ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р.Справа № 916/15/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Пироговського В.Т., Філінюка І.Г.

(Склад колегії суддів змінено згідно із довідкою про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 27.04.2015р.)

при секретарі: Кияшко Р.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Поляков О.О., Шнякін В.О., Циганков В.І.;

від відповідача - Чумак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів війни та Збройних Сил

на рішення господарського суду Одеської області від 16.03.2015р.

по справі №916/15/15-г

за позовом Одеської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів війни та Збройних Сил

до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Одеської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

про поновлення права та стягнення збитків в розмірі 1020,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Одеська обласна організація Всеукраїнської організації інвалідів війни та Збройних Сил звернулася до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до ПАТ "Укртелеком" в особі Одеської філії ПАТ "Укртелеком" про поновлення права на звільнення від сплати за користування телефонним зв'язком №724-58-81, стягнення збитків в сумі 1020 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачу з 2013р. відмінено пільги на отримання телефонного зв'язку №724-58-81, тоді як відповідно до чинного законодавства (абз. 2 ст. 20 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; абз.1 п.6 постанови КМУ від 16.02.1994р. № 94 «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; розпорядження Одеської ОДА від 21.02.2014р. №126/Л-2014) ПАТ "Укртелеком" має надавати організації позивача послуги з надання телефонного зв'язку безкоштовно за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погодженні з фінансовими органами терміни. За період, коли позивач не отримував безкоштовного зв'язку, ним оплачувалися послуги телефонного зв'язку за власні кошти, які є збитками для нього.

У відзиві на позовну заяву ПАТ "Укртелеком" в особі Одеської філії ПАТ "Укртелеком" позовні вимоги не визнає в зв'язку з відсутністю правових підстав для звільнення позивача від проведення оплати за користування телефоном №724-58-81. Оплата за вказаним телефоном позивачем здійснювалась відповідно до укладеного 20.01.2011р. договору №005775.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільги по оплаті за користування телефоном ветеранським організаціям надаються державою і фінансуються за рахунок коштів відповідного бюджету. Механізм використання цих коштів визначений Порядком використання у 2008 році коштів передбачених у державному бюджеті для надання фінансової підтримки громадським організаціям ветеранів та відвідування військових поховань і військових пам'ятників, затвердженим постановою КМУ від 02.04.2008р. №285, який є чинним на сьогоднішній день та яким визначено дії, які повинна здійснити громадська організація для отримання бюджетних коштів.

З моменту укладання договорів 2004 та 2011р. по теперішній час позивач сам здійснював оплату за комунікаційні послуги через касу. Відповідно до затверджених постановою КМУ від 11.042012р. №295 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг» (п. 90) пільги надаються за умови та з дати подання юридичною особою повного переліку документів, які засвідчують право на їх отримання. Такий пакет документів до відповідача до теперішнього часу не надійшов.

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.03.2015р. (суддя Цісельський О.В.) в позові Одеської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів війни та Збройних Сил - відмовлено повністю.

За висновком господарського суду, надання пільг за користування телефонним зв'язком регулюється та гарантується ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в зв'язку з чим у господарського суду відсутні підстави для звільнення позивача від оплати вартості послуг телефонного зв'язку в судовому порядку. Отже, позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки чинним законодавством не передбачено такого способу захисту порушеного права. Позивачем не доведено оплату телефонного зв'язку на суму 1020 грн. та визначення цієї суми як збитки (ст. 22 ЦК України, ст. 224 ГК України).

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, Одеська обласна організація Всеукраїнської організації інвалідів війни та Збройних Сил просить рішення господарського суду від 16.03.2015р. по справі №916/15/15-г - скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити всі позовні вимоги.

Доводи скаржника ґрунтуються на допущених господарським судом порушеннях вимог чинного законодавства, неправильному застосування норм матеріального та процесуального права. На підставі ст. 20 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач має право на безкоштовне отримання телефонного зв'язку, а надані копії платіжних документів на оплату телефону підтверджують наявність матеріальних збитків в сумі 1020 грн. Суд помилково дійшов висновку, що позивачем було обрано невірний спосіб захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів з урахуванням ст. 16 ЦК України і своїм рішенням позбавив позивача законного права на безкоштовне отримання телефонного зв'язку.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню - не підлягає, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи і це встановлено господарським судом, 24.12.2004р. між позивачем (Споживач) та відповідачем (Підприємство зв'язку) було укладено типовий договір про надання послуг з електрозв'язку №И005775, згідно умов п.1.1. якого Підприємство зв'язку надає послуги електрозв'язку, перераховані в додатку №1, і безоплатні послуги, перераховані в додатку №2.

Відповідно до п. 7.1 договору строк його дії - 5 років.

27.10.2011р. позивач звернувся до відповідача з листом №17 про продовження терміну дії вказаного договору без витягу з державного реєстру.

20.01.2011р. між Одеською обласною організацією Всеукраїнської організації інвалідів війни та Збройних Сил (Споживач) та ВАТ "Укртелеком" ( Укртелеком) було укладено договір про надання телекомунікаційних послуг № 04880U005775, за яким (п.1.1) Укртелеком зобов'язується надавати Абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші послуги, супутні (додаткові) послуги, згідно переліку та в обсягах, замовлених Абонентом, а Абонент зобов'язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п.п.4.1,4.2,4.3 договору надання послуг є платним, форма розрахунків - готівкова, з надсиланням Укртелекомом рахунків. Відповідно до п.7.1 договору він діє до протягом одного року, і якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово про його припинення договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік.

Вказаний договір є дійсним.

Як зазначає позивач, в 2013р. йому було відмінено пільги на отримання телефонного зв'язку №724-58-81, у зв'язку з чим він звернувся до відповідача з листом про надання інформації щодо відміни пільг.

З відповіді відповідача (лист №1188орг від 29.07.2014р.) вбачається, що в особовій справі позивача відсутні будь-які документи, що підтверджують право на пільги по абонплаті.

Управління морегосподарського комплексу, транспорту та зв'язку листом №05/01-23/1229/1255 від 11.09.2014р. повідомило позивача, що для отримання коштів передбачених в державному бюджеті для надання фінансової підтримки при оплаті послуг електрозв'язку громадській організації ветеранів згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.08р. №285 необхідно звернутися до Держкомветеранів із заявою та пакетом документів за формами, затвердженими зазначеним комітетом.

Департамент соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації в листі на адресу позивача №05-02-4316/9280 від 15.10.2014р. вказав, що питання звільнення від плати за користування телефоном для ветеранських організацій не входить до його компетенції, але питання надання громадській організації фінансової допомоги на ведення статутної діяльності, у рамках якої сплачується абонплата за користування телефоном, буде розглянуто.

Позивач вважає, що «Укртелеком» має надавати йому послуги телефонного зв'язку безкоштовно за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погодженні з фінансовими органами, а тому і звернувся до господарського суду із вимогою поновити право на звільнення від сплати за користування телефонним зв'язком №724-58-81, а також стягнути 1020 грн. самостійно сплачених ним за період з 01.01.2013р. по 30.06.2014р. які вважає збитками.

Відповідно до ч.2 ст. 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, Рада міністрів Автономної Республіки Крим у межах своєї компетенції надають ветеранським організаціям фінансову підтримку, кредити з коштів відповідних бюджетів, а також безплатно надають будинки, приміщення, обладнання та інше майно, необхідне для здійснення їх статутних завдань. Ветеранські організації звільняються від плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання (надання), телефоном у приміщеннях та будинках, які вони займають.

Відповідно до ст. 17 вказаного Закону, фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

На реалізацію вказаної норми постановою КМУ від 02.04.2008р. №285 було затверджено Порядок використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для надання фінансової підтримки громадським організаціям ветеранів та відвідування військових поховань і військових пам'ятників, який є чинним на даний час.

Відповідно до п.2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів є Мінпраці, розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня - Держкомветеранів, їх одержувачами - громадські організації ветеранів, що мають статус всеукраїнських.

Для отримання бюджетних коштів громадська організація подає Держкомветеранів заяву та анкету за формами, затвердженими цим Комітетом, до яких додаються документи, вказані в п.3 Порядку.

Як зазначено в п.п.4 п.5 Порядку, бюджетні кошти використовуються для оплати, але не більше як 20 відсотків загального обсягу передбачених громадській організації бюджетних коштів в т.ч. послуг поштового зв'язку та електрозв'язку.

Розподіл бюджетних коштів здійснюється Держкомветеранів на підставі раніше утвореної ним робочої групи за участю представників усіх громадських організацій, що подали заяву на отримання фінансової підтримки у відповідному бюджетному році (п.6 Порядку).

Громадська організація подає Держкомветеранів до 20 лютого наступного року звіт про використання бюджетних коштів за попередній рік (у разі їх отримання громадською організацією).

Будь-які докази отримання позивачем пільг по оплаті за користування телефоном з 2003р. - в матеріалах справи відсутні.

Відсутність документів, які підтверджують право на пільги по абонплаті спростовує твердження позивача про позбавлення його відповідачем з 2013р. таких пільг.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено користуванням ним пільгами по оплаті абонплати до 2013р. і її скасування відповідачем з 2013р.

Крім того, таке його твердження спростовується укладеними ним з відповідачем договорами в 2004 та 2011 р. яким визначена готівкова оплата за користування послугами електрозв'язку згідно виставлених рахунків. Наявність між сторонами договірних зобов'язань і обов'язковість їх виконання залишені позивачем поза увагою як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі. Посилання представника позивача в судовому засіданні на нечинність договору від 20.01.2011 р. не заслуговують на увагу, як безпідставні.

Відповідно до п.6 постанови КМУ від 16.02.1194р. №94 (в ред. від 20.05.2009р.) витрати державних органів, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій, пов'язані з наданням пільг, передбачених ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», покриваються місцевими фінансовими органами на підставі розрахунків, поданих організаціями, шляхом перерахування коштів на їх рахунки в установах банків.

Пільги, передбачені цим Законом, надаються організаціями за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погоджені з фінансовими органами терміни.

Позивачем не надано доказів надання йому відповідачем пільг з 2003р. по сплаті абонплати, доказів звернення до відповідача у встановленому нормативними актами порядку за надання визначених ними документів з питання пільг по оплаті абонплати за телефон, отримання цих пільг і користування ними до 2013р.

А тому відсутні підстави поновлювати право на звільнення від сплати за користування телефонним зв'язком №724-58-81 в судовому порядку, якщо таке звільнення документально оформлено не було.

Господарський суд підставно і правильно вказав, що у господарського суду відсутні правові підстави для звільнення позивача від сплати вартості послуг телефонного зв'язку в судовому порядку.

Докази порушення немайнового і майнового права, за захистом якого звернувся позивач, при наявності чинного договору №04880U005775 про надання телекомунікаційних послуг від 20.01.2011р., позивачем не надано, як і не доведено, що сплачена ним сума абонплати по виставленим відповідачем рахункам - є збитками в розумінні ст.22 ЦК України.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Норми статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України розкривають зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Аналогія вказаної норми відтворена у статті 16 Цивільного кодексу України.

Вважаючи свої права порушеними, позивач зобов'язаний обрати спосіб захисту порушеного права, що відповідає вказаним нормам.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, підставно вказав, що обраний позивачем спосіб захисту права про поновлення права на звільнення від оплати за користування телефонним зв'язком не відповідає способам захисту права, встановленим статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України, і не призводить до поновлення порушених прав.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередньо мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відтак, дотримуючись вказаних норм закону, господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з неправильним обранням позивачем способу захисту його права, який не передбачений статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України, та недоведеністю позовних вимог.

За таких обставин, рішення господарського суду є таким, що відповідає матеріалам справи та чинному законодавству. Доводи апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовують, а зводяться до їх переоцінки на свою користь, в зв'язку з чим підстави для скасування рішення господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Одеської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів війни та Збройних Сил залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 16.03.2015р. у справі № 916/15/15-г - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 18.05.2015р.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.Т. Пироговський

Суддя І.Г. Філінюк