КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Справа№ 910/17117/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Філії спеціалізованого електрозв'язку ПАТ "Укртелеком"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 05.12.2013р.

у справі № 910/17117/13 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Філії спеціалізованого електрозв'язку ПАТ "Укртелеком"

до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації

про зобов'язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Філії спеціалізованого електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до в Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання відповідача укласти з позивачем договір про надання послуг у сфері телекомунікацій щодо експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони на 2013р., встановивши початок дії договору з 01.01.13р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.13р. у справі №910/17117/13 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.13р. у справі №910/17117/13 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідач безпідставно відмовляється укладати договір на експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури та інших технічних засобів систем оповіщення цивільної оборони на 2013 рік, що, на думку позивача, є обов'язковим для відповідача в силу ст. 179 Господарського кодексу України.

Апелянт зазначає, що в спростування розрахунків позивача щодо вартості ЕТО апаратури оповіщення та інших засобів ЦО відповідачем не надано контр розрахунку вартості послуг ЕТО апаратури оповіщення та інших засобів ЦО на 2013 рік чи можливу ціну договору, як про це зазначає суд першої інстанції та робить висновок про можливість укладення відповідачем за ціною в межах коштів, наданих бюджетом на ці потреби.

При прийнятті рішення місцевим господарським судом не було враховано ту обставину, що апаратура оповіщення, передана відповідачем позивачу за актом прийому- передачі у відповідності до укладеного договору на ЕТО систем оповіщення у 2012 році, перебуває на обслуговуванні позивача. Доказів, які б свідчили про повернення апаратури з обслуговування відповідачем не надано. Крім того, відповідно до п. 56 Положення позивачу категорично забороняється відключення систем оповіщення без дозволу органів ЦО.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2014 року у складі судової колегії Головуючий суддя Власов Ю.Л., судді: Самсін Р.І., Шаптала Є.Ю. апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Філії спеціалізованого електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" була прийнята до провадження, розгляд справи призначено в судовому засіданні за участю представників сторін на 03.06.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.14р.,17.06.2014, 23.06.2014 розгляд скарги неодноразово відкладався.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.14р. у справі № 910/17117/13 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, апеляційне провадження у справі зупинено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.14р. було поновлено провадження у справі та призначено на 23.09.14р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.14р. розгляд скарги відкладено до 07.10.14р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2014р. призначено у справі № 910/17117/13 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі зупинено.

13.01.2015р. до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, в якому експерт просив зобов'язати сторін надати в його розпорядження необхідні для проведення експертизи документи.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2015р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі Власова Ю.Л. (головуючого), Корсакової Г.В., Федорчука Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2015р. було поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 03.02.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 17.02.2015р.

17.02.2015р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про припинення провадження у справі та залишення його апеляційної скарги без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.03.2015р. у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання.

Розпорядженням керівника апарату від 10.03.2015 № 09-52/267/15 у зв'язку з перебуванням на лікарняному головуючого судді Власова Ю.Л. справу № 910/17117/13 передано на автоматичний розподіл.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Філії спеціалізованого електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" справу № 910/17117/13 передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Тищенко А.І., суддів: Михальської Ю.Б., Отрюха Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 розгляд справи призначено на 02.04.2015 рік.

В судове засідання представники сторін не з"явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Ухвалою від 02.2015 року розгляд справи відкладено на 28.04.2015 рік у зв'язку з неявкою представників сторін у судове засідання.

28.04.2015 року в судове засідання представники сторін не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, в матеріалах справи міститяться зворотні повідомлення про вручення (позивач № 000 від 18.03.2015, відповідач № 026 від 16.03.2015).

В разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто, повідомленою судом стороною, а в разі не надання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (див. Постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати необхідних заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відтак, про час, дату та місце судового розгляду даної справи учасники процесу були повідомлені своєчасно та належним чином.

Колегія прийшла до висновку про розгляд справи у відсутності представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне:

13.04.2012р. між ПАТ "Укртелеком", в особі ЦТЕ № 2 Філії Філії спеціалізованого електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" та Головним управлінням з питань надзвичайних ситуацій Київської облдержадміністрації, яке на даний час перейменовано у Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації Чорнобильської катастрофи Київської обласної адміністрації, було укладено договір № 60/13 про надання послуг у сфері телекомунікацій щодо експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони.

Відповідно до п. 3.1. договору сума останнього на рік згідно з кошторисно-фінансовим розрахунком становить 203 006,16 грн.

Умовами п.п. 6.1., 6.2. договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони встановили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які вникли з 1.01.2012 року.

Після закінчення строку дії договору обладнання, яке було передане відповідачем на обслуговування, не було повернуто та перебуває на обслуговуванні у позивача, останній звернувся до відповідача з пропозиціями від 29.03.2013 року за № 630-868403 та від 20.06.2013 року за № 1266-868403 щодо укладення договору про надання послуг у сфері телекомунікацій щодо експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони на 2013 рік, в редакції, запропонованій позивачем.

Станом на день вирішення спору сторони не уклали договір на експлуатаційно-технічне обслуговування системи оповіщення Київської області, що, на думку позивача, є обов'язковим для відповідача.

Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у зв'язку з тим, що:

- договір про експлуатаційно-технічне обслуговування систем оповіщення і зв'язку цивільної оборони заснований на державному замовленні, тому згідно з частиною третьою ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для відповідних сторін;

- виконавцем послуг за таким договором є ПАТ "Укртелеком";

- права замовника послуг з експлуатаційно-технічного обслуговування систем оповіщення делеговано місцевим органам виконавчої влади або їх структурним підрозділам - управлінням у справах цивільної оборони, на балансі яких знаходяться засоби оповіщення і зв'язку цивільної оборони;

- Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи (уповноваженому центральним органом виконавчої влади, що здійснює загальне керівництво цивільною обороною) і Державним комітетом зв'язку та інформатизації України затверджено примірний договір про експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони;

- через відмову укладати договір та оплачувати з початку цього року експлуатаційно-технічне обслуговування підприємству завдаються збитки.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, є свобода договору.

Згідно з п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Статтею 179 ГК України передбачено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язковим для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі, в тому числі, примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст.

Суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг).

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України "Про цивільну оборону в Україні" спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади, до повноважень якого віднесено питання цивільної оборони, є державним замовником продукції, послуг та робіт для забезпечення потреб цивільної оборони відповідно до Закону України "Про поставки продукції для державних потреб".

Законом "Про державне замовлення пріоритетних державних потреб" визначено, що цей закон встановлює загальні правові та економічні засади формування, розміщення і виконання на договірній (контрактній) основі замовлень держави на поставку (закупівлю) товарів, виконання робіт, надання послуг для задоволення пріоритетних державних потреб суб'єктами господарської діяльності України всіх форм власності.

Частиною 2 ст. 1 Закону України "Про державне замовлення для задоволення пріоритетних державних потреб" передбачено, що поставки товарів, робіт і послуг для пріоритетних державних потреб забезпечуються за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел фінансування, що залучаються до цього. Обсяги коштів для закупівлі зазначених товарів, робіт і послуг передбачаються в Законі про Державний бюджет України на поточний рік та визначаються Кабінетом Міністрів України відповідними рішеннями про використання позабюджетних джерел фінансування.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про державне замовлення для задоволення пріоритетних державних потреб" державні замовники забезпечуються Кабінетом Міністрів України фінансовими ресурсами в обсягах, необхідних для повної оплати державного замовлення, якщо інше не передбачене законом, і є відповідальними за задоволення пріоритетних державних потреб у відповідних товарах, роботах і послугах.

Статтею 4 Закону України "Про державне замовлення для задоволення пріоритетних державних потреб" визначено, що фінансове забезпечення виконання державного замовлення здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації Чорнобильської катастрофи Київської обласної адміністрації є бюджетною установою, яка утримується за рахунок коштів державного бюджету.

Пунктом 8 ст. 7 Бюджетного кодексу України затверджено принцип цільового використання бюджетних коштів, згідно з яким бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів, якими є обласні державні адміністрації, беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання зобов'язань минулих років.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим кодексом та Законом України "Про Державний бюджет України" (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюють відповідно до частини 6 цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Враховуючи вищезазначене, договір про експлуатаційно-технічне обслуговування систем оповіщення і зв'язку цивільної оборони заснований на державному замовленні, права замовника послуг за таким договором делеговано місцевим органам виконавчої влади або їх структурним підрозділам - управлінням у справах цивільної оборони, на балансі яких знаходяться засоби оповіщення і зв'язку цивільної оборони, а виконавцем за ним є Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", проте, не зважаючи на те, що спірний договір ґрунтується на державному замовленні, що цілком відповідає сутності правовідносин, що виникли, проте необхідно відзначити, що, з урахуванням присів чинного законодавства ціна договору має формуватись з урахуванням асигнувань, які виділяються державним бюджетом України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до кошторису відповідача на 2013 рік, останньому затверджено загальну суму видатків на оплату послуг з експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури оповіщення в розмірі 290 000,00 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач не заперечує проти укладення договору, однак не погоджується з вартістю послуг, визначених позивачем у сумі 445 227,96 грн., що перевищує вартість послуг, зазначених сторонами у договорі на 2012 рік, та виходить за межі виділених відповідачу з бюджету асигнувань.

Згідно ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України. (ч. 8 ст. 181 ГК України).

Викладені в апеляційній скарзі доводи не підтверджені відповідними доказами, не спростовують правильності висновків місцевого суду та не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи, що вчинення стороною дій, направлених на укладення і, відповідно, підписання будь-якого правочину - є правом сторони, яке реалізується у встановленому законом порядку, а не її зобов'язанням, що узгоджується з приписами ст. ст. 6, 203, 627, 628, 638 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, суд дійшов висновку, що виходячи з обумовлених законом прав та охоронюваних інтересів сторін договору, зокрема, свободи укладення договору, і відповідно, підписання будь-якого цивільно-правового договору, в тому числі і договору про надання послуг у сфері телекомунікацій щодо експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони у відповідній редакції, запропонованій саме позивачем, - є саме правом, а не обов'язком сторони, а відтак, підстави для зобов'язання відповідача вчинити дії по укладенню вказаного правочину в редакції позивача - відсутні.

Також, слід врахувати і ті обставини, що примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 ГК України та статті 649 ЦК України, виходячи зі змісту яких і принципу свободи укладення договору.

Спір між позивачем і відповідачем виник, внаслідок неузгодженості між сторонами суттєвих умов договору, зокрема, в частині визначення вартості послуг за договором, згода щодо якої повинна бути досягнута обома сторонами договору в обов'язковому порядку, і суд не наділений повноваженнями щодо її встановлення між сторонами правочину.

Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України взяття на себе відповідачем зобов'язань, на які не виділено коштів із державного бюджету, є порушенням бюджетного законодавства і витрати бюджету на покриття таких зобов'язань взагалі не здійснюються. Тобто, укладення договору відповідачем з позивачем в даному випадку (при відсутності належного фінансування з Державного бюджету України) суперечить нормам Бюджетного кодексу України.

Департамент не заперечує щодо можливості укладення договору на 2013р., однак за ціною, що є обґрунтованою і не перевищує 290 000грн., тому що згідно листа Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області та Бюджетного кодексу України, якщо ціна даного договору буде перевищувати кошти, що містяться на рахунку та призначені для оплати даних послуг, то держава не зможе її компенсувати.

Також листом від 07.05.2014р. ПАТ «Укртелеком» повідомило, що на 2014р. пропонує укласти договір в межах передбачених видатків.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не

Керуючись 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Філії спеціалізованого електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" на рішення Господарського суду м. Києва від 05.12.2013р. у справі № 910/17117/13 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 05.12.2013 р. у справі № 910/17117/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/17117/13 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх