною частиною даного Договору. Загальна сума Договору складається із суми всіх специфікацій, підписаних в рамках цього Договору, які є його невід'ємною частиною.

Згідно п. 4.1. Договору умови оплати Товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у специфікації (ях) до Договору.

Відповідно до п. 4.6. Договору, оплата Товару та нарахованих процентів проводиться в гривнях. Сторони домовились, що у випадку збільшення на дату платежу офіційного курсу Долара США до гривні більше ніж 1% від його офіційного курсу встановленому НБУ на момент підписання Договору, Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю проіндексовану суму відповідного платежу по Договору. Проіндексована сума платежу встановлюється як (А1/А0) х СП = ПСП, де А1 - офіційний курс Долара США на дату платежу; А0 - офіційний курс Долара США на дату підписання Договору, СП - сума поточного платежу; ПСП - проіндексована сума платежу. Покупець також має право розрахуватись по даному Договору достроково.

Пунктом 5.2., договору передбачено, що прийом товару по кількості та якості проводиться покупцем у момент одержання його від продавця. Покупець зобов'язаний перевірити комплектацію, цілісність тари, пломб на ній, а також відсутність ознак ушкодження і псування товару, й у випадку його виявлення негайно, до закінчення прийому, письмово заявити Продавцю. При відсутності такої заявки товар вважається прийнятим покупцем.

Розділом 6 Договору передбачена відповідальність сторін. Так, у випадку порушення покупцем термінів оплати, обумовлених у Специфікаціях до Договору, він (покупець) оплачує продавцю штрафну неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати та штрафну санкцію у розмірі, який наведен в Специфікаціях до даного Договору (п.6.1). У разі несвоєчасного погашення заборгованості за товарним кредитом, згідно умов оплати, з дати виникнення простроченої заборгованості, на суму заборгованості нараховуються проценти за користування товарним кредитом, з розрахунку 1% за кожний день прострочення оплати (п.6.2).

Пунктом 6.3 договору передбачено, що якщо покупець, згідно умов оплати, не перераховує до дати передачі Товару на поточний рахунок продавця суму обумовленої попередньої оплати у розмірі, вказаному у специфікаціях, то на суму несплаченої попередньої оплати нараховується 25 % річних за користування чужими грошовими коштами.

Договір набирає сили з моменту підписання обома сторонами і діє до 31.12.2011 року, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань Договором (п.11.1).

На виконання умов Договору купівлі-продажу, ТОВ „АГРО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР" передав, а ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня" прийняв товар на загальну суму 570 051,00 грн. за Специфікацією № 1 від 04.04.2011 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи дорученням на отримання товарно-матеріальних цінностей, видатковими накладними, рахунком-фактурою на зазначену суму, які підписані обома сторонами та скріплені печатками (а.с.13-23).

Відповідно до п.п. 1-3 Специфікації №1, покупець повинен в строк до дати поставки товару перерахувати на поточний рахунок продавця суму попередньої оплати у розмірі вказаному у специфікації. На залишок заборгованості продавець надає покупцю товарний кредит з відстрочкою платежу:

- 55% до „20" липня 2011 року;

- 20% до „30" вересня 2011 року.

Пунктом 3 специфікації № 1 передбачено, що штрафна санкція за порушення покупцем термінів оплати складає 570 051,00 грн. (а.с.12).

25.04.2011 року згідно накладної № б/н від 24.04.2011 року та накладної № 30 від 19.05.2011 року, відповідачем був повернутий позивачу товар на загальну суму 312 820,80 грн. (а.с.14, 16).

В подальшому ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня" здійснювало проплату на загальну суму 20 000,00 грн. Таким чином, відповідач у повному обсязі не виконав умови Договору та специфікації № 1, здійснивши часткову проплату на загальну суму 20 000,00 грн., залишивши непогашеною суму боргу за отриманий товар у розмірі 237 230,20 грн. (570 051,00 - 312 820,80 - 20 000,00).

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних ТОВ „АГРО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР" та вважає, що апеляційна скарга ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня" підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області без змін, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства", інших законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, як встановлено під час розгляду даної справи, у відповідності із цими нормами чинного законодавства, між сторонами - ТОВ „АГРО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР" як продавцем, та ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня", як покупцем, склалися правовідносини пов'язані з купівлею-продажем насіннєвого матеріалу, про що 04.04.2011 року було укладено відповідний договір купівлі-продажу № 04/04-140-ЗЗР.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня" в порушення норм чинного законодавства та умов зазначеного договору купівлі-продажу не оплатило у повному обсязі вартість поставленого продавцем товару, за специфікацією № 1 від 04.04.2011 року до вказаного Договору.

Як вже зазначалось вище, умовами специфікації № 1 від 04.04.2011 року передбачено, що покупець повинен сплатити вартість до дати поставки отриманого товару до 20.07.2011 року - 55 %, та 20 % - до 30.09.2011 року, що не було зроблено своєчасно відповідачем. Крім того п.3 специфікації №1 передбачено, що штрафна санкція за порушення покупцем термінів оплати складає 570 051,00 грн.

Судова колегія погоджується с висновками суду першої інстанції відносно вимог позивача в часині стягнення основного боргу у розмірі 237 230,20 грн., який є доведеним та підтвердженим наявними в матеріалах справи доказами.

Так, оскаржуючи рішення місцевого господарського суду, ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня" просить скасувати його в частині стягнення з відповідача 189 784,16 грн. основної заборгованості, 21 350,72 грн. - 3% річних та 590 095,22 грн. - індексації.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому невиконання зобов'язання або виконання зобов'язання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) згідно ст.610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов'язання.

Пунктом 4.6. Договору сторонами передбачено, оплата Товару та нарахованих процентів проводиться в гривнях. Сторони домовились, що у випадку збільшення на дату платежу офіційного курсу Долара США до гривні більше ніж 1% від його офіційного курсу встановленому НБУ на момент підписання Договору, Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю проіндексовану суму відповідного платежу по Договору. Проіндексована сума платежу встановлюється як (А1/А0) х СП = ПСП, де А1 - офіційний курс Долара США на дату платежу; А0 - офіційний курс Долара США на дату підписання Договору, СП - сума поточного платежу; ПСП - проіндексована сума платежу. Покупець також має право розрахуватись по даному Договору достроково.

Частиною 2 статті 218 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Виходячи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та доводами позивача щодо стягнення з відповідача суми індексації у розмірі 590 095,22 грн., а твердження ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня" в апеляційній скарзі, що нарахування суми індексації у розмірі не відповідає чинному законодавству, оскільки в договорі не передбачено механізму визначення суми індексації, враховуючи вищевикладене, є безпідставним.

Відповідно до позиції ВГСУ, яка викладена у інформаційному листі від 24.11.2011 року № 01-06/1642/2011, передбачено, що положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти (постанова Верховного суду України від 04.07.2011 N 12/149).

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача суму індексації у розмірі 590 095,22 грн., згідно п.4.6 Договору, є правомірними та обґрунтованими.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних у сумі 21 350,72 грн., колегія суддів вважає його правомірним та обґрунтованим. Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що п.6.3 Договору передбачене нарахування 25 % річних на суму несплаченої попередньої оплати, за користування чужими грошовими коштами, а тому підстави для застосування відповідальності у вигляду 3% річних у позивача - відсутні, колегією суддів апеляційної інстанції не приймається, оскільки стягнення 25 % річних позивачем не заявлялось, а ч.2 ст.625 ЦК України передбачена відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Доводи скаржника відносно того, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача 189 784,16 грн. основного боргу минув 08.04.2011 року, у відповідності до ч.4 ст.267 ЦК України, колегією суддів також не приймається, з огляду на наступне.

За приписами статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу частини 1 статті 261 вказаного Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Незважаючи на те, що наведена норма не закріплює вичерпного переліку таких дій, остання наділяє їх узагальнюючою та обов'язковою ознакою, а саме: дані дії повинні свідчити про визнання боржником себе зобов'язаною особою по відношенню до кредитора. Частинами 1,3 статті 264 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг строку позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності , до нового строку не зараховується.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 р. N 10 „ Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів „ ( із змінами та доповненнями) правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 ЦК України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Враховуючи вищевикладене та як вірно було встановлено місцевим господарським судом, ПАТ "Насінницький радгосп "Перше травня" вчинило дії, а саме у зв'язку з поверненням товару відповідно до видаткових накладних, 19.05.2011 року сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до Договору, зі змісту якої вбачається, що відповідач визнає борг у сумі 237 230,20 грн. та зобов'язується повернути його в строк до 30.09.2011 року (а.с.79).

Таким чином, позивач з урахуванням переривання строків позовної давності, її відлік слід здійснювати з 30.09.2011 року, тому відповідач звернуся з позовом до господарського суду Одеської області в межах передбачених ст.257 ЦК України, строків позовної давності.

Судова колегія також вважає, що всі доводи, заперечення та вимоги ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня", викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та підлягають відхиленню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня" ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ „АГРО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР"

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 02.03.2015 року по справі № 916/3974/14 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ПАТ „Насінницький радгосп „Перше травня" - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Насінницький радгосп „Перше травня" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „02" березня 2015 року по справі № 916/3974/14 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „15" травня 2015 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров