ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.05.15р. Справа № 904/4807/13

За позовом Криворізького прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, м. Дніпропетровськ

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" його відокремленого структурного підрозділу "Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління", м. Дніпропетровськ

Третя особа: Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ

про стягнення шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 55 834 грн. 13 коп.

Головуючий колегії Ліпинський О.В.

Судді Рудь І.А.

Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: Штирхун І.В., дов. від 01.01.2015 року № 55.

від третьої особи: не з'явився.

за участю прокурора: Шайтанова М.Г., дов.від 08.04.15р. № 05/2-1161вих.-15

СУТЬ СПОРУ:

Криворізький прокурор із нагляду за додержанням законів у транспортній сфері звернувся до господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" його відокремленого структурного підрозділу "Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління" шкоду заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 55 834 грн. 13 коп.

29.08.2013, до початку розгляду справи по суті, Прокурор подав заяву про зміну предмету позову, в якій просить суд:

- зобов'язати державне підприємство "Придніпровська залізниця" його відокремлений структурний підрозділ "Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління" звільнити самовільно зайняті земельні ділянки загальною площею 0,9836 га (з яких: земельна ділянка площею 0,2345 га, що знаходиться зліва від меж земельної ділянки площею 1,7 га; земельна ділянка площею 0,7335 га, що знаходиться зі сторони водосховища до меж земельної ділянки площею 1,7 га; земельна ділянка площею 0,0156 га), що знаходяться на території Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області за адресою: с. Ленінське, вул. Набережна, 134, та повернути їх до земель Дніпропетровської обласної державної адміністрації, з приведенням у придатний для використання стан.

- стягнуто з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" його відокремленого структурного підрозділу "Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління" шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в розмірі 25 550,59 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, під час перевірки дотримання вимог земельного законодавства встановлено, що ДП "Придніпровська залізниця" його відокремлений структурний підрозділ "Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління, використовує огороджену парканом ділянку площею 2,6680 га, що розташована на території Ленінської сільської ради Апостолівського району за межами населеного пункту, під розміщення бази відпочинку "Січ". Частина земельної ділянки площею 1,7 га використовується без правовстановлюючих документів (лише на підставі розпорядження виконкому Апостолівської районної Ради народних депутатів № 98-р від 17.07.1989р. "Про надання земельної ділянки"), що суперечить ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, а частина земельної ділянки загальною площею 0,9836 га є самовільно зайнятою для обслуговування тимчасових будівель та споруд, що є порушенням п. "б" ст. 211 Земельного кодексу України, про що складно акт перевірки № 62/17 від 15.07.2013, та здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Позивач заявлені прокурором вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на не доведення прокурором права власності особи, в інтересах якої заявлено даний позов, на спірну земельну ділянку. Крім того, заперечуючи проти позову, Відповідач посилається на не доведення факту самовільного зайняття спірної ділянки, адже на зазначеній ділянці розташовані належні Відповідачеві на праві власності об'єкти нерухомого майна. На підтвердження факту відсутності з боку Відповідача самовільного зайняття земельної ділянки, останній посилається на обставини, встановлені постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 40/5005/1977/2012, які мають преюдиційне значення при вирішенні цього спору.

Третя особа в своїх письмових поясненнях, наданих на адресу суду, підтримала заявлені прокурором вимог в повному обсязі, та просила розглянути справу без участі її представника.

В судовому засіданні 13.05.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та інших учасників процесу, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з матеріалів справи, 15.07.2013 року Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області було проведено перевірку дотримання ДП "Придніпровська залізниці" "Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління" вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки за межами населеного пункту на території Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, за адресою вул. Набережна, 134.

В результаті обстеження земельної, було складено відповідні процесуальні документи, зокрема, акт обстеження земельної ділянки № 62/17 від 15.07.2013, акт перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства № 311/17 від 15.07.2013 року та протокол про адміністративне правопорушення від 25.07.2013р. № 20/17, в яких йдеться про самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,9836 га на території Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, за адресою вул. Набережна, 134. та здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,9836 в сумі 25550 грн. 59 коп.

Актом обстеження земельної ділянки, крім іншого встановлено, що межі та площа самовільно зайнятої Відповідачем земельної ділянки (0,9836 га), яку прокурор просить звільнити, складаються з: земельної ділянки площею 0,2345 га; земельної ділянки площею 0,7335 га;, земельної ділянки площею 0,0156 га.

Крім того, зазначеним вище актом обстеження встановлено, що на земельній ділянці площею 0,2345 га знаходяться будинки відпочинку, позначені як 15Б-ІІ, 16Б-ІІ, 6Б-ІІ та навіс, на земельній ділянці площею 0,7335 га розташовані будинки відпочинку 47Б-ІІ, 48Б-ІІ, 49Б-ІІ, 50Б-ІІ та три навіси позначені, літерами "Н", "М", "Т", на земельній ділянці площею 0,0156, розміщена будівля туалету.

Предметом спору у даній справі є вимоги прокурора про звільнення Відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,9836 га, та стягнення з відповідача шкоди, заподіяної самовільним зайняттям зазначеної ділянки.

Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" встановлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до положень ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Пленум Вищого господарського суду України у постанові № 6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" зазначив, що відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

За змістом статті 120 ЗК України з виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. Тому відсутність у такої особи переоформлених на її ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне зайняття земельної ділянки. З урахуванням викладеного в таких випадках положення статті 212 ЗК України застосуванню не підлягають.

Як убачається з матеріалів справи на спірній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно - будинки для відпочинку, вбиральні тощо, право власності на яке зареєстроване за державою Україна в особі Міністерства інфраструктури України на праві господарського відання за Державним підприємством "Придніпровська залізниця", що підтверджено свідоцтвом про право власності від 15.12.2011р. та витягом №32507617 комунального підприємства "Апостолівське бюро технічної інвентаризації" від 15.12.2011р. про державну реєстрацію прав.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що дії Відповідача щодо фактичного використання спірної земельної ділянки, не можна кваліфікувати як самовільне зайняття земельної ділянки, що виключає ґрунтовність вимог прокурора про її звільнення та стягнення шкоди.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені прокурором вимоги підлягають відхиленню в повному обсязі.

Згідно приписів ст. 49 ГПК України, враховуючи правову позицію, яка викладена в п.п. 2.11, 4.6. Постанови Пленуму вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України від 21.02.2013 року № 7, судовий збір за підлягає стягненню в доход державного бюджету з визначеного прокурором позивача - Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Керуючись, ст.ст. 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Дніпропетровської обласної державної адміністрації (49004, м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 1, ) на користь Державного бюджету України в особі управління Державного казначейства у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, р/р 3005 у відділенні банку ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області, , МФО 805012, КБКД 22030001) 3 045 грн. 00 коп. судового збору, видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.05.2015

Головуючий колегії О.В. Ліпинський

Суддя І.А. Рудь

Суддя С.В. Мартинюк