ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р. Справа № 917/193/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватно-орендного підприємства "Батьківщина", с. Попівка, Миргородський район, Полтавська область (вх. №2101 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 12.03.15 у справі № 917/193/15

за позовом СТОВ "Дружба-Нова", смт. Варва, Чернігівська область

до Приватно-орендного підприємства "Батьківщина", с. Попівка, Миргородський район, Полтавська область

про стягнення 1 227 644,85 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 12.03.2015 у справі № 917/193/15 (суддя Іваницький О.Т.) позов задоволено частково. В частині стягнення пені в розмірі 58 935,38 грн. - відмовлено. Стягнуто з Приватного-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" заборгованість за Договором підряду №24/04/2013-2 від 24.04.2013 року в розмірі 1 168 476,40 грн. в т.ч. основний борг в розмірі 895 488,00 грн., 235 046,70 грн. - інфляційних втрат, 37 941,70 грн. 3 % річних, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 23 373,97 грн.

Відповідач звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Полтавської області від 12.03.2015 у справі № 917/193/15 скасувати в частині стягнення з Приватного-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" заборгованість за Договором підряду №24/04/2013-2 від 24.04.2013 року в розмірі 1 168 476,40 грн. в т.ч. основний борг в розмірі 895 488,00 грн., 235 046,70 грн. - інфляційних втрат, 37 941,70 грн. 3 % річних. Прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтування викладених вимог відповідач зазначає про те, що договір підряду на виконання механізованих сільськогосподарських робіт № 24/04/2013-2 від 24.04.2013 є неукладеним, оскільки не містить такої істотної умови, як предмет договору, а також посилається на те, що директор ПОСП «Батьківщина» - Віташ М.С., від імені якого підписаний договір, мав певні обмеження на укладання правочинів, які перевищують суму 100 000,00 грн., тому вважає, що укладання даного договору потребувало згоди власника ПОСП «Батьківщина». Також, відповідач посилається на те, що акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) віл 31.05.2013 не може вважатися належним доказом у справі, оскільки не містить змісту господарської операції та даних, які дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними відповідачем доводами не погоджується, вважає їх такими, що спростовуються матеріалами справи. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Позивач в призначене судове засідання 12.05.2014 року не з'явився, причини його неявки суду невідомі, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

08.05.2015 відповідач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість забезпечити участь уповноваженого представника в призначене судове засідання.

Колегія суддів залишає надане відповідачем клопотання без задоволення, оскільки про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені заздалегідь, відповідач мав об'єктивну можливість забезпечити реалізацію своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом участі компетентного представника в судовому засіданні. Заявником не аргументовано та не представлено належних документальних доказів поважності причин щодо неможливості товариства забезпечити явку представника у судове засідання апеляційної інстанції, ніяких інших документів або додаткових пояснень щодо суті спору відповідачем не надано. До того ж, відповідач був не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Доказів неможливості такої заміни відповідачем також не представлено.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача та відповідача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, 24.04.2013 між Приватно орендним сільськогосподарським підприємством "Батьківщина" (ПОСП "Батьківщина") та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" (СТОВ"Дружба-Нова") укладений договір підряду на виконання механізованих сільськогосподарських робіт №24/04/2013-2, відповідно до умов якого СТОВ "Дружба-Нова" (підрядник) взяло на себе зобов'язання виконати на земельних ділянках, що належать ПОСП "Батьківщина" (замовник), сільськогосподарські роботи по посіву зерна кукурудзи, а ПОСП "Батьківщина" зобов'язується прийняти ці роботи та оплатити їх.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що на виконання умов договору, СТОВ "Дружба-Нова" виконало обумовлені роботи з посіву кукурудзи належним чином: в повному обсязі та в строки, передбачені договором, про що сторонами 31.05.2013 підписано акт №31/05-08 здачі - прийняття робіт (надання послуг), з якого вбачається, що виконавцем були проведенні такі роботи за договором №24/04/2013-2 від 24.04.2013: послуги з посіву кукурудзи на площі 530га на загальну суму 746 240,00грн; ПДВ 20% - 149 248,00грн. Загальна вартість робіт з ПДВ - 895 488,00грн. Сторони одна до одної претензій не мають.

СТОВ "Дружба-Нова" було виставлено рахунок №СФ-0001796 від 31.05.2013 на сплату виконаних робіт на суму 895 488,00 грн.

Проте, відповідач рахунок не оплатив, за виконані роботи не розрахувався.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача з позовом до господарського суду про стягнення з відповідача 895 488,00 грн. основного боргу, а також нарахованої суми пені в розмірі 58935,38 грн., інфляційних втрат в розмірі 235046,70 грн. та 3% річних в розмірі 37941,70 грн. за порушення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, приймаючи до уваги, що виконання підрядних робіт за договором підтверджено матеріалами справи, відповідачем належними доказами не спростовується, доказів сплати суми боргу за виконані позивачем роботи відповідачем не надано, аргументованих заперечень не представлено, тому беручи до уваги загальні вимоги, які ставляться до виконання зобов'язання, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача 895 488,00 грн. грн. основного боргу за виконані роботи за договором підряду №24/04/2013-2 від 24.04.2013 року.

Крім того, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 235046,70 грн. та 3% річних в розмірі 37941,70 грн. з огляду на встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Позивачем також заявлена до стягнення пеня, яка нарахована позивачем на підставі п. 11.4 договору. Згідно з поданим позивачем розрахунком розмір пені складає 58935,38 грн.

Зважаючи на заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 58 935,38 гривень пені не підлягають задоволенню як такі, що пред'явлені поза межами, встановленого п.1 ч.2. ст. 258 Цивільного кодексу України, спеціального строку позовної давності в один рік.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом використано у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, пов'язаних з предметом доказування у даній справі, а висновки, викладені в рішенні узгоджуються з приписами норм чинного законодавства, які в даному випадку регулюють спірні правовідносини, що призвело до прийняття правомірного рішення.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідач в апеляційній скарзі заборгованість не визнає, посилаючись на те, що договір підряду на виконання механізованих сільськогосподарських робіт № 24/04/2013-2 від 24.04.2013 є неукладеним, оскільки не містить такої істотної умови, як предмет договору, а також посилається на те, що директор ПОСП «Батьківщина» - Віташ М.С., від імені якого підписаний договір, мав певні обмеження на укладання правочинів, які перевищують суму 100 000,00 грн., тому вважає, що укладання даного договору потребувало згоди власника ПОСП «Батьківщина».

З приводу наведених відповідачем доводів колегія суддів зазначає наступне.

Підставою виникнення між сторонами спірних правовідносин є договір підряду на виконання механізованих сільськогосподарських робіт № 24/04/2013-2 від 24.04.2013.

Дослідженням умов даного договору встановлено, що за умовами договору, СТОВ "Дружба-Нова" взяло на себе зобов'язання виконати на земельних ділянках, що належать ПОСП "Батьківщина" сільськогосподарські роботи по посіву зерна кукурудзи, а ПОСП "Батьківщина" зобов'язується прийняти ці роботи та оплатити їх.

Згідно п.п. 2.1. та 2.2. договору підрядник здійснює посів кукурудзи на площі 530 га.

Таким чином, умовами договору чітко визначено предмет договору - сільськогосподарські роботи по посіву зерна кукурудзи на площі 530 га, що спростовує твердження відповідача про відсутність такої істотної умови, як предмет договору.

Відповідно до п.3.1.4., 3.1.5 договору замовник зобов'язаний прийняти від підрядника роботи та підписати акт виконаних робіт.

Прийом-передача виконаних робіт здійснюється сторонами протягом 2х календарних днів з дня закінчення виконання підрядником робіт шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту виконаних робіт, в якому зазначаються обсяги/кількість виконаних робіт та їх загальна вартість, (п.9.1. договору).

На виконання умов договору, СТОВ "Дружба-Нова" виконало обумовлені роботи з посіву кукурудзи належним чином: в повному обсязі та в строки, передбачені договором.

31.05.2013 сторонами підписано акт №31/05-08 здачі - прийняття робіт (надання послуг), з якого вбачається, що виконавцем були проведенні такі роботи за Договором №24/04/2013-2 від 24.04.2013: послуги з посіву кукурудзи на площі 530га на загальну суму 746 240,00 грн; ПДВ 20% - 149 248,00 грн. Загальна вартість робіт з ПДВ - 895 488,00 грн.

Отже, позивачем були виконані обумовлені договором роботи та прийняті відповідачем без жодних зауважень та заперечень.

Відповідно до роз'яснень, наданих у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11, зазначено, що в силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на відповідача.

Так, згідно частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів. З пункту 8.3 Статуту вбачається, що виконавчим органом товариства, що здійснює керівництво його поточною діяльністю, є директор. Таким чином, єдиною уповноваженою особою приймати рішення від імені ПОСП «Батьківщина», в тому числі і щодо підписання відповідних договорів є директор товариства.

Слід зазначити, що на час укладання договору підряду та складання актів приймання підрядних робіт директором ПОСП «Батьківщина» був Віташ М.С., що сторонами не заперечується.

Дослідивши наявні у справі документи, колегія суддів констатує, що договір підряду № 24/04/2013-2 від 24.04.2013 відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 628, 639, 837 Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору, не розірваний сторонами та не визнаний недійсним в судовому порядку. Від імені відповідача договір підписаний директором Віташ М.С. та скріплений печаткою підприємства.

Так, п. 8.1 Статуту підприємства відповідача дійсно містить положення, відповідно до якого до виключної компетенції власника підприємства відноситься попереднє надання дозволу на укладання та затвердження умов договорів (контрактів, угод) на суму, що не перевищує 100000,00 грн.

Разом з цим, відповідно до положень п. 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи це вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником з товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

Однак, відповідачем ані в рамках цієї справи, ані шляхом подання окремого позову, не ініціювалося визнання договору підряду № 24/04/2013-2 від 24.04.2013 - недійсним повністю або частково. Таким чином наведені відповідачем з цього приводу доводи жодним чином не обґрунтовані.

Також, відповідач не довів, що акт виконаних робіт підписаний з боку ПОСП «Батьківщина» особою, яка не мала належних повноважень на вчинення відповідного правочину від імені товариства відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, установчих документів юридичної особи або згідно зі своїми посадовими обов'язками чи за відповідним дорученням.

До того ж, підпис особи, яка підписала з боку відповідач акт виконаних робіт засвідчений печаткою ПОСП «Батьківщина», автентичність якої відповідачем жодним чином не ставиться під сумнів.

Також, колегія суддів звертає увагу, що заперечення відповідач зводяться до неналежного документального оформлення акту виконаних робіт, в той час, як відповідач жодним чином не ставить під сумнів факт виконання позивачем робіт за договором.

Проте, наявність деяких недоліків щодо відсутності даних особи, яка підписала акт виконаних робіт, за умови доведеності позивачем факту виконання робіт (надання послуг) з сільськогосподарських робіт по посіву зерна кукурудзи на площі 530 га, не позбавляє даний акт доказової сили на підтвердження відображених в ньому обставин.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до акту №31/05-08 здачі - прийняття робіт (надання послуг), підписаних підрядником (позивачем) та замовником (відповідачем), роботи на суму 895488,00 грн. були прийняті без жодних зауважень. Даний акт є такими, що визнаний відповідачем, оскільки підписаний без жодних зауважень та скріплений печаткою підприємства відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліків у виконані роботі.

Відмови щодо підписання актів підряднику не було направлено, доказів звернення замовника з претензією щодо якості та обсягу виконаних робіт матеріали справи не містять.

Крім того, факт виконання позивачем робіт за договором також підтверджується наявними у справі документами податкової звітності.

Отже, оскільки факт виконання підрядником робіт та їх прийняття замовником (відповідачем) за спірними договорами, тобто факт їх остаточної здачі, підтверджено матеріалами справи, та у відповідності з умовами договорів, а також вимог чинного законодавства, зокрема ч. 2 ст. 854 Цивільного кодексу України, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу обумовлену ціну.

Розділами 5 та 6 договору сторони погодили порядок оплати виконаних робіт.

Відповідно до п.5.1, 5.2, 6.1-6.3 договору загальна вартість робіт за договором складає 895 488,00 грн. із розрахунку 1 689,60грн за 1га площі.

Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця наступним чином:

в строк до 30.06.2013 замовник сплачує 30% винагороди, а саме 268 646,40 грн;

в строк до 31.07.2013 замовник перераховує 30% винагороди, а саме 268 646,40 грн;

в строк до 01.09.2013 замовник сплачує 40% винагороди, а саме 358 195,20 грн. Обов'язки сторони по оплаті вважаються виконаними з моменту зарахування коштів на поточний рахунок виконавця.

СТОВ "Дружба-Нова" було виставлено рахунок №СФ-0001796 від 31.05.2013 на сплату виконаних робіт на суму 895 488,00грн.

Проте, відповідач рахунок не оплатив, за виконані роботи не розрахувався.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідача станом на день звернення позивача до суду з позовом утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 895 488,00 грн., яка відповідачем жодним чином не спростована, тому у позивача є всі правові підстави вимагати стягнення з відповідача оплати виконаних робіт за договором в зазначеній сумі, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 895 488,00 грн., 235 046,70 грн. - інфляційних втрат, 37 941,70 грн. 3 % річних, є правомірними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, відповідач ані під час вирішення спору у господарському суді Полтавської області, ані під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності як своїх заперечень проти позову, так і висловлених у своїй апеляційній скарзі тверджень. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами. Його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому, вказані вимоги відповідача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Полтавської області від 12.03.15 у справі № 917/193/15.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статтею 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватно-орендного підприємства "Батьківщина", с. Попівка, Миргородський район, Полтавська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 12.03.15 у справі № 917/193/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 15 травня 2015 року

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.