ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р.Справа № 922/2611/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Омельченко К.А.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А Клас Менеджмент", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проперті менеджмент Україна", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 400 000,00грн.
за участю представників сторін:

позивача - Єрмійчук Н.О.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "А Клас Менеджмент", м. Харків (далі - позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проперті менеджмент Україна", м. Харків (далі - відповідач) про стягнення 400000,00грн. заборгованості за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ 14/12-14 від 05.11.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ 14/12-14 від 05.11.2014 року, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 400000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 квітня 2015 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до слухання у судовому засіданні на 12 травня 2015 року.

12.05.2015 року до суду від позивача надійшло правове обґрунтування позовних вимог, в яких він просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надані документи долучено судом до матеріалів справи.

12.05.2015 року до канцелярії господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 18199 ), згідно якого він визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить суд розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що відповідно до статті 22 ГПК України, брати участь в судовому засіданні є правом сторони, а не обов'язком, знаходить правові підстави для задоволення клопотання відповідача як такого, що не суперечить нормам діючого законодавства.

Надані документи долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 12.05.2015 року представник позивача підтримав позов повністю.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

05 листопада 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "А Клас Менеджмент", м. Харків (далі - позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проперті менеджмент Україна", м. Харків (далі - відповідач, Покупець) укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ 14/12-14, згідно якого продавець зобов'язався забезпечити передачу у власність покупця, а покупець забов'язався прийняти та оплатити наступні цінні папери обумовлені Договором. загальна сума договору складає 20 005 000,00грн.

Відповідно до 2.1 Договору Покупець зобов'язується протягом 90 календарних днів з дати укладання договору сплатити Продавцю всю загальну суму договору шляхом безготівкового переказу грошових коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця.

Згідно з п.3.5. Договору Покупець набуває право власності на цінні папери з моменту зарахування їх на рахунок Покупця у депозитарній установі.

В силу п. 10.2 договір набирає чинності з моменту підписання договору, датою виконання Договору вважається дата підписання акту виконаних забов'язань до договору та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому.

На виконання п. 1.1. договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ 14/12-14 від 05.11.2014р. позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв від позивача у власність цінні папери на загальну суму 400 000,00 грн., що підтверджується розпорядженням на виконання облікової операції № 05/11 від 05.11.2014 року (а.с. 11-12) та випискою про операції з цінними паперами за період з 27.10.2014 року по 28.11.2014 року, складеною 01.12.2014 року ПАТ "Мегабанк" (а.с. 13).

03.02.2015 року між сторонами було укладено договір про порядок погашення заборгованості, згвдно умов якого сторони домовились про те, що боржник сплачує кредитору заборгованість шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів з поточного рахунку боржника на поточний рахунок кредитора двома окремими платежами, а саме:

-1 платіж в сумі 400 000,00 грн. - в строк до 27 лютого 2015 року;

- 2 платіж в сумі 19 605 000, 00 грн. - в строк до 27 липня 2015 року (а.с. 14).

Відповідач свій обов'язок, передбачений п. 2.1. договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ 14/12-14 від 05.11.2014р., не виконав, суму боргу до 27.02.2015р. не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ 14/12-14 від 05.11.2014р. на момент розгляду справи складає 400 000,00 грн. та визнається відповідачем, що підтверджується змістом відзиву на позовну заяву від 12.05.2015р.

Предметом позову є вимоги про стягнення 400 000,00 грн. боргу за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ 14/12-14 від 05.11.2014р.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу цінних паперів.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що на виконання п. 1.1. договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ 14/12-14 від 05.11.2014р. позивач 05.11.2014р. передав відповідачу, а відповідач прийняв від позивача у власність цінні папери на загальну суму 400000,00 грн., що підтверджується розпорядженням на виконання облікової операції № 05/11 від 05.11.2014 року (а.с. 11-12) та випискою про операції з цінними паперами за період з 27.10.2014 року по 28.11.2014 року, складеною 01.12.2014 року ПАТ "Мегабанк" (а.с. 13), а відповідач свій обов'язок, передбачений п. 2.1. договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ 14/12-14 від 05.11.2014р., не виконав, суму боргу до 27.02.2015р. не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ 14/12-14 від 05.11.2014р. на момент прийняття судового рішення склав 400 000,00грн. та визнається відповідачем, що підтверджується змістом відзиву на позовну заяву від 12.05.2015р.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення 400 000,00грн. боргу за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ 14/12-14 від 05.11.2014р. є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України , ст.ст. 509, 525, 526, 530, Цивільного кодексу України, 173, 174, 232, 317, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проперті менеджмент Україна" (61038, м. Харків, просп. 50 років СРСР, буд. 182, код ЄДРЮО 38077373) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А Клас Менеджмент" (61002, м. Харків, вул. Сумська, 70, код ЄДРЮО 34755144) 400 000,00 грн. боргу за договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ 14/12-14 від 05.11.2014р. та 8 000,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.05.2015 р.

Суддя Л.С. Лаврова