КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р. Справа№ 914/4216/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

за участю представників сторін

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Гладченко Д.В. - представник за дов. №10/00-19 від 21.01.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл"

на рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2015 року

у справі № 914/4216/14 (суддя: Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл"

до Публічного акціонерного товариства "БАНК Форум" "Львівська дирекції" ПАТ "Банк Форум"

про визнання припиненим договору поруки

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сокіл" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "БАНК Форум" "Львівська дирекції" ПАТ "Банк Форум" (далі - відповідач) про визнання припиненим договору поруки від 07.12.2007 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сокіл" та АКБ "Форум", відповідно до якого, ТОВ "Сокіл" поручився перед АКБ "Форум" за виконання Дудко О.М. зобов'язань за кредитним договором № 0073/07/6.10-Z від 07.12.2014 року.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач, як кредитор, протягом шести місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, а тому оспорюваний договір є припиненим.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.12.2014 року порушено провадження у справі № 914/4216/14.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.12.2014 року справу № 914/4216/14 направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва відповідно до ст. 17 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сокіл" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року у справі №914/4216/14 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Також, скаржник зазначав, що передбачений ст. 559 Цивільного кодексу України строк для пред'явлення вимог до поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл", щодо дострокового повернення кредиту слід відраховувати саме з 17.04.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 10.03.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл" було прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 21.04.2015 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судове засідання 14.05.2015 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 21.04.2015 року на відповідні адреси.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 07.12.2007 року між відповідачем - АКБ "Форум" та Дудко Олегом Михайловичем було укладено кредитний договір № 0073/07/6.10-Z (далі - кредитний договір), відповідно до якого банк надає Дудко О.М. кредит на споживчі цілі у сумі 70000,00 доларів США, строком до 06.12.2017 року за користування коштами встановлюється плата в розмірі 13,0 відсотків річних.

07.12.2007 року між позивачем (поручитель) та відповідачем (кредитор) було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання Дудко Олегом Михайловичем (боржником), зобов'язань за кредитним договором № 0073/07/6.10-Z від 07.12.2007 року у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти і розмірі 70000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 06.12.2017 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 13 процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках , передбачених кредитним договором.

30.019.2011 року між позивачем та відповідачем був підписаний додатковий договір № 1 до договору поруки від 07.12.2007 року, згідно якого сторони змінили пункт 1.1. договору поруки, виклавши його в наступній редакції:

"Поручитель поручається перед кредитором за виконання Дудко Олегом Михайловичем (боржник), зобов'язань за кредитним договором № 0073/07/6.10-Z від 07.12.2007 року та всіма додатковими договорами (угодами) до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому між кредитором та боржником, у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 452004,96 грн., з кінцевим терміном повернення 06.12.2032 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 14 процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором."

Відповідно до п. 3.1 договору поруки, у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та цьому договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Пунктом 3.2.2. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позивальником своїх зобов'язань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов'язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов'язань.

Згідно пп. 3.3., 3.4. договору поруки, кредитний договір є невід'ємною частиною даного договору. При внесенні змін у кредитний договір і його пролонгації, обставини, що з нього виникають, розповсюджуються на поручителя.

У п. 4.1 договору поруки, сторони передбачили, що порука припиняється: з припиненням зобов'язань за кредитним договором; якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно з п. 5.3. кредитного договору, сторони домовились, що невиконання або неналежне виконання позивальником зобов'язань по поверненню кредиту, сплаті процентів та інших зобов'язань, передбачених п.3.3 кредитного договору, є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком позивальника, а позивальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів банку, сплачує банку проценти за користування кредитними коштами. Для цього банк надає під розписку або надсилає рекомендованим листом позичальнику письмову вимогу про повернення позичальником кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені.

Відповідач, скориставшись правом вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, 17.04.2014 року направив боржнику та поручителю вимогу № 498/2400 щодо дострокового погашення заборгованості, в якій вимагав у 30-денний строк виконати зобов'язання щодо дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

Оскільки позичальник та поручитель протягом 30 - денного строку з моменту отримання вимоги не виконали своїх зобов'язань за кредитним договором, банк 27.10.2014 року звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовом про стягнення з Дудко О.М. та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл" кредитної заборгованості.

Звертаючись до суду із вимогами про визнання договору поруки від 07.12.2007 року припиненим, позивач вказує на те, що відповідач звернувся до суду тільки 27.10.2014 року, а вимогу про дострокове погашення направлено 17.04.2014 року, тобто відповідач пропустив строк, передбачений ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України на пред'явлення вимоги про виконання порушеного зобов'язання, а тому в силу закону цей договір припинив свою дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позичальник порушив умови кредитного договору в частині повної та своєчасної сплати кредиту, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до п. 4.1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" № 1 від 24.11.2014 року, умова договору про дію поруки до повного виконання забезпеченого зобов'язання не може розглядатися як установлення строку дії поруки. У цьому випадку відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору).

Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. При цьому сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов'язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (наприклад, після закінчення певного строку, починаючи від дати виконання зобов'язання за кредитним договором).

Відповідно до ст.ст. 1054, 1050 Цивільного кодексу України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Аналогічна правова позиція щодо строку припинення поруки висловлена Верховним Судом України в постанові від 24.09.2014 № 6-106цс14, де зазначено:

- за змістом частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя;

- у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково;

- за умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, банк змінив строк виконання зобов'язання, вказавши у вимозі від 17.04.2014 року № 498/2400 виконати зобов'язання протягом 30 днів. Тобто, шестимісячний строк, встановлений ч. 4 статті 559 Цивільного кодексу України починається після 30-денного терміну, тобто з 17.05.2014 року, і закінчується 17.11.2014 року.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, що передбачений ст. 559 Цивільного кодексу України строк для пред'явлення вимог до поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл", щодо дострокового повернення кредиту слід відраховувати саме з 17.04.2014 року.

Так, відповідач звернувся з позовом до боржника та поручителя 27.10.2014 року, отже, враховуючи наведене вище, ним не порушений строк, встановлений ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, а тому, як правильно встановлено судом першої інстанції відсутні підстави для визнання договору поруки від 07.12.2007 року припиненим.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року у справі №914/4216/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл" - задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року у справі №914/4216/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №914/4216/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун