ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2015 р. Справа № 914/3714/14

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Гриців В.М.,

Давид Л.Л.,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (Приватного підприємця) ОСОБА_2, б/н від 03.01.2015 р. (вх. № 01-05/252/15 від 15.01.2015 р.),

на рішення Господарського суду Львівської області від 25 грудня 2014 року

у справі № 914/3714/14 (суддя Крупник Р.В.),

порушеній за позовом

Позивача: Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів,

До відповідача: Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (Приватного підприємця) ОСОБА_2, м. Львів,

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівська міська рада, м. Львів,

Про: зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 здійснити демонтаж належної йому тимчасової споруди на АДРЕСА_1, у місті Львові та стягнення судового збору.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: ОСОБА_3 - п/к за довіреністю від 15.12.2014 р., Підприємець ОСОБА_2;

від позивача: Кузів О.М. - п/к за довіреністю від 21.01.2015 р. № 34-вих-98;

від третьої особи: Гриниха Х.А. - п/к за довіреністю від 29.09.2014 р. № 1104-вих.-1137.

Права та обов'язки сторін і третіх осіб, які визначені ст. ст. 20, 22, 27, 28 ГПК України представникам роз'яснено і їм зрозумілі. Заяв та клопотань про відвід суддів - не надходило.

За клопотанням сторін з 24.02.2015 р. проводиться фіксація судового процесу технічними засобами.

Відповідно до Довідки про автоматичний розподіл справ між судами від 15.01.2015 р., дану справу розподілено до розгляду судді - доповідачу Данко Л.С.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 16.01.2015 р. у склад колегії для розгляду справи № 914/3714/14 Господарського суду Львівської області введено суддів - Галушко Н.А., Орищин Г.В. (а.с. 141).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.01.2015 року прийнято апеляційну скаргу СПД-ФО ОСОБА_2 до провадження та розгляд скарги призначено на 11.02.2015 року, про що сторони (Позивач та Відповідач) були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази - оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи)(а. с. 144, 145-147).

З підстав зазначених в ухвалі суду від 11.02.2015 р., за клопотаннями: Апелянта/відповідача (а.с. 162) та Позивача (а.с. 163) розгляд даної справи відкладено на 24.02.2015 р., про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

У судове засідання, 24.02.2015 р., представник Апелянта прибув, надав пояснення по суті скарги та подав письмове клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення в Галицькому районному суді справи № 461/15687/14-а та набрання рішенням цього суду законної сили (а.с. 168).

Представник позивача прибув, надав пояснення по суті апеляційної скарги, подав письмовий Відзив на апеляційну скаргу (а.с. 175), докази: листок непрацездатності, просить клопотання Апелянта про зупинення провадження у справі відхилити, так як на думку представника Позивача, останній свідомо затягує розгляд справи, просить рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія суддів, за наслідками розгляду клопотань сторін, які були подані в цьому судовому засіданні, прийшла до висновку, клопотання Скаржника про зупинення провадження у справі до вирішення в Галицькому районному суді справи № 461/15687/14-а та набрання рішенням цього суду законної сили (а.с. 168) відхилити, за недоведеністю обставин, на які покликається апелянт, та враховуючи приписи викладені у пункті 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. № 18, а з метою всебічного дослідження обставин справи, за своєю ініціативою, колегія ухвалила залучити до участі у даній справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівську міську раду (м. Львів, пл. Ринок, 1) та відкласти розгляд справи на 11.03.2015 р. (а.с. 181-182).

Про дату (день, час та місце) на яку судом відкладено розгляду даної справи, сторони були належним чином повідомлені (позивач та відповідач) - під розписку (а.с. 183), третя особа - рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України (а.с. 184).

У судовому засіданні 11.03.2015 р. оголошено перерву до 16.03.2015 р. на 14 год. 10 хв., про що сторони та третя особа були повідомлені під розписку (а.с. 204).

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 р. склад колегії по розгляду справи № 914/3714/14 змінено, замість суддів Галушко Н.А. та Орищин Г.В. (перебування у відпустці) введено суддів Гриців В.М. та Давид Л.Л. (а.с. 205).

Враховуючи принцип незмінності судді встановлений п. 3 ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (введення нового складу суду) розгляд даної справи почався спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених ст. 69 ГПК України строків вирішення спору (п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 "Про судове рішення").

З підстав зазначених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 р. (за клопотанням представника Львівської міської ради)(а.с. 233), розгляд справи відкладено на 22.04.2015 р., про що сторони та третя особа були належним чином повідомлені згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Через неприбуття у судове засідання 22.04.2015 р. представника Позивача, з метою повного, об'єктивного та всебічного розгляду справи, колегія суддів прийшла до висновку, клопотання третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача вх. № 01-05/1459/15 від 21.04.2015 р. про зупинення провадження у справі (а.с. 244-245) вирішити у наступному судовому засіданні, у зв'язку з чим, розгляд справи відкладено на 29.04.2015 р., про що сторони та третя особа були належним чином повідомлені згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

У судове засідання, яке відбулося 29.04.2015р., прибули представники Апелянта/відповідача, подали клопотання про долучення доказів (вх. № 01-04/2714/15 від 29.04.15 р.): постанови Галицького районного суду м. Львова від 23.04.2015 р. у справі № 461/15687/14-а, надали пояснення по суті апеляційної скарги, просять рішення місцевого господарського суду від 25.12.2014 р. у справі № 914/3714/14 скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, а також скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.12.2014 р. у справі № 914/3714/14 в частині, в якій суд ухвалив, зобов'язати сторони: - провести огляд спірного об'єкта, який розташований по АДРЕСА_1, за результатами якого скласти спільний акт, в якому вказати правовий статус вищевказаного об'єкту, а саме: чи являється об'єкт малою архітектурною формою чи об'єктом нерухомості, загальну площу об'єкта, наявність фундаменту під об'єкт». Крім того, представник Апелянта наполягає, що позов, який подано до господарського суду 17.10.2014 р., заявлено до неналежного відповідача: СПД-ФО ОСОБА_2, оскільки з 29.08.2014 р. власником об'єкта нерухомого майна: нежитлового приміщення магазину, позн. літ. «Б-1», за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 66,1 кв.м., є фізична особа ОСОБА_6, на підставі договору дарування нежитлового приміщення, серії та номер: 1320 виданий 29.08.2014 р., пояснив, що договір дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Папайло Наталією Євгенівною 29.08.2014 р. не скасований, не визнаний недійсним, зазначив, що фізична особа ОСОБА_6, як власник, 29.08.2014 р. зареєстрував за собою спірний об'єкт на праві приватної власності за індексним номером: 26172782, що підтверджує Витягом з Державного реєстру права власності. Представники Апелянта просять клопотання Львівської міської ради, яка є третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача, про зупинення провадження у справі до завершення розгляду справи за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2013 р. у справі № 914/909/13г - відхилити, покликаючись, зокрема, на ст. 21 ГПК України, оскільки на думку апелянта, право подавати такі клопотання встановлено лише для сторін в судовому процесі і не стосується третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Скаржник також просить відхилити клопотання третьої особи без самостійних вимог на предмет спору від 29.04.2015 р. про долучення матеріалів.

Представник Позивача у судове засідання прибув, надав пояснення аналогічні викладеним у Відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 175), просить рішення місцевого суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, клопотання третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача про зупинення провадження у справі до завершення розгляду справи за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2013 р. у справі № 914/909/13г - задовольнити в повному обсязі та задовольнити клопотання третьої особи від 29.04.2015 р. про доручення матеріалів.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - прибув, надав пояснення аналогічні викладеним у Письмових поясненнях у справі (а.с. 191-195), подав клопотання про доручення матеріалів: копії заяви ФОП ОСОБА_2 від 27.06.2013 р. № 3-Г-16403 - на 1-му арк.; копію ухвали Львівської міської ради від 20.03.2014 р. № 3190 - на 3-х арк. та копію ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 р. у справі № 876/11385/14 - на 3-х арк., просить зазначене клопотання задовольнити, рішення місцевого суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Представник третьої особи просить задовольнити клопотання Львівської міської ради від 21.04.2015 р. та зупинити провадження у справі до завершення розгляду справи за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2013 р. у справі № 914/909/13г, а клопотання Апелянта про доручення постанови Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/15687/14-а - відхилити, оскільки вважає, що зазначена постанова від 23.04.2015 р. не набрала законної сили, крім того Львівська міська рада має намір оскаржувати цю постанову в апеляційному порядку.

Враховуючи, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також, що сторони своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 914/3714/14.

Колегія суддів, задовольнила клопотання Апелянта/відповідача від 29.04.2015 р. за вх. № 01-04/2714/15) та Третьої особи (вх. № 01-04/2705/15) про доручення доказів/матеріалів, оскільки докази, які просять долучити апелянт та третя особа без самостійних вимог на предмет спору, частково, були подані позивачем суду першої інстанції та були предметом дослідження у справі, долучення до матеріалів справи постанови Галицького районного суду м. Львова від 23.04.2015 р. у справі № 461/15687/14-а - не перешкоджає розгляду даної справи по суті і не позбавляє Львівську міську раду оскаржити цю постанову в апеляційному порядку.

Щодо клопотання Третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача від 21.04.2015 р. про зупинення провадження у справі до завершення розгляду справи за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2013 р. (вх. № 01-05/1459/15) у справі № 914/909/13г, то колегія суддів прийшла до висновку, що зазначене клопотання не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч 1 ст. 79 ГПК України (зі змінами та доповненнями), господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Частина 1 коментованої статті встановлює обов'язок господарського суду зупинити провадження у справі. Причиною зупинення в даному випадку є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати: а) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; б) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

У пункті 3.16. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. № 18 зазначено, що відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Оцінивши обставини, що мають значення для вирішення клопотання Львівської міської ради від 21.04.2015 р. (вх. № 01-05/1459/15) про зупинення провадження у справі до завершення розгляду справи за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2013 р. у справі № 914/909/13-г по суті в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що заявником не доведено пов'язаність справи № 914/3714/14 із справою № 914/909/13-г (за позовом Приватного підприємства «Орія» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 3000,00 грн. за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Орія» про визнання права власності), рішення у якій постановлено Господарським судом Львівської області 17.04.2013 року та, рішення у якій, з 14.04.2015 року оскаржується Львівською міською радою в апеляційному порядку. При цьому Заявник не навів перед судом обставин у іншій справі, встановлення яких іншим судом, впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Покликання Третьої особи без самостійних вимог, що судовим рішенням від 17.04.2013 р. у справі № 914/909/13-г порушено законні права та інтереси Львівської міської ради як власника земельної ділянки на якій знаходиться об'єкт на який було визнано право власності, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки у справі № 914/3714/14 земельні правовідносини не є предметом спору.

Крім того, у разі встановлення порушення прав та законних інтересів Львівської міської ради, як власника земельної ділянки, останній не позбавлений права на захист своїх законних прав та інтересів власника земельної ділянки у порядку та у спосіб визначений ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, чи у порядку визначеному Розділом ХІІІ Господарського процесуального кодексу України (за нововиявленими обставинами).

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (Приватного підприємця) ОСОБА_2 від 03.01.2015 р. (вх. № 01-05/252/15 від 15.01.2015 р.) підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.12.2014 року у справі № 914/3714/14 (суддя Крупник Р.В.) позов задоволено повністю (п. 1 резолютивної частини рішення). Зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (79066, АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) демонтувати тимчасову споруду - павільйон, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (п. 2 резолютивної частини рішення). Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (79066, АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради (79049, м. Львів, пр. Червоної Калини, 66; ) 1218,00 грн. судового збору (п. 3 резолютивної частини рішення)( а.с. 130, 131-135).

Ухвалою місцевого суду від 11.12.2014 р. у справі № 914/3714/14 продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 25.12.2014 р. та з метою повного, об'єктивного та всебічного дослідження обставин справи п. 4 резолютивної частини цієї ухвали зобов'язано сторін вчинити певні дії (а.с. 114-115).

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа (Приватний підприємець) ОСОБА_2 звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, б/н від 03.01.2015 р. (вх. № 01-05/252/15 від 15.01.2015 р.), просить: скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.12.2014 р. у справі № 914/3714/14 в частині «Зобов'язати сторони: - провести огляд спірного об'єкта, який розташований по АДРЕСА_1, за результатами якого скласти спільний акт, в якому вказати правовий статус вищевказаного об'єкту, а саме: чи являється об'єкт малою архітектурною формою чи об'єктом нерухомості, загальну площу об'єкта, наявність фундаменту під об'єкт» ( п. 1 прохальної частини апеляційної скарги) та рішення Господарського суду Львівської області від 25.12.2014 р. у справі № 914/3714/14 і прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача ( п.п. 2, 3 прохальної частини апеляційної скарги)(а.с. 149-154).

Апеляційну скаргу в частині оскарження судового рішення Скаржник покликається на те, що місцевим господарським судом при прийнятті ухвали від 11.12.2014 р. в частині «Зобов'язати сторони: - провести огляд спірного об'єкта, який розташований по АДРЕСА_1, за результатами якого скласти спільний акт, в якому вказати правовий статус вищевказаного об'єкту, а саме: чи являється об'єкт малою архітектурною формою чи об'єктом нерухомості, загальну площу об'єкта, наявність фундаменту під об'єкт» та рішення від 25.12.2014 р., порушено норми процесуального та матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для вирішення даного спору.

Так Апелянт в апеляційній скарзі покликається на те, що місцевий суд застосував нормативно-правовий акт, який суперечить ч. 2 ст. 57 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», оскільки регуляторні акти органу місцевого самоврядування, а саме: ухвала Львівської міської ради від 20.03.2014 р. № 3190 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові", офіційно не оприлюднювалися в друкованих засобах масової інформації відповідних рад.

Скаржник покликається на те, що Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради є неналежним позивачем по даній справі, і, на думку апелянта, належним позивачем мала виступати Львівська міська рада, згідно положень ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі стверджує про наявність укладених між Львівською міською радою та ФОП ОСОБА_2 двох договорів оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1, на дві різні ділянки за тією ж адресою, за Договором оренди землі від 11 березня 2005 року, земельна ділянка 0,0056 га кадастровий № НОМЕР_2, знаходиться АДРЕСА_1, для обслуговування павільйону, на виконання якого, ФОП ОСОБА_9 спорудив магазин загальною площею 38,8 кв.м., та за Договором оренди землі від 30.03.3010 р., земельна ділянка за кадастровим № НОМЕР_3 загальною площею 0,0056 га по АДРЕСА_1, для обслуговування малої архітектурної форми, на якій об'єктів нерухомого майна - немає.

Апелянт стверджує, що нежитлова будівля, обладнана водопроводом, каналізацією, споруджена на бетонному фундаменті, стіни і перегородки - піноблоки, покрівля - залізо, підлога-плитка, прорізи - вікна, двері, відповідно до Технічного паспорта на нежитлові приміщення магазину S заг. 66,1 м.кв. (літ. Б-1) за адресою: АДРЕСА_1, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 08.02.2012 року інвентарний № 1240, має загальну площу - 61,6 кв.м. та є окремо стоячою нежитловою будівлею зведеною в 2005 році та фундаментально пов'язаною з земельною ділянкою, класифікується як капітальна споруда, використовується за цільовим призначенням, відповідає Державним будівельним нормам та вимогам надійності і можливості безпечної експлуатації, а не тимчасовою спорудою.

Скаржник зазначає, що у Розпорядженні Сихівської районної адміністрації від 12.08.2014р. № 305 та ухвалі Львівської міської ради від 20.03.2014 р. № 3190, йдеться про Договір оренди землі від 30.03.2010 р., укладений між Львівською міською радою та ФОП ОСОБА_2, був чинним до 30.03.2014 р., кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_3, загальною площею 0,0056 га по АДРЕСА_1, для обслуговування малої архітектурної форми, і, посилається на те, що за Договором оренди землі, на даній земельній об'єктів нерухомого майна - немає, в той же час, як в матеріалах справи подані докази щодо нерухомої будівлі із фундаментом, яка облаштована згідно Договору оренди землі від 11.03.2005 року, на земельній ділянці за кадастровим № НОМЕР_2, тому вважає, що відсутній предмет спору.

Апелянт в апеляційній скарзі також просить скасувати ухвалу місцевого суду від 11.12.2014 р. в частині зобов'язань для сторін: - провести огляд спірного об'єкта, який розташований по АДРЕСА_1, за результатами якого скласти спільний акт, в якому вказати правовий статус вищевказаного об'єкту, а саме: чи являється об'єкт малою архітектурною формою чи об'єктом нерухомості, загальну площу об'єкта, наявність фундаменту під об'єкт (п. 4 резолютивної частини ухвали), так як, на думку Апелянта, такі вимоги суду суперечить ст. 65 та ст. 39 ГПК України.

Крім того, Апелянт покликається на те, що місцевий господарський суд безпідставно взяв до уваги Акт від 23.12.2014 р., оскільки, останній складено без дотримання вимог ухвали суду від 11.12.2014 р., в односторонньому порядку, без участі представника другої сторони; без участі власника спірного майна: ОСОБА_6, який, на дату складання цього Акту, з 29.08.2014 р. був власником будівлі, що позивачем в акті не визначено правого статусу об'єкта обстеження та наявності фундаменту під об'єктом, як цього вимагав суд, тому вважає цей Акт неналежним доказом у справі.

Скаржник також зазначає, що у мотивувальній частині судового рішення йдеться про судове засідання, яке відбулося « 23.12.2014 р.», однак останній про судове засідання « 23.12.2014 р.», ні про засідання 25.12.2014 р. повідомлений не був, що на думку Апелянта є порушенням його прав на захист і таке підлягає відновленню шляхом скасування оскаржуваного рішення.

Колегією суддів встановлено, що Апелянт: ОСОБА_2 є Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою (Приватним підприємцем) дата проведення державної реєстрації - 27.12.2002 р. номер запису: 1000047, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце проживання фізичної особи-підприємця: 79052, АДРЕСА_3 (а.с. 20).

Позивач: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради є юридичною особою, виконавчим органом Львівської міської ради з делегованими повноваженнями, на момент звернення з позовом до суду, Позивач діяв на підставі Положення «Про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради», затверджене Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.01.2012 р. № 07 «Про затвердження Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради та її структури», яке вступило у дію з 01.02.2012 р. /п.2 рішення/, йому присвоєно , місцезнаходження юридичної особи: м. Львів, проспект Червоної калини, 66 (а.с. 30).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівська міська рада є органом місцевого самоврядування, юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи № 04055896, місцезнаходження: п. і. 79008, м. Львів, Галицький р-н, пл. Ринок, буд. 1.

В першу чергу колегія суддів вважає за доцільне зазначити помилковість тверджень Апелянта, що Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради є неналежним Позивачем по справі, оскільки, на думку Апелянта, повноваженнями бути позивачами та відповідачами у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатись до суду, якщо це необхідно, в силу положень ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» можуть лише органи місцевого самоврядування (позиція 1-1 тексту апеляційної скарги), виходячи з такого.

У даній справі Сихівська районна адміністрація Львівської міської звернулася до господарського суду з позовною вимогою про демонтаж тимчасової споруди.

Колегією суддів встановлено, що Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради є юридичною особою, виконавчим органом Львівської міської ради з делегованими повноваженнями. На момент звернення з позовом до суду Позивач діяв на підставі Положення «Про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради» (Додаток № 1), затверджене Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.01.2012 р. № 07 «Про затвердження Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради та її структури», яке вступило у дію з 01.02.2012 р. До вступу в дію вищезазначеного Положення, Позивач діяв на підставі Положення «Про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради» від 27.10.2006 р. № 1231, повноваження якого були визначені у розділі 4 Положення (п.п. 4.1.8., 4.1.9., 4.2.). Пунктом 4.5.1. Положення «Про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради» від 27.10.2006 р. № 1231, Позивач був наділений повноваженнями на звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами … до громадян, … та юридичних осіб …, з інших справ, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень. Відповідно до Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради від 06.01.2012 р. № 07, затвердженого рішенням Львівської міської ради № 07 від 06.01.2012 р. (розділ 4 Положення) Позивачу делеговано повноваження, зокрема, з управління майном на території району, що належить до власності територіальної громади міста, у встановлених міською радою та виконавчим комітетом межах (п. 4.1.2.), розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом Львівської міської ради порядку щодо фактів порушення розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності (п. 4.1.9), повноваження у сфері житлово-комунального господарства (п. 4.2.), повноваження у сфері будівництва (п. 4.3.. Позивачу також делеговано повноваження на звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами … до громадян, … та юридичних осіб …, з інших справ, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень (п. 4.5.1.). Для реалізації завдань та виконання повноважень, передбачених цим Положенням, іншими нормативними актами для Сихівської районної адміністрації (розділ 5) передбачено Права, серед інших, право користуватися правами передбаченими для виконавчого органу міської ради згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в України», іншими нормами чинного законодавства України.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, колегія суддів виходила із визначень наведених у статті 3 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України), п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам». Відтак, реалізуючи свої повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування можуть вступати з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини і у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками з іншими юридичними та фізичними особами.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ГК України сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Під організаційно-господарськими відносинами розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю (ч. 6 ст. 3 ГК України).

З огляду на вищенаведене, Сихівська районна адміністрація Львівської міської є належним Позивачем у справі.

Не заслуговують на увагу суду покликання Апелянта, що він був неналежним чином місцевим судом повідомлений про день, час та місце розгляду справи, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ухвала місцевого суду про порушення провадження у справі від 20.10.2014 р. (а.с. 1-2) надсилалася йому за адресою вказаною у позовній заяві та отримана останнім: 24.10.2014 р. особисто (а.с. 3). Судове засідання 10.11.2014 р. відбулося за участю представників, як позивача, так і відповідача, що підтверджується матеріалами даної справи, і, представники обох сторін були, під розписку, повідомлені про дату відкладення розгляду справи - 24.11.2014 р. (а.с. 32) та про оголошену в судовому засіданні перерву на 04.12.2014 р. (а.с. 74). Ухвала місцевого суду від 04.12.2014 р. про відкладення розгляду справи на 11.12.2014 р. надсилалася відповідачу по-пошті рекомендованою кореспонденцією (а.с. 93/зворот), яку останній отримав, під розписку, лише 12.12.2014 р. (а.с. 94), тобто наступного дня після судового засідання, не може відноситися на вину суду. Однак, місцевий суд ухвалою від 11.12.2014 р. відклав розгляд справи на 25.12.2014 р. та вказану ухвалу надіслав відповідачу по-пошті рекомендованою кореспонденцією (а.с. 115/зворот), яку останній отримав, під розписку, 19.12.2014 р. (а.с. 116), крім того, представник Апелянта ОСОБА_3 (за довіреністю від 15.12.2014 р. (а.с. 118) 24.12.2014 р. /згідно поданої ним заяви (а.с. 117) був ознайомлений з матеріалами даної справи, однак, в судове засідання, яке відбулося 25.12.2014 р. - не прибув, про причини неприбуття місцевий суд - не повідомив, тому зазначені вище твердження Апелянта, колегія суддів вважає надуманими.

Помилкове зазначення місцевим господарським судом за текстом мотивувальної частини рішення від 25.12.2014 р. у справі № 914/3714/14 (а.с. 131-135) дати « 23.12.2014 р.» /у рядках 9-у зверху на сторінці першій /титульній/ та 1-у зверху на сторінці другій мотивувальної частини рішення/(а.с. 131-132) колегія суддів вважає опискою, яка, хоч і не виправлена місцевим господарським судом ухвалою про виправлення описки, однак не може слугувати безумовною підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Апелянтом/відповідачем до апеляційної скарги подано додаткові докази, які мають значення для правильного вирішення справи, та, які не були подані Скаржником суду першої інстанції, без належного обґрунтування в апеляційній скарзі причини неможливості їх подання місцевому суду, що не залежали від нього.

Приймаючи до уваги додатково подані Скаржником до апеляційної скарги докази, колегія суддів, зокрема, виходила з того, що Позивачем, як виконавчим органом місцевого самоврядування з делегованими повноваженнями в частині, що є предметом спору у даній справі, про що зазначено вище у цій постанові, на час звернення з позовом до суду (17.10.2014 р.), на час проведення обстежень тимчасової споруди згідно Актів від 22.09.2014 р., 06.11.2014 р., від 23.12.2014 р. неналежним чином з'ясовані обставини, які мають значення для вирішення спору, та, які вже мали місце, що підтверджується матеріалами даної справи. Разом з тим, в процесі розгляду даної справи місцевим господарським судом, Акт обстеження від 23.12.2014 р. складений позивачем в односторонньому порядку всупереч п. 4 резолютивної частини ухвали від 11.12.2014 р. у справі № 914/3714/14.

Відповідно до статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції. За приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі. Тобто, метою апеляційного суду є розгляд справи повторно. В силу приписів статті 105 названого Кодексу за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний господарський суд приймає постанову, у якій мають бути зазначені, зокрема, обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією; доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази; мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів, а також з'ясувати усі необхідні для вирішення спору обставин, та надати оцінку усім доказам зібраним у справі з метою повноти судового апеляційного дослідження. У відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України судове рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 17.10.2014 р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (Приватного підприємця) ОСОБА_2 про демонтаж тимчасової споруди (а.с. 5-6).

Позовні вимоги мотивує тим, що в 2005 р. Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради відповідачу було надано дозвіл на виконання робіт по влаштуванню торгового павільйону, що 16.06.2005 р. на підставі відповідного акту зведену стаціонарну малу архітектурну форму (павільйон) по АДРЕСА_1, прийнято в експлуатацію, що 20.03.2014 р. Львівською міською радою прийнято ухвалу № 3190 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові", п. 7.1 якої вирішено демонтувати тимчасові споруди, термін дії договору оренди земельної ділянки яких закінчився. Відтак, позивач покликаючись у позовній заяві на те, що належна відповідачу тимчасова споруда не була включена до комплексної схеми розміщення тимчасових споруд, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 20.03.2014 р. № 3190, договір оренди земельної ділянки, на якій розташована тимчасова споруда - закінчився, 12.08.2014 р. Сихівською районною адміністрацією прийнято розпорядження № 305, яким відповідача зобов'язано демонтувати тимчасову споруду. При цьому позивач покликаючись на акти проведення обстеження тимчасової споруди від 22.09.2014 р. та від 06.11.2014 р., констатує, що так як відповідач у добровільному порядку розпорядження не виконав, позивач 17.10.2014 р. звернувся з позовом до суду.

Як вбачається з матеріалів даної справи та встановлено колегією суддів, 11.03.2005 р. між Львівською міською радою (Орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) було укладено Договір оренди землі (а.с. 187-188), відповідно якого, Орендодавець надав, а Орендар прийняв у строкове (строком на 5 (п'ять) років до 10 лютого 2010 року (п. 8 Договору від 11.03.2005 р.), платне користування земельну ділянку, кадастровий № НОМЕР_2, загальною площею 0,0056 га (п.п. 1, 2 Договору від 11.03.2005 р.), яка знаходиться АДРЕСА_1, для обслуговування павільйону (п. 1 Договору), на виконання якого, Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_9 спорудив магазин загальною площею 38,8 кв.м., який обладнав водопроводом, каналізацією, заклав бетонний фундамент, стіни і перегородки - піноблоки, покрівля - залізо, підлога-плитка, прорізи - вікна, двері, що підтверджується Технічним паспортом магазину за адресою: АДРЕСА_1, складений 05.10.2005 р., що виданий Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки (а.с. 77-81).

21.04.2005 р. Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради відповідачу було видано дозвіл № 62 (а.с. 82) на виконання робіт по влаштуванню будівельного майданчика для встановлення торгового павільйону і виконання робіт з благоустрою на АДРЕСА_1.

На підставі Акту № 57 від 16.06.2005 р. (а.с. 81) зведену відповідачем стаціонарну малу архітектурну форму (павільйон) по АДРЕСА_1, в м. Львові, прийнято в експлуатацію.

На підставі ухвали Львівської міської ради від 18.12.2008 р. № 2311 "Про затвердження Перспективної схеми розміщення малих архітектурних форм як частини Програми комплексного благоустрою території міста", належна відповідачу мала архітектурна форма (павільйон) по АДРЕСА_1 була включена до Перспективної схеми розміщення МАФ Сихівського району міста Львова з терміном оренди 3 роки.

У зв'язку закінченням 10.02.2010 р. строку дії Договору оренди землі від 11.03.2005 р., 30.03.2010 р. між Львівською міською радою (Орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) було укладено Договір оренди землі (а.с. 18-19), відповідно якого, Орендодавець надав, а Орендар прийняв у строкове (строком на 3 (три) роки до 18 грудня 2011 року (п. 8 Договору від 30.03.2010 р.), платне користування земельну ділянку, кадастровий № НОМЕР_3, загальною площею 0,0056 га (п.п. 1, 2 Договору), яка знаходиться АДРЕСА_1, для обслуговування малої архітектурної форми. Договір зареєстрований у Львівській міській раді 30 березня 2010 р. за № С-1692, про що у книзі записів реєстрації Договорів оренди землі С-3 вчинено запис (а.с. 19/зворот).

У п. 8 вказаного Договору сторони погодили, що договір укладено на 3 (три) роки до 18.12.2011 р.

Порядок передачі земельної ділянки в оренду визначений сторонами у п. 20 Договору від 30.12.2010 р. (у 3 денний термін після державної реєстрації цього договору).

На підставі Договору оренди землі від 30 березня 2010 р. № С-1692, Приватному підприємцю ОСОБА_2 було видано Дозвіл без № на розміщення об'єкта торгівлі, ресторанного господарства та сфери послуг у стаціонарних малих архітектурних формах на об'єкт - павільйон /30 кв.м./ за спеціалізацією: торгівля продовольчими товарами, місце розміщення: АДРЕСА_1, та визначено режим роботи. Термін дії дозволу до: 18 грудня 2011 р. (а.с. 21).

Рішенням господарського суду Львівської області від 03.09.2012 р. у справі № 5015/2471/12 (залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2012 р.) визнано недійсною окрему частину правочину, а саме: запис: "до 18 грудня 2011 року" у п.8 Договору оренди землі від 30.03.2010 р., укладеному між Львівською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, зареєстрованому у Львівській міській раді 30.03.2010 р. за № С-1692.

У вказаному рішенні, яке набрало законної сили, господарський суд, зокрема, зазначив, що запис: "до 18.12.2011 року" обмежує трирічний строк, встановлений ухвалою Львівської міської ради № 2311 від 18.12.2008 р. (на підставі якої укладався договір) та самим Договором. Відтак, зі змісту рішення вбачається, що господарський суд прийшов до висновку, що Договір оренди землі від 30.12.2010 р. укладений до 30.03.2013 р.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів даної справи, доказів продовження дії вказаного Договору на новий строк після 30.03.2013 р. та/або укладення нового Договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 сторони не представили, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів даної справи, що в період дії Договору оренди землі від 30.03.2010 р., зареєстрований у Львівській міській раді 30.03.2010 р. за № С-1692, укладений до 30.03.2013 р. за рішенням суду, Обласним комунальним підприємством Львівської міської ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, 08.02.2012 року складено Технічний паспорт на нежитлові приміщення магазину S заг. 66,1 м.кв. (літ. Б-1) за адресою: АДРЕСА_1, інвентарний номер 1240 (а.с. 218-226).

З Технічного паспорта від 08.02.2012 р. на нежитлові приміщення магазину S заг. 66,1 м.кв. (літ. Б-1) за адресою: АДРЕСА_1, інвентарний номер 1240 вбачається, що нежитлові приміщення магазину S складають загальну площу 66,1 кв.м.

Поверховий план до Технічного паспорта на нежитлові приміщення магазину S заг. 66,1 м.кв. (літ. Б-1) (а.с. 218/зворот) містить примітку: «на прибудову літ. Б-1 розм. 3,05х8,48 в БТІ документів неподано».

Технічна характеристика нежитлових приміщень магазину S заг. 66,1 м.кв. (літ. Б-1) має наступну інформацію: матеріали зовнішніх стін: сендвіч панелі, приміщення обладнано водопроводом (холодним, гарячим), каналізацією, електроосвітленням, у Допоміжній таблиці № 1 Техпаспорту зазначено: будова, фундамент: бетон, перегородки: стіни і перегородки: сендвіч панелі, покрівля - залізо, підлога-плитка, прорізи: вікна, двері, згідно висновку за результатами проведеного технічного огляду з обстеженням будівельних конструкцій та оцінки будівлі (розділ 6. Висновок) зроблено висновок, що «Окремо стояча нежитлова будівля на АДРЕСА_1 зведена та фундаментально пов'язана з земельною ділянкою, класифікується як капільтальна споруда, використовується за цільовим призначенням, відповідає державним будівельним нормам та вимогам надійності і можливості безпечної експлуатації.

Крім того, 27.06.2013 року Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності (реєстраційний номер: 5459085 від 27.06.2013 р.) розмір частки: 1, об'єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_2, позн. літ. «Б-1» загальною площею 66,1 кв. м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 173).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, підставою для виникнення права власності є рішення суду, серія та номер: 914/909/13-г, виданий 17.04.2013 р., видавник: Господарський суд Львівської області.

На час реєстрації права власності за ОСОБА_2 (27.06.2013 р.) на об'єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_2, позн. літ. «Б-1» загальною площею 66,1 кв. м., рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2013 р. № 914/909/13-г набрало законної сили.

Із клопотання третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача про зупинення провадження у справі (а.с. 244-245) вбачається, що лише з 14.04.2015 року рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2013 р. у справі № 914/909/13-г оскаржується Львівською міською радою в апеляційному порядку. Станом на дату ухвалення постанови у даній справі, вказане судове рішення не скасовано, не змінено, такі докази в матеріалах справи - відсутні, третьою особою без самостійних вимог - не представлено.

Разом з тим, сторонами по справі Львівському апеляційному господарському суду на момент ухвалення постанови у даній справі не подано жодних доказів про скасування права власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер: 5459085 від 27.06.2013 р.) на об'єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_2, позн. літ. «Б-1» загальною площею 66,1 кв. м. Такі докази в матеріалах справи - відсутні.

Колегією суддів також встановлено, що з 29.08.2014 р. власником об'єкта нерухомого майна: нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_2, позн. літ. «Б-1» загальною площею 66,1 кв. м. є фізична особа: ОСОБА_6 (проживає за адресою: с. Утішків, Буського р., Львівської області), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав нерухомого майна про реєстрацію права власності реєстраційний номер: 26172782 (а.с. 174).

Підставою для оформлення ОСОБА_6 права власності на об'єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_2, позн. літ. «Б-1» загальною площею 66,1 кв. м. є Договір дарування, нежитлового приміщення, серія та номер: 1320, виданий 29.08.2014 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу видавник: Папайло Н.Є., підстава: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15456270 від 29.08.2014.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України). Відповідно до частини третьої ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність (ст. 717 ЦК України).

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (частина 2 ст. 719 ЦК України).

Статтею 720 ЦК України передбачено сторони у договорі дарування, серед інших, сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальна громада.

В нашому випадку, Договір дарування нежитлового приміщення, серія та номер: 1320, укладено у письмовій формі, нотаріально посвідчений 29.08.2014 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Папайло Н.Є., сторонами за вищевказаним договором дарування є ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_6 (обдарований).

Сторонами та третьою особою не надано суду доказів в розумінні статей 33 та 34 ГПК України, що Договір дарування, нежитлового приміщення, серія та номер: 1320, нотаріально посвідчений 29.08.2014 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Папайло Н.Є, визнаний у встановленому законом порядку - недійсним, розірваний, відтак право власності обдарованого (ОСОБА_6) на дарунок (об'єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_2, позн. літ. «Б-1» загальною площею 66,1 кв. м.) виникло з правочину (Договору дарування), з моменту його нотаріального посвідчення у встановленому законом порядку, з 29.08.2014 р., тобто до звернення позивача з позовом до суду (17.10.2014 р.) про демонтаж тимчасової споруди та, відповідно, до постановлення Господарським судом Львівської області рішення у справі № 914/3714/14.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2014 р., тобто на час, коли об'єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1, позн. літ. «Б-1» загальною площею 66,1 кв. м. був зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 (27.06.2013 р. реєстраційний № 5459085) з підстав зазначених вище у цій постанові, Львівською міською радою було прийнято ухвалу № 3190 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові", згідно п. 8 якої попередню ухвалу від 18.12.2008 р. № 2311 визнано такою, що втратила чинність.

З Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Сихівському районі м. Львова (Додатку №2 до ухвали № 3190 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові") також вбачається, що павільйон відповідача не було включено до нового переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Сихівському районі м. Львова.

З тексту листа Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин від 22.09.2014 р. № 4-2403-1798 (а.с.13) вбачається, що у зв'язку з невключенням МАФ ФОП ОСОБА_2 до нового переліку тимчасових споруд, договір оренди землі продовженим бути не може, більше того, звернень від ФОП ОСОБА_2 щодо продовження дії договору оренди землі не надходило.

Станом на дату (22.09.2014 р.) складання Управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин листа від 22.09.2014 р. № 4-2403-1798, право приватної власності зареєстроване на об'єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_2, позн. літ. «Б-1» загальною площею 66,1 кв. м. вже було зареєстроване за іншим власником: фізичною особою ОСОБА_6.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що у зв'язку з тим, що строк дії Договору оренди земельної ділянки від 30.12.2010 р. на якій відповідачем було встановлено малу архітектурну форму (павільйон) закінчився - 30.03.2013 р., 12.08.2014 р. Сихівською районною адміністрацією видано розпорядження № 305, яким відповідача ФОП ОСОБА_2 було зобов'язано до 12.09.2014 р. демонтувати тимчасову споруду за адресою: АДРЕСА_1, останній, за інших обставин справи, зобов'язаний був виконати зазначене розпорядження, однак з 29.08.2014 р. ФОП ОСОБА_2 не є власником об'єкта, крім того, з 08.02.2012 р. змінився правовий статус тимчасової споруди на «Окремо стоячу нежитлова будівля на АДРЕСА_1 зведена та фундаментально пов'язана з земельною ділянкою, класифікується як капільтальна споруда, використовується за цільовим призначенням, відповідає державним будівельним нормам та вимогам надійності і можливості безпечної експлуатації» загальною площею 66,1 кв.м., що підтверджується Технічним паспортом від 08.02.2012 р., що безпідставно не взято до уваги місцевим судом, оскільки підставою для реєстрації права власності 27.06.2013 р. за ОСОБА_2 (реєстраційний № 5459085) на об'єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1, позн. літ «Б-1» було рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2013 р. № 914/909/13-г.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 22.09.2014 р. (а.с. 14) комісією у складі начальника відділу комунального господарства, головного спеціаліста соціального розвитку Сихівської районної адміністрації та інженера КП "Адміністративно-технічне управління" з виходом на місце встановлено, що тимчасова споруда на АДРЕСА_1, відповідачем не демонтована, про що складено відповідний Акт.

Аналогічним за змістом та по формі складено Акт від 06.11.2014 р. (а.с. 29).

Однак, колегією суддів встановлено та підтверджується матеріалами справи, що інформація викладена в цих Актах є недостовірною, оскільки, як зазначено вище у цій постанові, не відображає дійсних, фактичних обставин, які на дату їх складання мали місце, з невідомих причин, комісією не встановлені, а відтак не можуть бути належними та допустимими доказами у справі в розумінні статей 33 і 34 ГПК України.

Місцевий суд постановляючи судове рішення покликається на Акт від 23.12.2014 р. (складеного на виконання вимог ухвали суду), однак місцевий суд залишив поза увагою, що даний Акт не відповідає вимогам ухвали від 11.12.2014 р., виходячи з наступного.

В п. 4 резолютивної частини ухвали місцевого господарського суду від 11.12.2014 р. суд зобов'язав сторони: - провести огляд спірного об'єкта, який розташований по АДРЕСА_1, за результатами якого скласти спільний акт, в якому вказати правовий статус вищевказаного об'єкту, а саме: чи являється об'єкт малою архітектурною формою чи об'єктом нерухомості, загальну площу об'єкта, наявність фундаменту під об'єкт» (а.с. 114-115).

Отже Акт обстеження малої архітектурної форми на АДРЕСА_1, від 23.12.2014 р. (а.с. 120), відповідно до п. 4 резолютивної частини ухвали місцевого суду від 11.12.2014 р. у справі № 914/3714/71) повинен був складатися сторонами (Позивачем та Відповідачем) «СПІЛЬНО» щодо проведення огляду спірного об'єкта, який розташований по АДРЕСА_1, в якому сторони спільно мали вказати правовий статус вищевказаного об'єкту, в т.ч. чи являється об'єкт малою архітектурною формою чи об'єктом нерухомості, загальну площу об'єкта, наявність фундаменту під об'єкт.

Як вбачається з матеріалів справи зазначений вище Акт від 23.12.2014 р. складений лише за участю 4-х представників позивача, тобто в односторонньому порядку, без залучення для спільного обстеження /огляду/ об'єкта та спільного складання Акту обстеження об'єкта другої сторони.

Із змісту Акта від 23.12.2014 р. не вбачається, що відповідач по справі СПД-ФО ОСОБА_2 та/або власник об'єкта (з 29.08.2014 р. ОСОБА_6) залучалися до участі для спільного обстеження та спільного складання Акта обстеження об'єкта, що було обов'язковим для сторін. У Акті члени комісії, 23.12.2014 р., не засвідчили, що відповідач та/або власник об'єкта - відмовилися від обстеження та підпису Акта обстеження, чи не з'явилися 23.12.2014 р. за місцезнаходженням об'єкта для проведення обстеження, тощо.

У Акті обстеження малої архітектурної форми на АДРЕСА_1, від 23.12.2014 р. (а.с. 120), всупереч вимогам ухвали від 11.12.2014 р., при обстеженні, не спростовано тієї обставини, що з 08.02.2012 року об'єкт класифікується як капільтальна споруда, окремо стояча нежитлова будівля на АДРЕСА_1 зведена та фундаментально пов'язана з земельною ділянкою.

Разом з тим, у Акті від 23.12.2014 р., який складено комісійно, відсутнє посилання на будь-яку особу (юридичну та/або фізичну), якій належить та/або до якої має відношення мала архітектурна форма на АДРЕСА_1, про яку йдеться у цьому Акті.

Підстави проведення обстеження об'єкта АДРЕСА_1, лише представниками позивача без залучення до участі відповідача та не з'ясування членами комісії обставин справи, які мали місце на дату складання цього Акта, представник позивача суду апеляційної інстанції не надав та не обґрунтував.

Покликання представника позивача на те, що Акт обстеження від 23.12.2014 р. складений відповідно до Положенню про комісію з прийняття в експлуатацію стаціонарних об'єктів малих архітектурних форм, яке затверджено розпорядженням Сихівської районної адміністрації № 684 від 04.09.03 р. без участі представника другої сторони та дослідження технічної документації є необґрунтованим, оскільки, Акт обстеження від 23.12.2014 р. складався не за ініціативою позивача, а на вимогу суду, відтак мав оформлятися/складатися сторонами спільно для повного, об'єктивного та всебічного дослідження обставин, що мають значення для вирішення спору у даній справі.

З огляду на вищенаведені обставини, Акт обстеження малої архітектурної форми на АДРЕСА_1, від 23.12.2014 р. (а.с. 120) є неналежним доказом у справі в розумінні статей 33 та 34 ГПК України, а посилання на встановлені цим Актом обставини у рішенні місцевого господарського суду у справі № 914/3714/14 - помилковим.

Не заслуговують на увагу суду твердження Апелянта, що Договір оренди від 11.03.2005 року земельної ділянки 0,0056 га по АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_2 (діяв до 10.02.2010 р.) та Договір від 30.03.2010 р. оренди 0,0056 га землі по АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_3 (діяв до 30.03.2013 р.) укладено сторонами «на дві різні ділянки за тією ж адресою», оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, висновком про проведення технічного огляду з обстеження будівельних конструкцій від 06.03.2012 р.

Покликання Апелянта на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2014 р. у справі № 813/6520/14, якою визнано протиправною ухвалу Львівської міської ради № 3190 від 20.03.2014 р. «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові» в частині ухвалення п.1.1, 1.2, 2, 4, 5 ухвали, а також додатків до ухвали № 1, №№ 2-15, яка залишена ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду 05.02.2015 року у справі № 876/11385/14 без змін, а також на постанову Галицького районного суду м. Львова від 23.04.2015 р. у справі № 461/15687/14-а, якою визнано незаконним та нечинним розпорядження Сихівської районної адміністрації від 12.08.2014 р. № 305 «Про демонтаж тимчасової споруди, встановленої за адресою: АДРЕСА_1» до уваги не приймаються, оскільки Львівським апеляційним господарським судом у справі № 914/3714/14 встановлено та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що з 29.08.2014 р. СПД-ФО ОСОБА_2, не є власником об'єкта нерухомого майна: нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1, позн. літ. «Б-1» загальною площею 66,1 кв. м. з 29.08.2014 р. (а.с. 174), відтак зазначена особа є неналежним відповідачем по даній справі.

Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, з 29.08.2014 р. власником об'єкта нерухомого майна: нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_2, позн. літ. «Б-1» загальною площею 66,1 кв. м. є громадянин України, фізична особа ОСОБА_6, проживає за адресою: Львівська обл., Буський район, с. Утішків, відтак вказана фізична особа є належним відповідачем, а щодо «об'єкта нерухомого майна: нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_2, позн. літ. «Б-1» загальною площею 66,1 кв. м.» - за волевиявленням позивача - співвідповідачем, оскільки як встановлено колегією суддів «тимчасова споруда на АДРЕСА_1 у м. Львові» - згідно вимог позовної заяви, з 08.02.2012 р. змінила свій правовий статус і зазначена обставина не спростована позивачем.

Відповідно до статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Статтею 12 ГПК України визначено справи, підвідомчі господарським судам, ст. 17 ГПК України - територіальну підсудність справ господарським судам. Спори між юридичними та фізичними особами з підстав викладених у позовній заяві /демонтаж тимчасової споруди/ не підвідомчі господарським судам. Заява про заміну первісного відповідача належним відповідачем сторонами суду не подавалася, згода позивача на таку заміну - відсутня. З огляду на зазначене відповідно до статті 24 ГПК України колегія суддів прийшла до висновку, за власною ініціативою, залучити до участі у справі іншого відповідача: громадянина України, фізичну особу ОСОБА_6, проживає: Львівська обл., Буський район, с. Утішків, і відповідно до п. 3 ст. 103 ГПК України, рішення Господарського суду Львівської області від 25.12.2014 р. у справі № 914/3714/14 скасувати повністю і провадження у справі припинити.

Як зазначено вище у цій постанові, предметом оскарження за апеляційною скаргою є також ухвала місцевого суду від 11.12.2014 р. у справі № 914/3714/14, в частині п. 4 резолютивної її частини щодо зобов'язання сторін вчинити певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що місцевий господарський суд, 11.12.2014 р. постановив ухвалу, якою продовжено строк розгляду спору на 15 днів (п. 1 резолютивної частини), відкладено розгляд справи на 25.12.2014 р. вказано місце розгляду справи (п.п. 2, 3 резолютивної частини ухвали) та з метою повного, об'єктивного та всебічного дослідження обставин справи (п.п. 4, 5 та 6 резолютивної частини цієї ухвали) зобов'язано сторін вчинити певні дії (а.с. 114-115).

Колегія суддів за наслідками розгляду даної справи по-суті прийшла до висновку, що апеляційне провадження в частині оскарження ухвали від 11.12.2014 р. в частині зобов'язання сторін (п. 4 резолютивної частини) припинити на підставі статті 80 та частини першої і другої статті 106 ГПК України, оскільки зазначеною ухвалою про відкладення розгляду справи, було продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи, і, яка в частині п. 4 резолютивної частини про зобов'язання сторін: - провести огляд спірного об'єкта, який розташований по АДРЕСА_1, за результатами якого скласти спільний акт, в якому вказати правовий статус вищевказаного об'єкту, а саме: чи являється об'єкт малою архітектурною формою чи об'єктом нерухомості, загальну площу об'єкта, наявність фундаменту під об'єкт - фактично складає єдиний процесуальний документ про відкладення розгляду справи, а вимоги місцевого суду до сторін про обстеження об'єкта та складання спільного акту обстеження застосовані місцевим судом з метою повного, об'єктивного та всебічного дослідження обставин, не є порушенням приписів ГПК України.

Згідно із ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести і підтвердити належними доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення на позов.

Виходячи із приписів ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 80, 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задовольнити частково.

2. Відмовити Апелянту у задоволенні скарги про скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 11.12.2014 р. у справі № 914/3714/14 в частині «Зобов'язати сторони: - провести огляд спірного об'єкта, який розташований по АДРЕСА_1 за результатами якого скласти спільний акт, в якому вказати правовий статус вищевказаного об'єкту, а саме: чи являється об'єкт малою архітектурною формою чи об'єктом нерухомості, загальну площу об'єкта, наявність фундаменту під об'єкт» і в цій частині апеляційне провадження припинити на підставі статті 80 та частини першої і другої статті 106 ГПК України.

3. Рішення господарського суду Львівської області від 25.12.2014 року у справі № 914/3714/14 скасувати повністю і припинити провадження у справі.

4. Витрати зі сплати судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на позивача.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

6. Матеріали справи № 914/3714/14 повернути Господарському суду Львівської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Давид Л.Л.

В судовому засіданні 29.04.2015 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 06.05.2015 р.