РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015Справа №910/3175/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Обеременка Романа Анатолійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДБО"

про стягнення 163 619,64 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: Богун С.О. - керівник;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Обеременка Романа Анатолійовича звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДБО" про стягнення 163 619,64 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності погашення кредиту у розмірах і строки передбачені умова Кредитного Договору №9 від 17.08.2010 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 120 000,00 грн. - непогашена заборгованості по основній сумі кредиту, 15 687,59 грн. - неустойки, 27 932,05 грн. - простроченої заборгованості по процентах.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 18.03.2015 року.

11.03.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

17.03.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів у позивача.

В судове засідання, призначене на 18.03.2015 року представник відповідача з'явився, клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник позивача в судове засідання 18.03.2015 року не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача та витребувати у позивача письмову відповідь на лист Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДБО" № 13-02 від 13/02/2015 року.

Враховуючи те, що нез'явлення представника позивача у судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті, а також враховуючи клопотання представника відповідача, суд вважав за доцільне відкласти розгляд справи на 31.03.2015 року.

В судове засідання 31.03.2015 року представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались на всі відомі адреси, в тому числі на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 31.03.2015 року представник позивача позовні вимоги не визнав та просив суд їх задоволені відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 31.03.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2010 pоку між Публічним акціонерним «Європейський газовий банк» (далі по тексту - позивач, Банк, ПАТ «Європейський газовий банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДБО» (далі по тексту - відповідач, позичальник, ТОВ «БУДБО») укладено Кредитний договір №9 (далі по тексту - Договір №9, Кредитний договір, кредитний договір №9 від 17.08.2010 року), за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 120 000,00 грн. на строк з 17.08.2014 року по 10.08.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом - 24% річних (п. 1.1. та 1.3. Договору №9).

Протягом дії Договору №9 до нього вносилися зміни, які були оформлені Договорами про внесення змін (зміни стосувалися п. 1.3. Договору №9), а саме:

- 10.08.2012 року банком продовжено термін повернення кредиту до 12.08.2013 року;

- 12.08.2013 року банком продовжено термін повернення кредиту до 13.08.2014 року;

Листом від 26.08.2014 року №2542-61-20 позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості за Договором №9.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач в порушення вимог п. 1.3. Договору №9 не повернув позивачу кредитні кошти та не сплатив проценти за користування кредитними коштами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що договір укладений між позивачем та відповідачем за своєю юридичною природою є кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

17.08.2010 року для забезпечення виконання зобов'язання за Договором №9 між сторонами укладені наступні договори, а саме:

- Договір застави майнових прав №9 (далі по тексту - Договір застави майнових прав);

- Договір №084140 банківського вкладу з фізичною особою (далі по тексту - Договір №084140 банківського вкладу);

- Договір банківського рахунку №084140/2620 (далі по тексту - Договір банківського рахунку №084140/2620);

09.02.015 року між Богун В.С. (як первісним кредитором) та ТОВ «БУДБО» (як новим кредитором) укладено Договір відступлення права вимоги №23 (далі по тексту - Договір відступлення права вимоги №23), за умовами якого відповідач стає кредитором ПАТ «Європейський газовий банк» (далі - боржник) за договором банківського вкладу №084140 від 17.08.2010 року (далі - угода) між первісним кредитором та ПАТ «Європейський газовий банк» (п. 1. Договір відступлення права вимоги №23).

Згідно з п. 2. Договір відступлення права вимоги №23, до нового кредитора (відповідач) переходить право вимагати (замість первісного кредитора) від боржника належного виконання зобов'язань боржника, викладених в угоді, а боржник зобов'язується перед новим кредитором належного виконати зобов'язання боржника, що викладені в Угоді.

Факт порушення відповідачем зобов'язань за договором №9 в частині сплати процентів за кредитним договором, а також тіла кредиту, позивачем доведений та відповідачем не оспорювався.

Так само, позивачем не заперечено існування його зобов'язань щодо повернення суми депозиту на вимогу відповідача згідно умов договору банківського вкладу №084140 від 17.08.2010 року.

За змістом ст. 509 ЦК України, ст. ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору банківського вкладу №084140 від 17.08.2010 року відповідач є кредитором ПАТ «Європейський газовий банк» на загальну суму 120 000,00 грн. Одночасно відповідач виступає боржником банку за кредитним договором №9 від 17.08.2010 року.

Тобто, в правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачем, відбулось поєднання (в особі ТОВ «БУДБО») боржника і кредитора банку в грошовому зобов'язанні.

На підставі ст. 606 ЦК України, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Суд зазначає, що законодавство України не ототожнює поняття правочин та зобов'язання, зокрема, один правочин може містити в собі декілька зобов'язань; в розумінні ст. 606 ЦК України припиняється саме зобов'язання, а не правочин, внаслідок поєднання боржника і кредитора в одній особі.

Між позивачем та відповідачем (як новим кредитором за Договором відступлення права вимоги №23) укладені правочини, які містять тотожні зобов'язання один щодо одного, а саме грошові зобов'язання, які підлягають припиненню у зв'язку з поєднанням в цьому зобов'язанні боржника і кредитора в одній особі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки ТОВ «БУДБО» є стосовно ПАТ «Європейський газовий банк» як боржником (за кредитним договором №9 від 17.08.2010 року) так і кредитором (за договором банківського вкладу №084140 від 17.08.2010 року), то зобов'язання відповідача щодо сплати кредиту та процентів за ним є припиненими у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «БУДБО» листами №02/07-1 від 02.07.2014 року та №02/09-1 від 02.09.2014 року відповідач звертався до відповідача з пропозицією про погашення заборгованості за кредитним договором №9 від 17.08.2010 року за рахунок коштів, що знаходились на депозитному рахунку, право вимоги за яким перебувало в заставі у відповідача.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452). Так, зокрема, ч. 5 ст. 36 Закону № 4452 під час тимчасової адміністрації не здійснюється. зокрема: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів. встановленого цим Законом.

У відповідності до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону № 4452 обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодуванню що гарантується Фондом.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №57 від 16.07.2014 року Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" з 17.07.2014 по 17.10.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №111 від 13.10.2014 року продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації на один місяць до 17.11.2014 року включно

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України №725 від 17.11.2014 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №121 від 18.11.2014 "Про початок ліквідації ПАТ "Європейський газовий банк" та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію".

Спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими законодавчими актами під час тимчасової адміністрації та ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452 від 23.02.2012.

Згідно з ч. 3 ст. 1 зазначеного Закону, відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.

Відповідно до ч. 8 Перехідних Положень зазначеного Закону законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд зазначає, що виходячи з системного аналізу норм ст. 509, 598, 606 ЦК України та норм спеціального закону - "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", обмеження, встановлені ч. 5 ст. 36 Закону № 4452, стосуються випадків зарахування зустрічних однорідних вимог, що є іншою підставою припинення зобов'язання, ніж поєднання боржника та кредитора в одній особі.

Суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення неустойки є похідними від вимог про стягнення основної суми заборгованості, а отже задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" - є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 17.04.2015 року.